Справа № 120/5624/23
Суддя: Жданкіна Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

14 червня 2023 р. Справа № 120/5624/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Жданкіної Наталії Володимирівни,

за участю секретаря судового засідання: Галюк Аліни Леонідівни

позивача: Охрімовського Я.В.,

представника відповідача: Васяновича В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, 01.03.2022 він призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 на військову службу під час мобілізації та зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Під час проходження позивачем військової служби стан його здоров`я суттєво погіршився. В зв`язку з цим, 13.05.2022 позивач звернувся до свого безпосереднього командира з рапортом від 12.05.2022 про переміщення його на попереднє місце проходження служби. В подальшому, 16.03.2023 ОСОБА_1 звернувся з рапортом безпосередньо до командування військової частини НОМЕР_1 , який відповідачем отримано 21.03.2023, в якому повідомив про встановлення йому 28.02.2023 ІІІ групи інвалідності. Позивач зазначив, що відповідач проігнорував поданий ним рапорт від 16.03.2023 розгляд останнього не здійснив, в зв`язку з чим він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 05.05.2023 відкрито провадження у даній справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.05.2023 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зокрема вказав, що командир військової частини НОМЕР_1 має право віддавати накази щодо призначення та переміщення на інші посади стосовно підлеглого особового складу до старшини включно, а підлеглий особовий складу має виконувати відданий наказ та виконувати службові обов`язки за посадами, які вони обіймають. Наказ по особовому складу не повинен видаватися лише на одну особу, а повинен містити декілька пунктів, а терміновість переміщення військовослужбовців, обмежено придатних до військової служби, визначає командир. Необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які є обмежено придатними до військової служби, з посад, що вони займають, на інші посади має право визначати командир військової частини НОМЕР_1 .

Абзацом другим пункту 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Таким чином, спірні правовідносини виникли у період дії воєнного стану та особливого періоду. Під час дії особливого періоду командир наділений правом переміщувати військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади без їх згоди.

20.03.2023 ОСОБА_1 було подано рапорт з проханням переведення на іншу посаду у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (рапорт від 20.03.2023). Рапорт був зареєстрований за вхідним №48/289 від 20.03.2023. До рапорту було додано копію довідки про огляд Медико-соціальною експертною комісією.

В контексті наведених обставин представник відповідача зауважив, що придатність до військової служби визначається під час проходження військово-лікарської комісії у військово-медичному закладі Міністерства оборони України, а не Медико-соціальною експертизою.

Рапорт від 20.03.2023 був розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 та було накладено резолюцію на ньому Начальнику штабу - до опрацювання встановленим порядком. Після цього начальником штабу було віддано наказ начальнику відділення персоналу та стройового про підготовку документів до переміщення ОСОБА_1 на іншу посаду з урахуванням стану здоров`я.

Оскільки, наказ по особовому складу не може видаватися на одну особу та необхідність і терміновість переміщення військовослужбовців, які є обмежено придатними до військової служби, визначається командиром, наказ не міг бути реалізовано у термін до 27.03.2023.

Проте, 27.03.2023 старший солдат ОСОБА_1 вибув на лікування до Військово-медичного центру, де знаходився на лікуванні до 01.05.2023. З 02.05.2023 до 06.05.2023 був звільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою. Лише з 07.05.2023 старший солдат ОСОБА_1 прибув і приступив до виконання службових обов`язків.

У зв`язку з тим, що позивач не був у строю та не виконував службові обов`язки, перемістити його на іншу посаду було неможливо.

Після того як старший солдат ОСОБА_1 опинився в строю і приступив до виконання службових обов`язків, був реалізовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 11.05.2023 за №40-РС (далі - наказ №40).

Згідно наказу №40 старший солдат ОСОБА_1 був переміщений на посаду тракториста відділення інженерної техніки інженерно-саперного взводу 8 батальйону охорони. Відповідно пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05,2023 за №131, старший солдат ОСОБА_1 справи та посаду тракториста відділення інженерної техніки інженерно-саперного взводу 8 батальйону охорони прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Оскільки питання, яке зазначене у рапорті від 16.03.2023 (отримано 21.03.2023), співпадає із тим, що вказане у рапорті від 20.03.2023, рапорт від 16.03.2023 із матеріалами був долучений до матеріалів рапорту від 20.03.2023 для видання наказу №40. Про позитивний результат розгляду питання щодо переміщення на іншу посаду з меншим об`ємом навантаження старшому солдату ОСОБА_1 було доведено через його прямого командира (начальника), а саме командира роти, якому він підпорядковується за своїм службовим становищем.

02.06.2023 позивач через канцелярію суду подав відповідь на відзив, в якому вказав на необґрунтованість наведених відповідачем доводів. Зокрема, зазначив, що відповідач наказом від 11.05.2023 за № 40-РС, який позивачу доведено 12.05.2023 (в телефонному режимі), підтвердив власну бездіяльність щодо розгляду рапортів позивача від 12.05.2022, 16.03.2023, 20.03.2023. Вказав, що відповідачем не надано жодних доказів розгляду та надання відповіді, прийняття будь-якого рішення з приводу поданого рапорту від 16.03.2023.

Крім того, позивач у відповіді на відзив наголосив на порушенні відповідачем строків розгляду поданих ним рапортів та безпідставність наведених у відзиві на позовну заяву причин, що зумовили тривалий не розгляд поданих ним рапортів.

Вказав, що станом на 02.06.2023 відомості щодо розгляду рапорту (звернення) позивача від 12.05.2022, 16.03.2023, 20.03.2023 з урахуванням доданих документів відсутні.

Ухвалою від 08.06.2023 судом задоволено клопотання сторін та вирішено подальший розгляд справи здійснювати у судовому засіданні з викликом сторін. Призначено судове засіданні на 14.06.2023.

09.06.2023 представником військової частини НОМЕР_1 подано заперечення на відповідь на відзив, зміст яких за своєю суттю є аналогічним тому, що наведений у відзиві на позовну заяву. Зокрема, вкотре наголосив на тому, що питання, які були підняті в рапорті від 16.03.2023 та рапорті від 20.03.2023 були вирішені, про що свідчить прийнятий командиром військової частини НОМЕР_1 наказ від 11.05.2023 за № 40-РС про переведення позивача на іншу посаду, яка передбачає меншого об`єму навантаження.

12.06.2023 позивачем подано до суду письмові пояснення, в яких останній наполягав на тому, що в порушення пунктів 112, 115 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України та вимог "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 за №355-ХІІ внаслідок різкого погіршення стану здоров`я (встановлення позивачу III групу інвалідності), рапорт по суті не розглянутий, будь-якого рішення командуванням відповідача по рапорту від 16.03.2023 не прийнято.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, покликаючись на мотиви наведені в позовній заяві, відповіді на відзив та письмових поясненнях.

Представник відповідача щодо заявлених позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позову з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.

Також в судовому засіданні, 14.06.2023 судом прийнято ухвалу, без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу содового засідання, якою відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування додаткових доказів, в зв`язку з необгрунтованістю останнього.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

З 01.03.2022 ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.03.2022 за №47 та довідкою військової частини НОМЕР_1 від 19.09.2022 (а.с. 10-11).

13.05.2022 позивач звернувся до безпосереднього командира (командира взводу) з рапортом від 12.05.2022 з проханням переведення на попереднє місце проходження служби відповідно до ч. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 за № 355- XII (а.с. 12).

В подальшому, 16.03.2023 позивач звернувся з рапортом безпосередньо до командира військової частини НОМЕР_1 , (рапорт отримано відповідачем 21.03.2023) (а.с. 13, 50). В рапорті позивач повідомив, що 28.02.2023 Обласною медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) №1 йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Крім того, зазначив, що при розгляді рапорта просить врахувати, положення "Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 за № 355-ХІІ, наказ Міністра оборони України 14.08.2018 № 410 "Про затвердження переліку посад, що можуть бути заміщені військовослужбовцями, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби", п. 82 положення "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", ст. 40, 45 Конституції України, ст. 18, 20 Закону України "Про звернення громадян".

До рапорту від 16.03.2023 позивач додав рапорт від 13.05.2022, довідку МСЕК від 15.03.2023, повідомлення від 15.03.2023 та інш.

Вказаний рапорт був надісланий на адресу відповідача за допомогою поштового зв`язку через АТ "Укрпошта та отриманий військовою частиною НОМЕР_1 21.03.2023, що підтверджується відміткою про отримання вхідної кореспонденції. Дана обставина в судовому засіданні позивачем не заперечувалась.

Крім того, 20.03.2023 позивач звернувся з рапортом від 20.03.2023 до безпосереднього командира (командира взводу) з проханням переведення на іншу посаду у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Рапорт був зареєстрований за вхідним №48/289 від 20.03.2023. До рапорту було додано копію довідки про огляд Медико-соціальною експертною комісією.

Рапорт від 20.03.2023 розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 , про що свідчить накладена на останньому резолюція: Начальнику штабу - до опрацювання встановленим порядком. Після цього начальником штабу було віддано наказ начальнику відділення персоналу та стройового про підготовку документів до переміщення ОСОБА_1 на іншу посаду з урахуванням стану здоров`я.

Також судом встановлено, що 27.03.2023 старший солдат ОСОБА_1 вибув на лікування до Військово-медичного центру, де знаходився на лікуванні до 01.05.2023, про що свідчать додані до матеріалів справи накази командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2023 №86 та від 01.05.2023 №121 (а.с. 40-41). З 02.05.2023 до 06.05.2023 позивач був звільнений від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2023 за №122.

07.05.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №127 від 07.05.2023, яким, окрім іншого, старшого солдата ОСОБА_1 вирішено вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обов`язків та зараховано на котлове забезпечення частини з 07.05.2023.

Позивач вказує, що поданий ним рапорт від 16.03.2023 відповідачем розглянуто не було, в зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту від 16.03.2023 ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 розглянути по суті рапорт від 16.03.2023 ОСОБА_1 та надати письмову відповідь.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Статтею 14 Статуту обумовлено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником (ст. 31 Статуту).

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут).

Статтею 110 Дисциплінарного статуту встановлено, що усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:

прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;

незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції (ст. 111 Дисциплінарного статуту).

Згідно статті 117 Дисциплінарного статуту пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді. Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Пунктом 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено, що встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.

Право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Отже, переміщення по службі оформлюється письмовим наказом по особовому складу на підставі відповідних документів, право на видання якого має командир військової частини.

Згідно п. 112 Положення військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення.

Переміщення військовослужбовця за станом здоров`я або за станом здоров`я членів його сім`ї здійснюється за рапортом військовослужбовця та за наявності відповідного медичного висновку. Для переміщення в іншу місцевість військовослужбовець до рапорту додає відповідні документи, які підтверджують необхідність зміни місця проживання (п. 113 Положення).

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19.05.2009 за № 438/16454 (далі - Інструкція).

Пунктом 4.15 Інструкції передбачено, що переміщення по службі в іншу місцевість військовослужбовців, які мають потребу за станом свого здоров`я або за станом здоров`я членів сімей змінити місце служби і проживання, а також за сімейними обставинами та з інших поважних причин, або на нижчу на один ступінь посаду за ініціативою військовослужбовця (крім військовослужбовців, які займають посади, за якими передбачені військові звання старший лейтенант або молодший сержант (старшина 2 статті)) провадиться на особисте прохання відповідно до підпунктів 2, 3 пункту 82 Положення за рапортом військовослужбовця, поданим за підпорядкуванням.

Пункт 82 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України передбачено, що призначення військовослужбовців на посади здійснюється: 1) на вищі посади - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади, серед іншого, за сімейними обставинами - на особисте прохання; 3) на нижчі посади, серед іншого, за сімейними обставинами - на особисте прохання.

Крім рапорту військовослужбовця, підставами для прийняття рішення щодо його переміщення за станом здоров`я, сімейними обставинами чи з інших поважних причин є постанова (висновки) військово-лікарської та лікарсько-консультативної комісій, акт обстеження сімейного стану, документи, що підтверджують наявність і вік дітей, наявність житла, розміри доходів тощо.

Як вже зазначалося судом, позивач за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом від 16.03.2023 в якому військовослужбовець доводив до відома командира військової частини про стан свого здоров`я. В підтвердження чого, окрім низки інших документів, до рапорту було долучено довідку Обласного МСЕК №1 від 15.03.2023 про встановлення ОСОБА_1 . ІІІ групи інвалідності на строк до 01.03.2024.

Зазначений рапорт командиром військової частини НОМЕР_1 отримано 21.03.2023, про що свідчить штамп вхідної кореспонденції на примірнику рапорта, що доданий до відзиву на позовну заяву.

Поряд із цим, 20.03.2023 позивач звернувся з рапортом від 20.03.2023 до безпосереднього командира (командира взводу) з проханням переведення на іншу посаду у зв`язку з погіршенням стану здоров`я. Рапорт був зареєстрований за вхідним №48/289 від 20.03.2023. До рапорту було додано копію довідки про огляд Медико-соціальною експертною комісією.

Як повідомив в судовому засіданні представник відповідача, зазначений рапорт в день його отримання в порядку підпорядкованості передано на розгляд командиру військової частини НОМЕР_1 . Наведене знайшло своє підтвердження зробленими в рапорті відмітками (а.с. 49).

Рапорт від 20.03.2023 розглянутий командиром військової частини НОМЕР_1 в день його пред`явлення, про що свідчить накладена на останньому резолюція: Начальнику штабу - до опрацювання встановленим порядком.

Як пояснив в судовому засіданні представник відповідача, питання які були висвітлені позивачем в рапорті від 16.03.2023 ( ОСОБА_1 продовжено термін дії інвалідності ІІІ групи на рік), який командиром військової частини отримано через засоби поштового зв`язку 21.03.2023, також відображені в рапорті позивача від 20.03.2023, який був поданий безпосередньому командиру та в той же день переданий на розгляд командира військової частини НОМЕР_1 .

Оскільки рапорт від 20.03.2023 був отриманий командиром військової частини НОМЕР_1 раніше за рапорт від 16.03.2023 та включав в себе питання, що були відображені в рапорті від 16.03.2023, то такий був приєднаний до попередньо отриманого рапорта.

Також, представник відповідача повідомив, що порушені в рапортах питання на час розгляду справи в суді розглянуті, адже, з урахуванням повідомленої позивачем інформації про стан свого здоров`я, 11.05.2023 командиром військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) прийнято наказ №40-РС, яким старшого солдата ОСОБА_1 переміщено на посаду тракториста відділення інженерної техніки інженерно-саперного взводу 8 батальйону охорони.

Також, відповідно пункту 4 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 11.05.2023 за №131, старший солдат ОСОБА_1 справи та посаду тракториста відділення інженерної техніки інженерно-саперного взводу 8 батальйону охорони прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Наведені обставини позивач в судовому засіданні підтвердив, однак наполягав на задоволенні позовних вимог покликаючись на те, що розгляд рапорта від 16.03.2023 відповідач не здійснив, адже він не був присутній при його розгляді. Крім того, вказав на те, що розгляд рапорта відбувся з порушенням встановлених Законом України «Про звернення громадян» строків.

З даного приводу, суд звертає увагу позивача, що поданий ним рапорт від 16.03.2023 за своїм змістом має інформативний характер, в ньому не наведено питань, які б потребували розгляду по суті та надання письмової відповіді.

Слід також зазначити, що при зарахуванні на військову службу по мобілізації позивач вже мав інвалідність ІІІ групи, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК Серії 12ААВ №258693. Таким чином, ступінь втрати працездатності позивача, про яку він повідомив командира військової частини в рапорті від 16.03.2023 вже була врахована під час його зарахування на військову службу.

Водночас, як свідчить накладена на рапорті від 16.03.2023 резолюція: Начальнику штабу - до опрацювання встановленим порядком, такий передано до опрацювання начальнику штабу, тобто фактично взято до відома, що позивачу продовжено ІІІ групу інвалідності ще на один рік.

В контексті вищенаведеного суд наголошує, що підставою звернення позивача до суду з даним позовом слугувало переконання останнього, що відповідач не розглянув його рапорт від 16.03.2023, з яким він звертався до командира військової частини НОМЕР_1 . Саме з не розглядом відповідного рапорта позивач пов`язував порушення своїх прав та інтересів, а належним способом відновлення таких порушених прав визначив забов`язання відповідача розглянути по суті відповідний рапорт.

Аналізуючи даний адміністративний спір суд наголошує, що суб`єкт владних повноважень, яким в даному випадку є військова частина НОМЕР_1 , здійснив реалізацію дискреційних повноважень шляхом розгляду поданих позивачем рапортів від 16.03.2023 та від 20.03.2023, що втілилось у прийнятті командиром військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) наказу від 11.05.2023 №40-РС, яким старшого солдата ОСОБА_1 переміщено на посаду тракториста відділення інженерної техніки інженерно-саперного взводу 8 батальйону охорони.

Відповідно до статті 245 частини 4 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В даному випадку, за наслідком розгляду цієї адміністративної справи судом встановлено, що поданий позивачем рапорт від 16.03.2023 по суті розглянутий, про що свідчить прийнятий відповідачем наказ від 11.05.2023 за №40-РС.

Щодо тверджень позивача про допущення з боку відповідача бездіяльності, а саме тривалого не розгляду рапорта від 16.03.2023, то відповідні посилання не знайшли документального підтвердження матеріалами справи та спростовуються проставленою на примірнику доданого до відзиву на позовну заяву рапорта резолюцією командира військової частини НОМЕР_1 .

В контексті наведеного, суд наголошує, що розгляд звернення по суті може бути здійснено лише у випадку, якщо в останньому належним чином сформульоване питання, яке особа просить вирішити. В даному випадку, як вже зазначалось вище, рапорт позивача мав інформативний характер та не містив питань, які вимагали від відповідача письмового реагування. Водночас, повідомлена в рапорті від 16.03.2023 інформація була врахована відповідачем під час розгляду рапорта позивача від 20.03.2023 та при вирішенні питання про переміщення його на іншу посаду за станом здоров`я.

Також, суд враховує аргументи позивача, що він не однократно звертався до відповідача з аналогічного змісту рапортами, яки, як він вказує, залишились без належного реагування, проте такі оцінює критично, адже відповідні дії відповідача не є предметом розгляду в межах даної справи та жодним чином не підтверджують допущення відповідачем бездіяльності саме при розгляді рапорту від 16.03.2023.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до висновку Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" (рішення від 18 липня 2006 року), - кожен доречний і важливий аргумент особи має бути проаналізований і суд має надати відповідь на кожен з таких аргументів заявника.

Водночас, у пункті 23 цього рішення, Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини суд не зобов`язаний детально вивчати всі аргументи, на які посилається позивач, якщо такі аргументи не стосуються предмету спору.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати не підлягають присудженню в його користь.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

Суддя Жданкіна Наталія Володимирівна