Справа № 420/18739/21
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури (, 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) (, 65058, м. Одеса, просп.Шевченка, 12), Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області (, 67661, Одеська область, Одеський район, с. Нерубайське, площа Партизан, 4) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Нафта» (, 68251, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Зоря, вул. Троїцька, 284) про припинення діяльності зі зберігання скрапленого газу та продуктів переробки викопного палива,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська область), Нерубайської сільської ради Біляївського району Одеської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Нафта» про припинення діяльності зі зберігання скрапленого газу та продуктів переробки викопного палива.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ «Інтер-Нафта» здійснено плановану господарську діяльність із будівництва резервуарів горизонтальних сталевих та резервуарів скрапленого газу за відсутності оцінки впливу на довкілля та рішення про провадження планованої діяльності.

З посиланням на положення ст.ст. 13, 16, 41, 50 Конституції України, ч.2 ст.13 ч.1 ст.270, ч.1 ст.293 ЦК України, ст.1, ст.3, ч.1, ч.3 ст.5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.1, ч.1, ч.2 ст.2, ч.1, п.4 ч.3, ч.4 ст.3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» та правові висновки Верховного суду у постанові від 11.02.2021 року по справі №580/1078/19, позивач вказує, що оскільки ТОВ «Інтер-Нафта» здійснено будівництво резервуарів для скрапленого газу, резервуарів для зберігання світлих нафтопродуктів, а також здійснює зберігання скрапленого газу та зберігання продуктів переробки викопного палива (для рідких або газоподібних) 15 кубічних метрів і більше до спірних правовідносин застосовуються вимоги Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Також, у позові з посиланням на положення ч.3 ст.375, ч.3 ст.410 ЦК України, ст.50, ст.51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ч.1 ст.31, ч.1, ч.2, п.7 ст.37, ч.2 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та правові висновки Верховного суду у постанові від 21.08.2019 року по справі №823/1580/16, від 22.06.2021 року по справі №240/6171/20, зазначено, що при здійсненні будівництва та встановлення (розміщення) резервуарів для скрапленого газу, паливних резервуарів ТОВ «Інтер-Нафта» необхідно дотримуватись порядку, встановленому для здійснення будівельних робіт Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та за умови отримання оцінки впливу на довкілля.

Крім того, з посиланням на положення ч.1 ст.11 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», у позові вказано, що рішенням про провадження планованої діяльності має бути відповідний дозвіл на виконання будівельних робіт.

Водночас, у позові вказано, що відомості Реєстру будівельної діяльності на офіційному веб-сайті Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (https://e-construction.gov.ua/) не містять даних щодо наявності у ТОВ «Інтер Нафта» документів, що посвідчують прийняття закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації - фактично збудованої автомобільної газово-заправної станції за адресою: Одеська область, біля автошляху Одеса-Київ, 451 км (ліворуч), кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1549.

Одночасно, підставою для первинної державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна стали наступні документи: технiчний паспорт, виготовлений 21.02.2020 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 , повідомлення про початок будівельних робіт серії ОД 72 вiд 27.02.2020 року. Відповідно до повідомлення про початок будівельних робіт ТОВ «Інтер-Нафта» заплановано здійснення будівництва будівлі операторної, навісу та цінової стели автогазозаправної станції. Натомість згідно з технiчного паспорту вбачається, що ТОВ «Інтер-Нафта» за відсутності дозвільних документів також здійснено будівництво РГС-25, трьох РГС-50 та 4 ємностей для зберігання скрапленого газу об`ємом по 4800 л.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачем здійснено будівництво РГС-25, трьох РГС-50 та 4 єдностей для зберігання скрапленого газу об`ємом по 4800 л за відсутності рішення про провадження планованої діяльності, а вказані об`єкти нерухомого майна є самочинними.

З посиланням на ст. 9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», лист Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 07.05.2021 року №25/5-21/9555-21, лист Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації від 12.05.2021 року №2321/05-41/2075, ч.2 ст.293 ЦК України, ч.1 п.в) ч.2 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», п.6 ч.1, ч.2 ст.15 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», позивач стверджує, що ТОВ «Інтер-Нафта», допущено порушення вимог ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля», а відтак планована діяльність із зберігання скрапленого газу та зберігання продуктів переробки викопного палива об`ємом 15 кубічних метрів і більше підлягає припиненню до отримання оцінки впливу на довкілля та рішення про провадження планованої діяльності.

Ухвалою суду від 03.10.2022 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Визначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

17.11.2021 року від представника товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-НАФТА" до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними та необґрунтованими.

Відповідач вважає неправильним визначенням класу наслідків вказаного об`єкта виходячи з того, що ТОВ «ІНТЕР-НАФТА» набуло право власності на незавершене будівництво, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2020 року за №217692738. На той період діяв ДСТУ 8855:2019 «Визначення класу наслідків (відповідальності)», який установлює вимоги до визначення класів наслідків (відповідальності) об`єктів - будинків, будівель, споруд будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови) під час їх проектування та будівництва. Так згідно нього було визначено клас наслідків відповідальності об`єкту будівництва. Відповідно до критеріїв загальних вимог Закону України «Про регулювання містобудівної дiяльностi» і ДСТУ 8855:2019 «Визначення класу наслiдкiв (відповідальності)», а також виконаного розрахунку, об`єкт відноситься до класу наслідків (відповідальності) СС1. У відповідності до Постанови КМУ «Про Порядок затвердження проектів будівництва i проведення їх експертизи» від 11.05.2011 р. за № 560 даний об`єкт не підлягає експертизі проектна документація будівництва, тобто не є обов`язковою, лише за бажанням замовника. У відповідності до ЗУ «Про оцінку впливу на довкілля» від 23 травня 2017 року за 2059 VIII не підпадає під обов`язкове проведення оцінки впливу на довкілля, в зв`язку з незначним впливом на довкілля. Отже, виходячи з наступного, ТОВ «IHTEP-НАФТА» не мала обов`язку отримання оцінки ОВД, а позовні вимоги з цього приводу є не обґрунтованими та безпідставними.

Як вказано у відзиві, у позовній заяві позивач посилається на ч.1 ст.376 ЦКУ та роз`яснює про те, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, та про те, що є самочинними будівництвом. Відповідач вважає, дані доводи та дана норма ЦКУ не має жодного відношення до предмету розгляду справи, адже обов`язок отримання висновку ОВД жодним чином не пов`язаний із порядком отримання права власності на нерухоме майно. Такими діями прокурор порушує перш за все ст.41 Конституції України, згідно якою встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі рядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів i з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

З посиланням на Технічний регламент, затверджений наказом №100 від 19.04.2019 року та Технічний регламент, затверджений наказом №646 від 07.10.2020 року, відповідач вказує, що виходячи зі змісту самих Технічних регламентів вбачаються, що баки - акумулятори, водонагрівачі та їх маркування не мають жодного відношення до сфери A3C, тому використовувати дані підзаконні нормативно-правові акти є недоречним та помилковим, адже вони регулюють відносини зовсім іншої сфери.

Щодо посилань позивача на постанову Верховного Суду від 21.08.2019 року по справі за №823/1850/16, вiд 22.06.2021 року по справі за № 240/6171/20, то у відзиві відповідач зазначає, що дані рішення суду не мають жодного відношення до об`єкту позивача, адже таке обладнання на ньому відсутнє і ніколи не було.

Як вказано у відзиві, ТОВ «IHTEP-НАФТА» ніколи не здійснювало діяльність із зберігання скрапленого газу та продуктів переробки викопного палива. Про те, що здійснюється така діяльність, не наведено жодного доказу. Усе вищевказане, на думку відповідача, підтверджує штучність позовних вимог, а також те, що вони є надуманими, необґрунтованими та безпідставними.

07.12.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивача зазначає, що не підлягає доказуванню у даному спорі факт наявності продуктів переробки викопного палива або скрапленого газу у резервуарах, належних ТОВ «Інтер-Нафта». Натомість, факт будівництва та розміщення таких резервуарів, що підтверджено відомостями технічного паспорту та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідчить, що ТОВ «Інтер-Нафта» реалізовано плановану діяльність у вигляді будівництва резервуарів за відсутності: 1) оцінки впливу на довкілля та 2) рішення про провадження планованої діяльності, яким є відповідний дозвільний документ на здійснення будівельних робіт. Враховуючи відсутність у ТОВ «Інтер-Нафта» оцінки впливу на довкілля, рішення про провадження планованої діяльності (дозволу на виконання будівельних робіт) можна дійти висновку, що збудовані ТОВ «Інтер-Нафта» резервуари для зберігання скрапленого газу та паливні резервуари є самочинним будівництвом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ТОВ «Інтер-Нафта» () зареєстровано як юридична особа 22.09.2005 року та здійснює наступні види діяльності за КВЕД: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (Основний); 46.39 Неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами; 47.30 Роздрібна торгівля пальним.

Судом встановлено, що ТОВ «Інтер-Нафта» на праві власності належить земельна ділянка :01:001:1549 з цільовим призначенням землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яка розташована за адресою: Одеська область, біля автошляху Одеса-Київ, 451 км (ліворуч).

З витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва судом встановлено, що позивачем 27.02.2020 року до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області було подано повідомлення №ОД 72 про початок будівельних робіт «Будівництво будівлі операторної, навісу, цінової стели, автогазозаправної станції». Згідно даного повідомлення клас наслідків визначено як СС1.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта відповідачу на праві приватної власності належить об`єкт нежитлової нерухомості (реєстраційний номер 210), а саме: незавершене будівництво 99% готовності, розташований на земельній ділянці кадастровий номер :01:001:1549, який складається з таких частин: будівля операторної АГЗС літ. «А»; навіс літ. «Б», навіс над паливно-роздавальними колонками (ПРК) літ. «В»; огорожа 1-2; мостіння I; ділянка резервуарів горизонтальних сталевих (РГС) II; дiлянка резервуарів скрапленого газу III (а.с.57-60).

21.02.2020 року ФОП ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на вказаний об`єкт незавершеного будівництва «Будівля операторної, навісу, цінової стели автогазозаправної станції».

Як стверджує позивач, ТОВ «Інтер-Нафта» здійснено плановану господарську діяльність за відсутності оцінки впливу на довкілля та рішення про провадження планованої діяльності, так як відповідачем здійснено розміщення чотирьох паливних резервуарів об`ємом 15 кубічних метрів і бiльше, а також чотирьох резервуарів для скрапленого газу.

Позивач стверджує про порушення відповідачем ч.3, ч.4 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Правові та організаційні засади оцінки впливу на довкілля, спрямованої на запобігання шкоді довкіллю, забезпечення екологічної безпеки, охорони довкілля, раціонального використання і відтворення природних ресурсів, у процесі прийняття рішень про провадження господарської діяльності, яка може мати значний вплив на довкілля, з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон «Про оцінку впливу на довкілля» № 2059-VIII.

За змістом частини першої статті 2 Закону № 2059-VIII оцінка впливу на довкілля - це процедура, що передбачає:

1) підготовку суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля відповідно до статей 5, 6 та 14 цього Закону;

2) проведення громадського обговорення відповідно до статей 7, 8 та 14 цього Закону;

3) аналіз уповноваженим органом відповідно до статті 9 цього Закону інформації, наданої у звіті з оцінки впливу на довкілля, будь-якої додаткової інформації, яку надає суб`єкт господарювання, а також інформації, отриманої від громадськості під час громадського обговорення, під час здійснення процедури оцінки транскордонного впливу, іншої інформації;

4) надання уповноваженим органом мотивованого висновку з оцінки впливу на довкілля, що враховує результати аналізу, передбаченого пунктом 3 цієї частини;

5) врахування висновку з оцінки впливу на довкілля у рішенні про провадження планованої діяльності відповідно до статті 11 цього Закону.

Оцінка впливу на довкілля здійснюється з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, з урахуванням стану довкілля в місці, де планується провадити плановану діяльність, екологічних ризиків і прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу (прямого та опосередкованого) на довкілля, у тому числі з урахуванням впливу наявних об`єктів, планованої діяльності та об`єктів, щодо яких отримано рішення про провадження планованої діяльності або розглядається питання про прийняття таких рішень (частини друга статті 2 цього ж Закону).

Частиною третьою статті 2 цього Закону визначено, що суб`єктами оцінки впливу на довкілля є суб`єкти господарювання, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, які є замовниками планованої діяльності і для цілей цього Закону прирівнюються до суб`єктів господарювання (далі - суб`єкт господарювання), уповноважений центральний орган, уповноважені територіальні органи, інші органи виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, громадськість, а у випадках, визначених статтею 14 цього Закону, - держава походження та зачеплена держава.

Згідно із частиною першою статті 3 Закону № 2059-VIII здійснення оцінки впливу на довкілля є обов`язковим у процесі прийняття рішень про провадження планованої діяльності, визначеної частинами другою і третьою цієї статті. Така планована діяльність підлягає оцінці впливу на довкілля до прийняття рішення про провадження планованої діяльності.

Планована діяльність - це планована господарська діяльність, що включає будівництво, реконструкцію, технічне переоснащення, розширення, перепрофілювання, ліквідацію (демонтаж) об`єктів, інше втручання в природне середовище; планована діяльність не включає реконструкцію, технічне переоснащення, капітальний ремонт, розширення, перепрофілювання об`єктів, інші втручання в природне середовище, які не справляють значного впливу на довкілля відповідно до критеріїв, затверджених Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 1 Закону № 2059-VIII).

Частиною третьої статті 3 Закону № 2059-VIII встановлено, що друга категорія видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля та підлягають оцінці впливу на довкілля, включає, зокрема, поверхневе та підземне зберігання викопного палива чи продуктів їх переробки на площі 500 квадратних метрів і більше або об`ємом (для рідких або газоподібних) 15 кубічних метрів і більше.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 2059-VIII суб`єкт господарювання забезпечує підготовку звіту з оцінки впливу на довкілля і несе відповідальність за достовірність наведеної у звіті інформації згідно з законодавством.

Частинами першою - третьою статті 9 Закону № 2059-VIII визначено уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля, яким виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, зокрема величини та масштабів такого впливу (площа території та чисельність населення, які можуть зазнати впливу), характеру (у тому числі - транскордонного), інтенсивності і складності, ймовірності, очікуваного початку, тривалості, частоти і невідворотності впливу (включаючи прямий і будь-який опосередкований, побічний, кумулятивний, транскордонний, короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий, постійний і тимчасовий, позитивний і негативний впливи), передбачених заходів, спрямованих на запобігання, відвернення, уникнення, зменшення, усунення впливу на довкілля, визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови її провадження. Висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності. При підготовці висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган розглядає та бере до уваги звіт з оцінки впливу на довкілля та звіт про громадське обговорення.

Відповідно до частин першої - третьої статті 11 Закону № 2059-VIII звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля подаються суб`єктом господарювання для отримання рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування про провадження планованої діяльності, яке є підставою для початку провадження цієї діяльності, встановлює (затверджує) параметри та умови провадження планованої діяльності і приймається у формі документа дозвільного характеру або іншого акта органу державної влади чи органу місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством для відповідних рішень.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, приймаючи рішення про провадження планованої діяльності, зобов`язані врахувати висновок з оцінки впливу на довкілля. У рішенні про провадження планованої діяльності зазначається, що екологічні умови провадження планованої діяльності визначені у висновку з оцінки впливу на довкілля. За рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування рішення про провадження планованої діяльності може включати екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій статті 9 цього Закону.

Якщо після ухвалення висновку з оцінки впливу на довкілля законодавством не передбачається прийняття рішення про провадження планованої діяльності для початку її провадження, висновок з оцінки впливу на довкілля, у якому визначено допустимість провадження планованої діяльності, вважається рішенням про провадження планованої діяльності.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що зберігання рідкого палива об`ємом 15 кубічних метрів і більше безвідносно до мети зберігання є втручанням в природне середовище, яке справляє значний вплив на довкілля, і потребує здійснення оцінки впливу на довкілля шляхом підготовки суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля та отримання висновку з оцінки впливу на довкілля, який враховується при прийнятті рішення про провадження суб`єктом господарювання планованої діяльності.

ТОВ «Інтер-Нафта» здійснює діяльність за КВЕД: 46.71 «Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами»; 47.30 «Роздрібна торгівля пальним».

Факт будівництва та розміщення ТОВ «Інтер-Нафта» РГС-25, трьох РГС-50 та 4 ємностей для зберігання скрапленого газу об`ємом по 4800 л підтверджено відомостями технічного паспорту, виготовленого 21.02.2020 року, та відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за відповідачем на об`єкт нерухомого майна, які наявні в матеріалах справи.

А тому, будівництво та встановлення (розміщення) суб`єктом господарювання зазначених резервуарів з метою здійснення діяльності з торгівлі твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами передбачає їх поверхневе та підземне зберігання, отже є планованою діяльністю, яка підлягає оцінці впливу на навколишнє природнє середовище відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля».

Однак, як зазначає позивач, згідно листа Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України від 07.05.2021 № 25/5-21/9555-21, листа Департаменту екології та природних ресурсів Одеської обласної державної адміністрації від 12.05.2021 № 2321/05-41/2075, оцінка впливу діяльності відповідачем не здійснювалась.

Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 у справі № 580/1078/19, аналізуючи вищенаведені норми Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» у аналогічних правовідносинах зазначив, що зберігання рідкого палива об`ємом 15 кубічних метрів і більше безвідносно до мети зберігання є втручанням в природне середовище, яке справляє значний вплив на довкілля, і потребує здійснення оцінки впливу на довкілля шляхом підготовки суб`єктом господарювання звіту з оцінки впливу на довкілля та отримання висновку з оцінки впливу на довкілля, який враховується при прийнятті рішення про провадження суб`єктом господарювання планованої діяльності.

Зазначеного висновку Верховний Суд дійшов виходячи з того, що відповідачем здійснюється користування комплексом резервуарів, а основним видом господарської діяльності відповідача є КВЕД: 46.71 «Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами», а за таких обставин, відповідач повинен мати робочий проект господарської діяльності із розділом оцінки впливу на навколишнє середовище та висновок із оцінки впливу на довкілля на виконання вимог Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» (п. 45 постанови від 11.02.2021 у справі № 580/1078/19).

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 11 Закону «Про оцінку впливу на довкілля», звіт з оцінки впливу на довкілля, звіт про громадське обговорення та висновок з оцінки впливу на довкілля подаються суб`єктом господарювання для отримання рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування про провадження планованої діяльності, яке є підставою для початку провадження цієї діяльності, встановлює (затверджує) параметри та умови провадження планованої діяльності і приймається у формі документа дозвільного характеру або іншого акту органу державної влади чи органу місцевого самоврядування у порядку, встановленому законодавством для відповідних рішень.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, приймаючи рішення про провадження планованої діяльності, зобов`язані врахувати висновок з оцінки впливу на довкілля. У рішенні про провадження планованої діяльності зазначається, що екологічні умови провадження планованої діяльності визначені у висновку з оцінки впливу на довкілля. За рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування рішення про провадження планованої діяльності може включати екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у ч. 5 ст. 9 цього Закону.

Якщо після ухвалення висновку з оцінки впливу на довкілля законодавством не передбачається прийняття рішення про провадження планованої діяльності для початку її провадження, висновок з оцінки впливу на довкілля, у якому визначено допустимість провадження планованої діяльності, вважається рішенням про провадження планованої діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля», підключення об`єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 823/1850/16, від 22.06.2021 у справі № 240/6171/20, розміщення стаціонарного заправника газом на раніше введеній в експлуатацію автомобільній заправній станції є її реконструкцією, здійснення якої в силу закону відноситься до будівельних робіт і потребує отримання дозволу органу державного архітектурно будівельного контролю.

Таким чином, при здійсненні будівництва та встановлення (розміщення) резервуарів для скрапленого газу, паливних резервуарів TOB «Інтер-Нафта» необхідно було б дотримуватись порядку, встановленому для здійснення будівельних робіт Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», з урахуванням вимог законодавства з оцінки впливу на довкілля.

Отже, не потребує доказуванню у даному спорі факт наявності продуктів переробки викопного палива або скрапленого газу у резервуарах, належних ТОВ «Інтер-Нафта», станом на момент реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, дату подання позовної заяви або дату прийняття судом першої інстанції оскаржуваного рішення. Оскільки оцінка впливу планованої діяльності на довкілля, яка полягає у будівництві АЗС з розміщенням резервуарів призначенням яких є зберігання світлих нафтопродуктів та газу, відповідно до вимог ст. 2, 3, 9, 11 Закону здійснюється до початку такої діяльності.

Відповідно до статті 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», при проектуванні, розміщенні, будівництві, введенні в дію нових і реконструкції діючих підприємств, споруд та інших об`єктів, удосконаленні існуючих і впровадженні нових технологічних процесів та устаткування, а також в процесі експлуатації цих об`єктів забезпечується екологічна безпека людей, раціональне використання природних ресурсів, додержання нормативів шкідливих впливів на навколишнє природне середовище. При цьому повинні передбачатися вловлювання, утилізація, знешкодження шкідливих речовин і відходів або повна їх ліквідація, виконання інших вимог щодо охорони навколишнього природного середовища і здоров`я людей.

Підприємства, установи й організації, діяльність яких пов`язана з шкідливим впливом на навколишнє природне середовище, незалежно від часу введення їх у дію повинні бути обладнані спорудами, устаткуванням і пристроями для очищення викидів і скидів або їх знешкодження, зменшення впливу шкідливих факторів, а також приладами контролю за кількістю і складом забруднюючих речовин та за характеристиками шкідливих факторів.

Проекти господарської та іншої діяльності повинні мати матеріали оцінки її впливу на навколишнє природне середовище і здоров`я людей.

Оцінка здійснюється з урахуванням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, екологічної ємкості даної території, стану навколишнього природного середовища в місці, де планується розміщення об`єктів, екологічних прогнозів, перспектив соціально-економічного розвитку регіону, потужності та видів сукупного впливу шкідливих факторів та об`єктів на навколишнє природне середовище.

Підприємства, установи та організації, які розміщують, проектують, будують, реконструюють, технічно переозброюють, вводять в дію підприємства, споруди та інші об`єкти, а також проводять дослідну діяльність, що за їх оцінкою може негативно вплинути на стан навколишнього природного середовища, подають центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, спеціальну заяву про це.

Забороняється введення в дію підприємств, споруд та інших об`єктів, на яких не забезпечено в повному обсязі додержання всіх екологічних вимог і виконання заходів, передбачених у проектах на будівництво та реконструкцію (розширення та технічне переоснащення).

Згідно п. 4 додатку до Закону України «Про Перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності» до Переліку документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності відноситься висновок з оцінки впливу на довкілля.

Разом з тим, незаконне розміщення без жодних дозвільних документів РГС-25, трьох РГС-50 та 4 ємностей для зберігання скрапленого газу об`ємом по 4800 л може спричинити негативні наслідки для довкілля, життя і здоров`я людей, руйнування найближчих житлових будинків, забруднення атмосферного повітря та водних об`єктів, становить реальну загрозу екологічній безпеці та настання техногенної катастрофи, що свідчить про порушення інтересів держави та можливість настання невідворотних негативних наслідків.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3, 4 ст. 16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» діяльність суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, що провадиться з порушенням законодавства про оцінку впливу на довкілля, може бути припинена - повністю припиняється експлуатація підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання.

Підставою для припинення діяльності підприємства чи окремих його цехів (дільниць) і одиниць обладнання є провадження планованої діяльності, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, без здійснення такої оцінки та отримання рішення про провадження планованої діяльності або систематичні порушення у сфері оцінки впливу на довкілля, що не можуть бути усунені з технічних, економічних або інших причин.

Рішення про тимчасову заборону (зупинення) або припинення діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про оцінку впливу на довкілля приймається виключно судом за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, його територіальних органів або за позовом інших осіб, права та інтереси яких порушено.

Таким чином, ч. 4 ст. 16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» визначено єдину підставу для припинення діяльності підприємства до отримання оцінки впливу на довкілля є відповідне рішення суду, прийняте за результатами розгляду позову.

При цьому, Закон України «Про оцінку впливу на довкілля» не передбачає передумовою звернення до суду з позовом про припинення діяльності підприємства необхідністю вжиття заходів та проведення перевірки в порядку визначеному Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Так, Верховний Суд у постанові від 04.05.2022 у справі № 640/17323/19 зазначив, що у ч. 4 ст. 16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» передбачено можливість подавати позов про тимчасову заборону (зупинення) або припинення діяльності підприємств у разі порушення ними законодавства про оцінку впливу на довкілля не тільки органом державної влади, а й іншим особам, права та інтереси яких порушено.

В ході аналізу наведеної норми Верховний Суд дійшов висновку, що особа, права та інтереси якої порушено, є альтернативним позивачем у спорах про заборону (зупинення) здійснення господарської діяльності суб`єкта господарювання. У зв`язку з цим немає підстав вважати, що відповідна особа, чиї права порушено, буде перебирати на себе повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, його територіальних органів (п. 70 постанови від 04.05.2022 у справі № 640/17323/19).

Саме тому, прокурором у якості позивача у вказаній позовній заяві визначено Нерубайську сільську раду Одеського району Одеської області, яка уповноважена на звернення до суду з таким позовом як орган місцевого самоврядування, що здійснює захист екологічних прав відповідної територіальної громади (ч. 1, З ст. 140, ст. 145 Конституції України, ч. 2 ст. 11, ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 1, 2, 4, 6, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 4 ст. 16 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля»).

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушені права громадян у галузі охорони навколишнього природного середовища можуть бути поновлені, а їх захист відбувається в судовому порядку відповідно до законодавства України.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 КАС, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Першого заступника керівника Одеської обласної прокуратури (, 65026, м. Одеса, вул. Пушкінська, 3) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південно-західного округу (Миколаївська та Одеська області) (, 65058, м. Одеса, просп.Шевченка, 12), Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області (, 67661, Одеська область, Одеський район, с. Нерубайське, площа Партизан, 4) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтер-Нафта» (, 68251, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Зоря, вул. Троїцька, 284) про припинення діяльності зі зберігання скрапленого газу та продуктів переробки викопного палива, - задовольнити.

Припинити діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР НАФТА" () із зберігання скрапленого газу та зберігання викопного палива, продуктів його переробки об`ємом (для рідких або газоподібних) 15 кубічних метрів і більше у РГС-25, трьох РГС-50, чотирьох ємностях для зберігання скрапленого газу об`ємом по 4800 л на території Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, біля автошляху Одеса-Київ, 451 км (ліворуч), кадастровий номер земельної ділянки :01:001:1549, до отримання оцінки впливу на довкілля та рішення про провадження планованої діяльності.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса