Справа № 240/9692/21
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/9692/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гурін Д.М.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

16 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, у якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо нескладання розрахунку вислуги років ОСОБА_1 для призначення пенсії;

- зобов`язати Командування Сухопутних військ Збройних Сил України скласти розрахунок вислуги років ОСОБА_1 на пенсію та надіслати його разом з особовою справою до Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого оформлення документів та подання для призначення пенсії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 19.05.2022 позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо нескладення розрахунку вислуги років майора ОСОБА_1 для призначення пенсії.

Зобов`язано Командування Сухопутних військ Збройних Сил України повторно розглянути питання щодо складення розрахунку вислуги років майора ОСОБА_1 для призначення пенсії, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Зазначає, що зобовязання відповідача скласти спірний розрахунок вислуги років не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача.

Не погодившись із судовим рішенням відповідач також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким у задоволенні позовний вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 26.12.2018 №598 ОСОБА_1 звільнений з військової служби та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.01.2019 №17 виключений зі списків особового складу частини. (а.с.16)

07.08.2019 ОСОБА_1 звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою, у якій просив скласти попередній розрахунок вислуги років на пенсію та надіслати його разом з особовою справою до фінансового органу, який складає основний розрахунок вислуги років. Розрахунок вислуги років необхідних для подання до органів Пенсійного фонду з метою реалізації права на пенсійне забезпечення.

Листом від 28.08.2019 №2055 командир Військової частини НОМЕР_1 повідомив ОСОБА_1 , що станом на 24.01.2019 календарна вислуга років складає 21 рік 05 місяців 28 днів, при необхідних 24 календарних роки. Отже, підстави для проведення попереднього розрахунку вислуги років на пенсію відсутні.

Правомірність такої відмови стала предметом розгляду в адміністративній справі №240/10991/19 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 03.02.2020 в адміністративній справі №240/10991/19, з урахуванням змін внесених постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 22.09.2020, визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не складення попереднього розрахунку вислуги років на пенсію ОСОБА_1 та не надсилання його до фінансового органу, який складає основний розрахунок вислуги років на пенсію. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 повторно розглянути питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та постанови Кабінету Міністрів України від 02 листопада 2006 року №1522 "Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян".

На виконання рішень судів в адміністративній справі №240/10991/19 Військова частина НОМЕР_1 вирішила скласти попередній розрахунок вислуги років ОСОБА_1 та направила його до Командування Сухопутних військ Збройних Сил України.

Фінансово-економічне управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України повернуло особову справу майора ОСОБА_1 без реалізації, у зв`язку з відсутністю підстав для складання розрахунку вислуги років, а також через відсутність подання управління персоналу для підтвердження вислуги років (а.с. 11).

Позивач не погодився із такою бездіяльністю Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, вважає її протиправною та звернувся до суду із позовом про її оскарження.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що бездіяльність Командування Сухопутних військ Збройних Сил України щодо нескладення розрахунку вислуги років майора ОСОБА_1 для призначення пенсії є протитиправною.

Також суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо складення розрахунку вислуги років, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на службі, зокрема, в органах поліції визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ (Закон №2262-ХІІ).

Статтею 12 Закону України №2262-XII встановлені умови призначення пенсії за вислугу років за пунктом "а" та пунктом "г".

Зокрема, відповідно до положень пункту "а" частини першої статті 12 Закону України №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше.

Положеннями пункту "г" частини першої статті 12 Закону України №2262-XII визначено, що пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону, які займали посади льотного складу та плаваючого складу підводних човнів Збройних Сил не менше 20 років, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону.

Відповідно до положень абзацу другого пункту 2.15 Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 14.08.2014 №530, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 жовтня 2014 р. за № 1294/26071 (далі Положення №530) розрахунок вислуги років (страхового стажу) на пенсію не складається для військовослужбовців, щодо яких на дату запланованого звільнення не дотримуються умови призначення пенсії, зазначені у статті 12 Закону України від 9 квітня 1992 року № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон України №2262-XII).

Враховуючи, що позивач проходив службу на льотній роботі на посадах льотного складу та був звільнений зі служби у званні майора 21.01.2019 (а.с. 14-16), колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 може претендувати на призначення йому пенсії за пунктами "а" або "г" частини першої статті 12 Закону України №2262-XII.

Предметом спору у даній справі є бездіяльність відповідача щодо нескладання розрахунку вислуги років ОСОБА_1 для призначення пенсії.

Встановлено, що згідно з попереднім розрахунком вислуги років майора запасу ОСОБА_1 , що складений Військовою частиною НОМЕР_1 , календарний строк служби ОСОБА_1 становить 21 рік 5 місяців 28 днів, загальна вислуга років 38 років 4 місяці 27 днів (а.с. 12, 13).

Згідно з послужним списком майора ОСОБА_1 , позивач з 26.07.1997 до 26.10.2001 був курсантом Харківського інституту ВПС; з 26.10.2001 до 07.07.2009 льотчиком-оператором вертолітної ланки вертолітної ескадрильї; з 07.07.2009 до 20.09.2013 штурманом-льотчиком вертолітної ланки вертолітної ескадрильї; з 20.09.2013 до 29.06.2016 командиром вертольоту вертолітної ланки вертолітної ескадрильї; з 29.06.2016 до 09.09.2016 старшим льотчиком вертолітної ланки вертолітної ескадрильї; з 09.09.2016 до 24.01.2019 начальником штабу-першим заступником командира вертолітної ескадрильї (а.с.14-15).

Відповідач зазначає про відсутність підстав для складення розрахунку вислуги років (страхового стажу) на пенсію ОСОБА_1 через недотримання умов для призначення пенсії, зазначених у пункті "г" частини першої статті 12 Закону України №2262-XII, та через недотримання умов для призначення пенсії, зазначених у пункті "а" частини першої статті 12 Закону України №2262-XII.

Відповідач у апеляційній скарзі посилається на те, що посада "курсант" не визначена як льотна.

Однак, слід звернути увагу на те, що відповідач помилково ототожнює посаду льотного складу, яка дає право на пільгове обчислення вислуги років із посадою льотного складу, яка не дає такого права і таким чином вважає, що остання не відноситься посад льотного складу.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2.5. Положення №530 до вислуги років для призначення пенсії військовослужбовцям зараховуються на пільгових умовах служба на льотній роботі (підпункти 2 і 3 пункту 2.3 цього розділу) на посадах льотного складу, визначених наказом Міністра оборони України від 12 січня 2004 року №9.

Дійсно, у розділі І Переліку посад льотного складу, який має право виконувати польоти у складі екіпажів повітряних суден, авіації Збройних Сил України, військова служба на яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, затвердженого Наказом Міністра оборони України 12.01.2004 №9, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 січня 2004 р. за №103/8702 (далі - Перелік №9), відсутня посада "курсант", це означає, що період перебування на посаді "курсант" не дає права на пільгове обчислення вислуги років один місяць за два на підставі Положення №530, однак це не означає, що посада курсант взагалі не відноситься до посад льотного складу.

Відповідно до абзацу сьомого пункту 2.2. Інструкції про класифікацію авіаційного персоналу державної авіації України, затвердженої наказом Міністерства оборони України 05.01.2015 №3, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 січня 2015 р. за № 79/26524, до льотного складу належать: курсанти (слухачі) ЗВО, посади яких передбачають виконання польотів.

Отже, у разі якщо посада "курсант" передбачає виконання польотів, то така посада відноситься до посад льотного складу і зараховується до вислуги років на загальних, а не на пільгових умовах, на підставі абзацу шостого пункту 2.7 Положення №530, тобто з дня зарахування на військову службу, яким у даному випадку є день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу.

Водночас, у матеріалах справи відсутні докази того, що Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, виключаючи, при обрахунку періоду перебування позивача на посадах льотного складу, період перебування майора ОСОБА_1 на посаді курсанта у Харківському інституті ВПС, встановило, що посада курсанта, на якій перебував позивач, не передбачала виконання польотів.

Отже, як обгрунтовано зазначив суд першої інстанції, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України не з`ясувало належним чином чи відноситься посада курсанта, на якій перебував позивач, до посад льотного складу, що вимагає повторного розгляду даного питання Командуванням.

Щодо дотримання умов пункту "а" частини першої статті 12 Закону України №2262-XII, то у майора ОСОБА_1 наявний календарний строк військової служби 21 рік 5 місяців 28 днів, а в пільговому обчисленні загальна вислуга становить 38 років 4 місяці 27 днів (а.с. 12, 13), що може бути достатнім для дотримання умов пункту "а" частини першої статті 12 Закону України №2262-XII.

Так, відповідно до статті 17-1 Закону України №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

17 липня 1992 року Кабінетом Міністрів України прийнята Постанова №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб" (далі - Порядок №393).

Відповідно до пункту 1.1. Положення №530 цим Положенням визначається порядок обчислення вислуги років (загального страхового стажу) для призначення пенсій за вислугу років особам, звільненим з військової служби, відповідно до статті 17-1 Закону України №2262-XII та Порядку №393.

Пунктом 3 Порядку №393 передбачено види служби які зараховуються до вислуги років на пільгових умовах, зокрема підпунктом "б" пункту 3 Порядку №393 визначено, що до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за два місяці на льотній роботі у реактивній та турбогвинтовій авіації - на умовах, що визначаються відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби України.

Відповідно до пункту 1 Розділу ІІ Переліку №9 військовослужбовцям, які займають посади, що визначені в цьому Переліку, у разі виконання ними річних норм нальоту годин вислуга років на пенсію підлягає обчисленню для призначення пенсії на пільгових умовах.

Повертаючи особову справу ОСОБА_1 без реалізації, Командування Сухопутних військ Збройних Сил України виходило з того, що для дотримання умов пункту "а" частини першої статті 12 Закону України №2262-XII, у даному випадку, необхідною є наявність 24 років календарної служби.

Однак, у майора ОСОБА_1 в пільговому обчисленні загальна вислуга становить 38 років 4 місяці 27 днів, що може бути достатнім для звернення до органу Пенсійного фонду України з приводу прийняття рішення про призначення пенсії.

Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 у справі №480/4241/18 щодо календарної вислуги років зазначив, що статтею 1 Закону України №2262-ХІІ передбачено, що особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом, особи, які мають право на пенсію за цим Законом при наявності встановленої цим Законом вислуги на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони і в державній пожежній охороні, службі в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, в органах і підрозділах цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України мають право на довічну пенсію за вислугу років.

Таким чином, Закон України №2262-ХІІ як єдину, обов`язкову умову призначення пенсії за вислугу років передбачає наявність у особи певної кількості років певного виду служби (вислуги). При цьому, наявність необхідної вислуги років забезпечує право на пенсію за вислугу років безвідносно до віку, стажу та працездатності особи.

Визначення у Законі №2262-ХІІ вислуги саме в календарних роках передбачає обов`язкову вислугу усіх календарних днів (365), що в такому випадку і буде становити календарний рік і буде відповідати правилу, закріпленому в частині 4 статті 17 цього ж Закону, щодо можливості врахування при призначенні пенсії тільки повних років вислуги.

Таким чином, передбачена Законом України №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

В свою чергу, передбачені статтею 17-1 Закону України №2262-ХІІ пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку №393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років.

При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду за наслідками розгляду справи №480/4241/18 зробив наступні правові висновки:

1. В цілях Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів).

2. Для призначення пенсій за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку №393.

Тобто, відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду за наслідками розгляду справи №480/4241/18, у даному випадку, достатнім для дотримання умов пункту "а" частини першої статті 12 Закону України №2262-XII, є наявність 12 років служби на посадах льотного складу, визначених наказом Міністра оборони України від 12 січня 2004 року №9, які у пільговому обчисленні можуть бути зараховані майору ОСОБА_1 як 24 роки календарної вислуги років.

Не врахування відповідачем вказаних обставин призвело до протиправної бездіяльності щодо нескладення розрахунку вислуги років майора ОСОБА_1 для призначення пенсії, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено вимоги позивача в цій частині.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Командування Сухопутних військ Збройних Сил України скласти розрахунок вислуги років ОСОБА_1 на пенсію та надіслати його разом з особовою справою до Житомирського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки для подальшого оформлення документів та подання для призначення пенсії, колегя суддів дійшла наступних висновків.

Частинами 1 та 2 ст. 245 КАС України вказано, що при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про: визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що Командування ще не вичерпало свої дискреційні повноваження, надані Положенням №530, щодо перевірки дотримання умов призначення пенсії, зазначених у статті 12 Закону України №2262-XII відносно майора ОСОБА_1 , а тому належним способом захисту порушеного права позивача зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо складення розрахунку вислуги років, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Щодо доводів апелянта-позивача про те, що зобов`язання відповідача скласти спірний розрахунок вислуги років не є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, то колегія суддів зазначає, що як встановлено вище, відповідачем не було належним чином перевірено дотримання умов призначення пенсії, зазначених у статті 12 Закону України №2262-XII відносно майора ОСОБА_1 , при цьому суд в межах цієї адміністративної справи не може перевірити вказане, оскільки це входить до компетенції відповідача. Тому суд першої інстанції правомірно зобов`язав відповідача розглянути питання щодо складення розрахунку вислуги років, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Доводи відповідача про пропуск позивачем строку звернення до суду є безпідставними, оскільки позивачем не пропущено строку звернення до суду, так як останній звернувся до суду в межах шестимісячного строку з дня повернення відповідачем особової справи позивача без реалізації.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційних скарг спростовуються встановленими у справі обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційні скарги Командування Сухопутних військ Збройних Сил України, ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 19 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.