Справа № 820/5145/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року

м. Київ

справа № 820/5145/16

адміністративне провадження № К/9901/41388/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Гончарової І.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стальсервіс» на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 у складі колегії суддів: головуючий суддя Любчич Л.В., судді Спаскін О.А., Сіренко О.І. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стальсервіс» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Стальсервіс» (далі - ТОВ «Стальсервіс», Товариство, позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - податковий орган, контролюючий орган, відповідач), в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення № від 28.04.2016, № від 28.04.2016.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 12.12.2016 адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправними та скасовано оспорювані податкові повідомлення-рішення.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що операції між позивачем та його контрагентом ТОВ «Мастер-Вектор» щодо виконання підрядних робіт є реальними, їх проведення підтверджується матеріалами справи, а відтак позивачем дотримано передбачені податковим законодавством умови для формування податкового кредиту та витрат за результатами таких відносин. Отже, збільшення оскаржуваними рішеннями розміру грошових зобов`язань з податку на прибуток та податку на додану вартість є протиправним.

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 13.07.2017 скасував рішення суду першої інстанції та відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства.

Апеляційний суд своє рішення мотивував тим, що наявні в матеріалах справи первинні документи не підтверджують реальності господарських операцій позивача із ТОВ «Мастер-Вектор», оскільки підписані невстановленими особами (товариство було зареєстроване на померлу особу). У зв`язку із цим суд визнав правомірними оспорювані податкові повідомлення-рішення виходячи з безпідставного формування ТОВ «Стальсервіс» показників податкової та бухгалтерської звітності на підставі взаємовідносин із даним контрагентом.

Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, ТОВ «Стальсервіс» подало до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, в якій просило його скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У скарзі Товариство зазначає, що протокол допиту колишньої дружини директора ТОВ «Мастер-Вектор», свідоцтво про смерть, відсутність відомостей про наявність трудових ресурсів у даного товариства для виконання робіт, ненадання позивачем документів до перевірки не є достатніми та допустимими доказами нереальності взаємовідносин позивача із даним контрагентом. Наполягає на тому, що наявні в матеріалах справи первинні документи містять всі обов`язкові реквізити та підтверджують проведення спірних господарських операцій.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

В подальшому справу передано до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду й відповідно до пункту 2 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15.01.2020 №460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційна скарга підлягає розгляду у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом, тобто до 08.02.2020.

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, Верховний Суд виходить з наступного.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у м. Києві від 23.03.2016 №1671 головним державним ревізором відділу взаємодії з правоохоронними органами управління по взаємодії з правоохоронними органами та іншими органами ГУ ДФС у м. Києві, інспектором податкової та митної справи 1 рангу, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України у зв`язку з надходженням ухвали Шевченківського районного суду м. Києва за клопотанням старшого слідчого з особливо важливих справ шостого відділу кримінальних розслідувань головного слідчого управління фінансових розслідувань ДФС України від 09.02.2016 у справі №761/4516/16-к в межах матеріалів кримінального провадження №0000202, про призначення позапланової податкової перевірки ТОВ «Стальсервіс» проведена документальна позапланова виїзна перевірка з питань дотримання податкового законодавства при здійсненні операцій з ТОВ «Мастер-Вектор» за період з 01.01.2014 по 01.11.2015.

За наслідками перевірки складено акт перевірки №65/26-15-14-07-01/21531888 від 11.04.2016, згідно із висновками якого Товариство порушило приписи абзацу 1 пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України, в результаті чого знижено податок на прибуток в сумі 1 904 593 грн; пункту 185.1 статті 185, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 Податкового Кодексу України, внаслідок чого знижено податок на додану вартість на загальну суму 2 116 215 грн.

Відповідач прийняв податкові повідомлення-рішення від 28.04.2016:

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на 2 480 741,00 грн, в тому числі основний платіж - 1 904 593,00 грн та штрафні (фінансові) санкції - 476 148,00 грн;

№ про донарахування податку на додану вартість на загальну суму 2 645 269,00 грн з ПДВ, в тому числі основний платіж 2 116 215,00 грн та штрафна (фінансова) санкція 529 054,00 грн.

Спірні правовідносини регулюються приписами Податкового кодексу України, Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час їх виникнення).

Відповідно до підпункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За приписами пункту 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

Згідно із підпунктом 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Пунктом 198.1 статті 198 Податкового кодексу України встановлено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

За визначенням статті 1 Закону №996-XIV первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

У відповідності до статті 1 Закону №996-XIV господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Згідно усталеної судової практики при розгляді справ цієї категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Суд має оцінити належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, зокрема, провести всебічну перевірку доводів сторін, на які вони посилаються в підтвердження своїх позовних вимог чи заперечень на позов.

Недоведеність вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкового кредиту, а покупця - права на його формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що між ТОВ «Стальсервіс» (замовник) та ТОВ «Майстер-Вектор» (підрядник) укладено ряд договорів на виконання робіт, до яких також складено довідки про договірну ціну, локальні кошториси на будівельні роботи, довідки про вартість виконаних робіт та витрати, акти приймання виконаних будівельних робіт та податкові накладні.

Усі зазначені первинні документи підписані від імені ТОВ «Стальсервіс» директором Араповим О.В. та від імені ТОВ «Мастер-Вектор» директором ОСОБА_1 та скріплені печатками вищевказаних підприємств.

ТОВ «Мастер-Вектор» зареєстровано Києво-Святошинським районним управлінням юстиції за №0009350 від 26.12.2013 та знаходиться на обліку в ДПІ у Києво-Святошинському районі Головного управління ДФС у Київській області. Засновником, керівником ТОВ «Мастер-Вектор» - з 25.12.2013 значиться ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ).

Матеріали справи містять протокол допиту свідка від 12.10.2015, а саме, ОСОБА_2 , яка повідомила, що ОСОБА_1 - її колишній чоловік, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказане підтверджується свідоцтвом про смерть від 10.03.2008, копія якого з офіційним перекладом міститься в матеріалах справи.

За висновками апеляційного суду, наведені обставини дають підстави вважати, що ТОВ «Мастер-Вектор» було зареєстроване на померлу особу, з огляду на що первинні документи по взаємовідносинам ТОВ «Стальсервіс» із цим суб`єктом господарювання підписані невстановленою особою, а тому в силу приписів статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» не можуть вважатись належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що наявність оплати за спірними операціями сама по собі не є підтвердженням фактичного здійснення операцій та в даному випадку самостійною підставою для формування сум податкових вигод, оскільки рух цих коштів, виходячи з вищенаведеного у сукупності, не забезпечений зв`язком з господарською діяльністю підприємств - учасників спірних операцій.

За результатом розгляду справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень з огляду на те, що господарські операції, за якими позивачем було сформовано податковий облік, фактично не здійснювалися, а надані позивачем до суду первинні документи складені виключно з метою штучного формування валових витрат по взаємовідносинам з ТОВ «Мастер-Вектор».

Верховний Суд зазначає, що при вирішенні спорів щодо правомірності формування платниками податків своїх даних податкового обліку, зокрема якщо предметом спору є достовірність первинних документів та підтвердження інших обставин реальності відображених у податковому обліку господарських операцій суди повинні враховувати, що відповідно до вимог статті 69 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній до 15.12.2017), обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Аналогічні норми містяться у статті 77 чинної редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Проте у разі надання контролюючим органом доказів, які свідчать, що документи, на підставі яких платник податків сформував дані податкового обліку, містять інформацію, що не відповідає дійсності, платник податків має спростовувати ці доводи. Наведене випливає зі змісту зазначених норм Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, Товариство повинно мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Враховуючи встановлені апеляційним судом обставини щодо непідтвердження належними первинними документами операцій з придбання робіт, а відповідно і неправомірність формування позивачем податкового обліку за такими операціями, Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки про недостовірність задекларованих позивачем даних податкового обліку, що, відповідно, виключає його право формувати витрати за такими операціями.

При цьому, доводи скаржника, наведені у касаційній скарзі, не спростовують вищезазначених висновків судів попередніх інстанцій, які, у свою чергу, не викликають розумних сумнівів, а фактично зводяться лише до переоцінки встановлених обставин справи, що, в свою чергу, не відноситься до повноважень суду касаційної інстанції.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а також відсутність підстав вважати, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи допустили неправильне застосування норм матеріального права чи порушення процесуальних норм, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення касаційної скарги без задоволення.

Згідно з частиною 1 статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 341, 349, 350, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Стальсервіс» залишити без задоволення, а постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2017 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Васильєва І.А. Гончарова