Справа № 500/1166/23
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1166/23

15 червня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області, Тернопільського відділу №1 Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області про визнання протиправними відмов, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (надалі, відповідач-1), Тернопільського відділу №1 Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області (надалі, відповідач-2), в якому просить визнати протиправною відмову Управління Державної Міграційної Служби України у Тернопільській області у скасуванні і знищенні номера УНЗР неповнолітнього позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 також виведенні №УНЗР з Державного реєстру ЄДДР України та зобов`язати Управління Державної Міграційної Служби України у Тернопільській області скасувати та знищити номер УНЗР неповнолітнього позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 і вивести № УНЗР з реєстру ЄДДР України; у подальшому зобов`язати Управління Державної Міграційної Служби України у Тернопільській області вести облік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за: прізвищем, іменем, по батькові та роком народження, без використання засобів ЄДДР, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ (ред.2020 року); визнати протиправною відмову Тернопільського відділу №1 Управління Державної Міграційної Служби України у Тернопільській області у видачі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку та заміною е-паспорта на паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ; зобов`язати Тернопільський відділ №1 Управління Державної Міграційної Служби України у Тернопільській області оформити та видати паспорт громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку та заміною е-паспорта на паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до вимог Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй відмовлено у вчиненні певних дій відносно неповнолітнього, а саме: у скасуванні номера УНЗР ; вилучення всієї інформації з бази даних відповідача та переведення його на форму обліку за ПІБ, роком народження та місцем реєстрації; також позивачу повідомлено про те, що у неповнолітнього ОСОБА_2 присутній е-паспорт у вигляді картки; хоча, зазначила, що на момент його звернення до органу міграційної служби паспорт № НОМЕР_1 було повернуто до Тернопільського відділу №1. Позивач просить врахувати що у відповіді була відсутня інформація про те, що при наявності у позивача судового рішення відносно неповнолітнього про зобов`язання органи міграційної служби видати неповнолітній паспорт книжечку згідно Положення про паспорт України зразка 1994 року, органи міграційної служби можуть вчинити певні дії та видати документ вище указаного зразка. Виходячи з пояснень, які надані органами ДМС України і згідно з діючим законодавством (Наказу МВС України № 456 від 06.06.2019 року та Постанови КМУ № 398 від 03.04.2019 року), позивач вважає, що неповнолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 має право на отримання паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжечки зразка 1994 року при наявності судового рішення. Також, позивач звернула увагу суду на тому, що це право гарантовано Постановою Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі, при розгляді типових справ.

Ухвалою суду від 05.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки розгляд поданих заяв відповідно до Закону України «Про звернення громадян» не є порушенням прав заявниці та її сина з боку відповідача-1 та відповідача-2. Просить врахувати, що листи останніх, з якими висловила незгоду позивачка, не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України. Просить врахувати, що чинним законодавством України не передбачено оформлення особі двох внутрішніх паспортів України, а також не передбачено обміну паспорта у формі ID - картки на паспорт громадянина України у вигляді книжечки за бажанням заявника. Також вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ДМС України анулювати єдиний унікальний номер запису в реєстрі (УНЗР) та персональні дані ОСОБА_2 , зареєстровані в Єдиному державному демографічному реєстрі (ЄДДР) під час оформлення паспорта громадянина України у формі ID - картки. При цьому, вказує на те, що ОСОБА_2 при оформленні ID - картки, надав згоду на обробку його персональних даних. Зазначив, що засобами Єдиного державного демографічного реєстру на ім`я ОСОБА_2 оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 , виданий 06.06.2019, термін дії до 06.06.2023, який є чинним.

Представник відповідача - 2 подав до суду відзиву на позов, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволення позову повністю. Вказав, що чинним законодавством України не передбачено оформлення особі двох внутрішніх паспортів України, а також не передбачено обміну паспорта у формі ID - картки на паспорт громадянина України у вигляді книжечки за бажанням власника паспорта. Звернув увагу суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ДМС України анулювати єдиний унікальний номер запису в реєстрі (УНЗР) та персональні дані ОСОБА_2 , зареєстровані в Єдиному державному демографічному реєстрі (ЄДДР) при видачі паспорта у формі ID-картки.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якому просила прийняти дану відповідь до розгляду, відмовити у задоволенні вимог Управління Державної міграційної Служби України у Тернопільській області у справі №500/1166/23.

Ухвалою суду від 05.06.2023 постановлено розгляд даної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання у справі призначено на 15.06.2023 о 10:00 год.

У відкрите судове засідання позивач не прибула, ОСОБА_1 подала до суду письмову заяву, в якій просила здійснити розгляд справи без її участі.

Представник відповідачів у відкрите судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження. Зазначив, що позиція УДМС у Тернопільській області щодо позову викладена у відзиві на позовну заяву.

Таким чином, суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмови Управління Державної Міграційної Служби України у Тернопільській області у скасуванні і знищенні номера УНЗР неповнолітнього позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 також виведенні №УНЗР з Державного реєстру ЄДДР України та зобов`язання Управління Державної Міграційної Служби України у Тернопільській області скасувати та знищити номер УНЗР неповнолітнього позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 і вивести № УНЗР з реєстру ЄДДР України, суд вважає, що така позовна вимога не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Судом встановлено, що у відповідь на заяву позивача від 24.02.2023 про вилучення та знищення персональних даних ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з Єдиного державного демографічного реєстру України Управління ДМС у Тернопільській області листом від 14.03.2023 за № О-9/6/6101-23/6101.2/2362-23 повідомило позивача про відсутність підстав для вилучення або знищення персональних даних ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які внесені до ЄДДР.

Листом УДМС у Тернопільській області (Тернопільський відділ №1) від 25.03.2023, серед іншого, повідомило позивача про те, що персональні дані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правильність та достовірність яких була перевірена та засвідчена належним чином, внесені до ЄДДР уповноваженими на це органами (суб`єктами) під час здійснення ними своїх функціональних повноважень, є такими, що обробляються законно. Даним листом також зазначено про те, що при первинному зверненні ОСОБА_3 до уповноважених органів щодо отримання паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки, та формуванні у зв`язку із цим заяви - анкети для подальшого внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, зазначені у заяві - анкеті дані були надані йому для перевірки щодо правильності внесених відомостей, про достовірність внесених відомостей свідчить підпис ОСОБА_2 . Відтак, підстави для вилучення або знищення персональних даних ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які внесено до ЄДДР, відсутні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Закон №5492-VI)) визначено правові та організаційні засади видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Єдиний державний демографічний реєстр - це електронна інформаційно-телекомунікаційна система, призначена для зберігання, захисту, обробки, використання і поширення визначеної цим Законом інформації про особу та про документи, що оформлюються із застосуванням засобів Реєстру, із забезпеченням дотримання гарантованих Конституцією України свободи пересування і вільного вибору місця проживання, заборони втручання в особисте та сімейне життя, інших прав і свобод людини та громадянина. Реєстр та майнові права інтелектуальної власності на створені на замовлення уповноважених суб`єктів для функціонування Реєстру об`єкти інтелектуальної власності належать державі. Відчуження, передача чи інше використання, ніж визначено цим Законом, Реєстру, його структурних складових та майнових прав інтелектуальної власності забороняються. Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів. Єдиний державний демографічний реєстр у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування (частина перша статті 4 Закону №5492-VI).

За приписами частини першої статті 10 Закону №5492-VI внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону №5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус.

Одним із документів Реєстру, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, є паспорт громадянина України (підпункт «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону №5492-VI).

Відповідно до частини третьої статті 13 Закону №5492-VI паспорт громадянина України містить безконтактний електронний носій.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №5492-VI оформлення, видача, обмін документів, їх пересилання, вилучення, повернення державі та знищення відбуваються в порядку, встановленому законодавством, якщо інше не передбачено цим Законом.

У частині сьомій статті 16 Закону №5492-VI обумовлено, що уповноважений суб`єкт, якщо інше не передбачено цим Законом, має право відмовити заявникові у видачі документа виключно у разі, якщо: 1) за видачею документа звернувся заявник, який не досяг шістнадцятирічного віку, або представник особи, який не має документально підтверджених повноважень на отримання документа; 2) заявник вже отримав документ такого типу, який є дійсним на день звернення (крім випадків, зазначених у частині сьомій цієї статті); 3) заявник не подав усіх визначених законодавством документів, необхідних для оформлення і видачі документа; 4) дані, отримані з бази даних розпорядника Реєстру, не підтверджують інформацію, надану заявником. У рішенні про відмову у видачі документа, яке доводиться до відома заявника у порядку і строки, встановлені законодавством, мають зазначатися підстави для відмови. Особа має право звернутися до уповноваженого суб`єкта з повторною заявою у разі зміни або усунення обставин, через які їй було відмовлено у видачі документа. Рішення про відмову у видачі документа може бути оскаржено особою в адміністративному порядку або до суду.

Згідно з частинами першою та другою статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. Кожен громадянин України, який досяг чотирнадцятирічного віку, зобов`язаний отримати паспорт громадянина України. Оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини четвертої статті 21 Закону №5492-VI паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що паспорт ОСОБА_2 у формі ID-картки № НОМЕР_1 від 18.06.2020 оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення ОСОБА_2 .

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_2 надав згоду на обробку його персональних даних при оформленні у формі ID-картки №004861139 від 18.06.2020.

Разом з тим, вирішуючи даний спір по суті, суд приймає до уваги також те, що на ім`я ОСОБА_2 оформлено паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_3 , виданий 06.06.2019, термін дії якого - до 06.06.2023.

Так, відповідно до п. 5-8 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про захист персональних даних" (надалі, Закон № 2297-VI) суб`єкт персональних даних має право: пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду.

Пунктом 2 частини 2 статті 15 Закону № 2297-VI передбачено, що персональні дані підлягають видаленню або знищенню у разі: 1) закінчення строку зберігання даних, визначеного згодою суб`єкта персональних даних на обробку цих даних або законом; 2) припинення правовідносин між суб`єктом персональних даних та володільцем чи розпорядником, якщо інше не передбачено законом; 3) видання відповідного припису Уповноваженого або визначених ним посадових осіб секретаріату Уповноваженого; 4) набрання законної сили рішенням суду щодо видалення або знищення персональних даних.

Персональні дані, зібрані з порушенням вимог цього Закону, підлягають видаленню або знищенню у встановленому законодавством порядку (ч. 3 ст. 15 Закону № 2297-VI).

Аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що суб`єкт персональних даних має право пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, проте таке право виникає у володільця персональних даних виключно якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними.

Разом з тим у постанові від 21.08.2020 у справі № 260/99/19 Верховний Суд зазначив:

"...щодо задоволених позовних вимог про анулювання єдиного унікального номер запису в реєстрі (УНЗР) та персональних даних особи, зареєстрованих в Єдиному державному демографічному реєстрі (ЄДДР) суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для вилучення інформації стосовно особи із Реєстру оскільки спеціальним законом, а саме Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" № 5492, не передбачено підстав для вилучення такої інформації. Суд апеляційної інстанції зазначив, що присвоєння унікального номера особі, як порушення її права на свободу віросповідання, не можуть слугувати підставою для того, щоб порушувати/не виконувати вимоги Закону України № 5492-VІ та/чи робити з нього винятки. Крім того, суд апеляційної інстанції вказав, що застосування у цій справі правової позиції викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 вересня 2018 року по справі № 806/3265/17 (на яку посилається позивач), як зразкової справи, відсутні.".

Судом встановлено, що паспорт громадянина України у формі ID-картки, який був виданий позивачу, оформлений за допомогою засобів ЄДДР внаслідок волевиявлення останнього, тобто, на думку суду, позивач надав згоду на обробку її персональних даних.

Доказів недостовірності або отримання інформації щодо ОСОБА_2 з порушенням вимог Закону №2297-УІ та Закону №5492-УІ, судом не здобуто та учасниками справи суду не подано.

Також, будь-яких доказів про протиправність чи недостовірність обробки персональних даних відповідачем суду не подано, отже правові підстави для вчинення дій щодо видалення/анулювання персональних даних, відсутні.

Крім цього, суд зазначає, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України). Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Суд звертає увагу на тому, що захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Відтак, на думку суду, не підлягає до задоволення позовна вимога у подальшому зобов`язати Управління Державної Міграційної Служби України у Тернопільській області вести облік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 за: прізвищем, іменем, по батькові та роком народження, без використання засобів ЄДДР, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, так як така вимоги спрямовані на можливість порушення прав ОСОБА_2 у майбутньому.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною відмови Тернопільського відділу №1 Управління Державної Міграційної Служби України у Тернопільській області у видачі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку та заміною е-паспорта на паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, зобов`язання Тернопільського відділу №1 Управління Державної Міграційної Служби України у Тернопільській області оформити та видати паспорт громадянина України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із досягненням ним 16-річного віку та заміною е-паспорта на паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до вимог Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ, суд зазначає наступне.

Як слідує з листа УДМС України в Тернопільській області від 14.03.2023 за №О-11/6/6101.2/ НОМЕР_4 , згідно обліків УДМС у Тернопільській області, на ім`я ОСОБА_2 засобами Єдиного державного демографічного реєстру у 2020 році оформлено паспорт громадянина України у формі ID-картки , термін дії якого до 18.06.2024 та який на даний час є чинним.

Така ж інформація міститься у листі УДМС в Тернопільській області (Тернопільський відділ №1) від 25.03.2023 та від 29.03.2023 (за №О-14/6/6132-23/6132.1/949-23 та за №О-18/6/6132-23/6132/973-23).

Крім цього, листами УДМС у Тернопільській області (Тернопільський відділ №1) від 14.03.2023 за №О-9/6/6101-23/6101.2/2362-23 та від 25.03.2023 за №О-12/6/6132-23/6132.1/950-23, серед іншого, повідомило позивача про те, що оскільки паспорт громадянина України у вигляді ІД-картки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час непридатний для подальшого використання у зв`язку із його пошкодженням, документи для його обміну можуть бути подані ним до будь-якого територіального підрозділу Державної міграційної служби України, чи уповноваженого суб`єкта.

21.03.2023 до Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області із заявою про видачу паспорта громадянина України звернувся ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та рішенням Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області від 13.04.2023 ОСОБА_2 відмовлено у оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року.

Відповідач-2 зазначає про те, що в порушення вимог Тимчасового порядку, 21.03.2023 при зверненні до територіального підрозділу ДМС ОСОБА_2 надав заяву про видачу паспорта громадянина України, що не відповідає зразку наведеному в додатку 1 до Тимчасового порядку, що в свою чергу не дає можливості провести відповідні перевірки, оскільки відсутня згода заявника на обробку персональних даних. Рішення суду про зобов`язання Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, на його ім`я, заявником не надано.

Відповідачем-2 також роз`яснено ОСОБА_2 , що він має право повторно звернутися до територіального підрозділу ДМС в разі зміни або усунення обставин, через які було відмовлено в оформленні паспорта.

Про вказане рішення ОСОБА_2 було повідомлено шляхом надіслання повідомлення від 13.04.2023 за №6132-1106/6132.01.-23.

Так, суд зазначає, що Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503 затверджено Положення про паспорт громадянина України (надалі, Положення № 2503).

Згідно пунктів 2, 3 Положення № 2503 паспорт громадянина України видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Також, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року № 302 "Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України" (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п. 2 цієї Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:

з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII;

з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п. 3 Постанови № 302).

Пунктом 131 Постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (...) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразка містить відцифровані персональні данні особи.

Разом з тим, суд вважає, що Норми Закону №5492-VI на відміну від норм Положення №2503-XII (діючого на момент виникнення правовідносин) не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог статті 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було "встановлене законом") не було "необхідним у демократичному суспільстві" у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення статті 8 Конвенції.

Суд вважає, що у даному випадку спірним питанням є обмін паспорту взамін пошкодженого (непридатного) до використання паспорта у формі ІД-картки, що і не заперечується відповідачами у справі (зокрема, у листі УДМС у Тернопільській області (Тернопільський відділ №1) від 25.03.2023).

При цьому, питання щодо обміну паспорта врегульовано Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, який затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06 червня 2019 року № 456 (далі - Порядок №456).

Відповідно до розділу №4 Порядку №456, обмін паспорта здійснюється в разі: 1) зміни прізвища, імені, по батькові, дати та/або місця народження; 2) установлення розбіжностей у записах (невідповідність записів, зроблених у паспорті, записам в інших документах); 3) непридатності паспорта для користування (паспорт/фотокартка має потертості (та/або відсутня її частина), що не дають змогу візуально ідентифікувати особу, прочитати прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, ким виданий паспорт, підпис посадової особи та дату видачі, пошкодження перфорованої серії та номера, що не дає змогу встановити реквізити паспорта, виправлення, підчистки окремих літер у персональних даних / найменуванні органу / штампах/печатках або інші чинники, які впливають на цілісність документа.

Для обміну паспорта заявник подає: 1) заяву; 2) рішення суду; 3) паспорт, що підлягає обміну; 4) дві (три - у разі одержання паспорта, який обмінюється в іншому територіальному підрозділі ДМС) фотокартки розміром 3,5 x 4,5 см; 5) платіжний документ з відміткою банку про сплату державного мита (у разі обміну паспорта у зв`язку із непридатністю для користування) або оригінал документа про звільнення від його сплати; 6) документи, що підтверджують обставини (крім обміну паспорта з причин непридатності його використання), на підставі яких паспорт підлягає обміну. Видані компетентними органами іноземної держави документи, що подаються для оформлення паспорта, засвідчуються в установленому законодавством порядку, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та подаються з перекладом українською мовою, вірність якого засвідчується нотаріально; 7) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 8) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб, видане відповідним центром обліку бездомних осіб (для бездомних осіб).

Судом встановлено, що 21.03.2023 ОСОБА_4 звернувся до відповідача-2 із заявою про видачу паспорта у зв`язку із досягненням 16-річного віку, однак не із заявою про видачу (обмін) паспорту взамін пошкодженого (непридатного) до використання паспорта у формі ІД-картки.

Водночас, у спірному у даній справі Рішення відповідач - 2, відмовляючи в оформленні та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року покликається на те, що ОСОБА_2 в порушення вимог Тимчасового порядку при зверненні до територіального підрозділу ДМС надав заяву про видачу паспорта громадянина України, що не відповідає зразку наведеному в додатку 1 до Тимчасового порядку, що в свою чергу не дає можливості провести відповідні перевірки, оскільки відсутня згода заявника на обробку персональних даних .

Також, відповідач - 2 зазначив про те, що рішення суду про зобов`язання Тернопільського відділу №1 УДМС у Тернопільській області оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року, на його ім`я, заявником не надано.

То ж, перевіряючи спірне рішення відповідача - 2 на відповідність вимогам ст. 2 КАС України, суд вважає, що таке не підлягає до скасування, так як, на думку суду, відповідачем -2 надавалась правова оцінку обставинам у зв`язку із досягненням особою 16-річного віку, так як про це зазначено ОСОБА_2 у заяві від 21.03.2023, а не обставинам щодо обміну паспорту взамін пошкодженого (непридатного) до використання паспорта у формі ІД-картки.

В ході розгляду даної справи, судом встановлено, що заява відповідної форми про обмін паспорту взамін пошкодженого (непридатного) до використання паспорту у формі ІД-картки, позивачем до відповідачів не подавалась, про що судом не здобуто доказів, та учасниками справи таких доказів суду не подано.

Щодо посилання позивача на правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 19.09.2018 у зразковій справі №806/3265/17, то суд зазначає таке.

Великою Палатою Верховного Суду були визначені наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме: а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ; б) відповідач - територіальні органи ДМС України; в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.09.1992 №2503-ХІІ.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у вказаній зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.09.1992 №2503-ХІІ, та у разі, якщо такі правовідносини виникли до набрання чинності Тимчасовим порядком та до внесення змін до Постанови №302 постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 №398 "Про внесення зміни до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302", якими до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року вирішено здійснювати таке оформлення та видачу паспортів у тому ж порядку, що й громадянам України, щодо яких прийнято відповідне рішення суду про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. Тобто дана справа не є типовою адміністративною справою.

Відтак, застосування правових висновків Великої Палати Верховного Суду, висловлених у постанові від 19.09.2018 у справі №806/3265/17, можливе лише в частині правовідносин щодо права особи на оформлення паспорта громадянина України у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.09.1992 №2503-ХІІ. Проте реалізація такого права на даний час здійснюється в інший спосіб, ніж той, що мав місце у зразковій справі.

Таким чином, враховуючи волевиявлення особи на видачу паспорта громадянина України зразка 1994 року, а також те, що відповідачем -2 не заперечується те, що паспорт громадянина України у вигляді ІД-картки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час непридатний для подальшого використання у зв`язку із його пошкодженням, суд вважає, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Тернопільського відділу №1 Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, взамін пошкодженого паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Тернопільський відділ №1 УДМС у Тернопільській області видати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-ХІІ, взамін пошкодженого паспорта громадянина України у вигляді ІД-картки № НОМЕР_1 від 18.06.2020.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 15 червня 2023 року.

Копію рішення надіслати учасниками справи.

Реквізити учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_5 );

відповідачі:

Управління Державної міграційної служби України в Тернопільській області (місцезнаходження:бульвар Шевченка, 10,м. Тернопіль,46001 );

Тернопільський відділ №1 Управління державної міграційної служби України в Тернопільській області (місцезнаходження:вул. Є.Коновальця, 6, м. Тернопіль,46020 ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.