Справа № 600/1214/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Чернівці Справа № 600/1214/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

Приватне підприємств «АвтоТрансЛайн» звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови.

Позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті (відділ державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області) про застосування до Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» (, квартал 19, буд. 57, м. Новодністровськ, Дністровський р-н, Чернівецька область) адміністративно-господарського штрафу №352518 від 17 січня 2023 року в сумі 17 000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 22 грудня 2022 року на автодорозі А-Д Н-10 246+216 км с. Магала, старшим державним інспектором Відділу держаного нагляду (контролю) у Чернівецькій області здійснено перевірку транспортного засобу марки Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_1 , про що складено акт №340337. У даному акті зафіксовано порушення статті 34, 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: під час перевірки водієм транспортного засобу не надано інспектору тимчасово реєстраційний талон та квитково-касові листи за 22.12.2022 року. 17 січня 2023 року відповідачем винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №352518, якою до нього застосовано штраф в розмірі 17 000 грн на підставі ч. 1 абз. 3 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач вважає, що постанова відділу державного нагляду (контролю) в Чернівецькій області №352518 від 17 січня 2023 року винесена з порушенням вимог чинного законодавства та без належних на те правових підстав. Так, позивач стверджує, що Приватне підприємство «АвтоТрансЛайн» не було своєчасно повідомлене про розгляд справи відносно нього з огляду на те, що повідомлення про розгляд справи за порушення законодавства отримано директором Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» 17.01.2023 року, тобто в день розгляду справи, о другій половині дня, близько 15:00 год. А розгляд справи призначено з 9:00 до 12:00 год., що унеможливлювало своєчасне прибуття представника позивача до місяця розгляду справи, яке мало відбутись за місцем знаходження відповідача. Щодо порушення в частині відсутності тимчасового реєстраційного талону позивач зазначає, що під час здійснення перевірки на дотримання вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» водієм автобуса на підтвердження законності використання транспортного засобу було надано старшому державному інспектору для огляду наявний договір найму транспортного засобу, який був проігнорований представником контролюючого органу та повідомлено, ним береться до уваги виключно тимчасовий реєстраційний талон. Разом з тим, згідно норм Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 отримання тимчасового реєстраційного талону здійснюється за бажанням власника, а тому нормами чинного законодавства не передбачено обов`язкове пред`явлення тимчасового реєстраційного талону. Відносно не оформлення квитково-касових листів позивач зазначив, що Інструкція про порядок обліку бланків квитків на проїзд автомобільним транспортом та готівки, отриманої від перевезень пасажирів і багажу, затверджена наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №279 від 31.05.2000 року, яка в свою чергу встановлювала обов`язок ведення квитково-касових листів, втратила чинність згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25.05.2006 №503 з 02.10.2006, а тому починаючи з 02.10.2006 форма квитково-касового листа та порядок його заповнення чинним законодавством не врегульований.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); встановлено строк для подання заяв по суті справи; витребувано з Державної служби України безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області належним чином засвідчені копії матеріалів справи, за наслідками розгляду яких позивача було притягнено до відповідальності згідно постановою №352518 від 17 січня 2023 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказано про те, що 22 грудня 2022 року посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області за місцем перевірки а/д Н-10 246+216 км с. Магала об 13 год. 40 хв. для здійснення заходів щодо рейдової перевірки (перевірки на дорозі) на підставі направлення №340337 від 16 грудня 2023 року, був зупинений транспортний засіб Mercedez-Benz, д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 ). За кермом вказаного транспортного засобу знаходився водій ОСОБА_1 . Водій здійснював регулярні пасажирські перевезення по маршруту Новодністровськ АС-Чернівці АС. Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорт та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Відсутність документів, які мають бути у водія автобуса в обов`язковому порядку є підставою для притягнення до адміністративно-господарської відповідальності відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», санкція якої за порушення абзацу 3 частини першої статті 60 передбачає відповідальність у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На момент перевірки у водія був відсутній дійсний тимчасовий реєстраційний талон. За цих підстав, відповідач зробив висновок, що перевізник Приватне підприємство «АвтоТрансЛайн» здійснює міжміські регулярні пасажирські перевезення, на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування без належного оформлення транспортного засобу, тобто без законних підстав (нелегально), що протирічать не тільки встановленим Законом України «Про автомобільний транспорт» норм, але й ще частини другої пункту 7 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1001 від 02 грудня 2015 року про відомості про власні, орендовані, надані ліцензіату в кредит або лізинг транспортні засоби за формою згідно з додатком 3 та завірені заявником копії свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та тимчасових реєстраціях талонів, якщо передбачено їх оформлення. Відповідач зауважує, що постанова винесена правомірно та у спосіб, затвердженим Порядком №1567, яким встановлено, що відсутність уповноваженого представника на розгляді справи не перешкоджає її розгляду. Наявність підпису та зауваження водія ОСОБА_1 в акті №340337 від 22 грудня 2022 року свідчить про присутність уповноваженої особи про складений акт відносно перевізника, який є його роботодавцем. За цих підстав вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Клопотань про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання до суду не надходило.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 01 жовтня 2022 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Наймодавець) та Приватним підприємством «АвтоТрансЛайн» (Наймач) укладено договір найму (оренди) транспортного засобу, згідно якого Наймодавець передає Наймачу в строкове платне користування належний йому на праві власності транспортний засіб марки Mercedes-Benz, (Sprinter) д.н.з. НОМЕР_1 .

01 жовтня 2022 року між сторонами підписано акт прийому передачі до Договору найму (оренди) від 01 жовтня 2022 року, згідно якого Наймодавець передав, а Наймач прийняв в строкове платне користування належний йому на праві власності транспортний засіб марки Mercedes-Benz, (Sprinter) д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

22 грудня 2022 року старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Церковним А.Г. проведено перевірку транспортного засобу Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 , що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . Під час перевірки виявлено наступне порушення під час надання послуг з регулярних міжміських перевезень пасажирів за маршрутом «Новодністровськ АС Чернівці АС-1» перевізник не забезпечив водія тимчасовим реєстраційним талоном та квитково-касовим листом за 22 грудня 2022 року, чим порушено статті 34 та 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачено абзацом 3 частиною першою статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», яке зафіксовано в акті №340337.

27 грудня 2022 року Державна служба України з безпеки на транспорті у Чернівецькій області направила позивачу повідомлення на розгляд справи №49473/44/24-22, відповідно до якого Приватному підприємству «АвтоТрансЛайн» повідомлено, що 17 січня 2023 року відбудеться розгляд справи по порушення законодавства про автомобільний транспорт зафіксованому в акті №340337 від 22 грудня 2022 року з 09.00 год. по 12.00 год.

Згідно трекінгу відправлення з сайту «Укрпошти» лист з вказаним повідомлення про розгляд справи вручено позивачу 17 січня 2023 року.

17 січня 2023 року за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №352518 до Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» за порушення вимог статей 34,39 Закону України «Про автомобільний транспорт», та відповідно до абзацу 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 17000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №1378-р від 16.12.2015 «Питання Державної служби з безпеки на транспорті» здійснення функцій і повноважень, покладених на Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті (Укртрансінспекцію), припинено та забезпечено можливість їх виконання Укртрансбезпекою.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 року затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

У відповідності до пункту 8 Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Статтею 5 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 № 2344-III (далі Закон №2344-III) визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

В розумінні статті 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - це фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Суд зазначає, що процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 12 Порядку №1567 рейдова перевірка (перевірка на дорозі) здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Пунктом 13 Порядку № 1567 передбачено, що графік проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) складається та затверджується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

За приписами пункту 14 Порядку №1567 рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: 1) наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; 2) додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; 3) додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); 4) відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; 5) оснащення таксі справним таксометром; 6) відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; 7) додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; 8) наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; 9) додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; 10) виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі); 11) виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до абзацу третього пункту 16 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) можливе: використання спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис Укртрансбезпека; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів; використання засобів фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення; здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

В абзаці третьому пункту 20 Порядку №1567 зазначено, що виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Пунктом 21 Порядку № 1567 встановлено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Як встановлено судом, уповноваженими працівниками відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області в акті №340337 від 22 грудня 2022 року зафіксовано порушення статей 34 та 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: здійснення регулярних міжміських перевезень пасажирів за маршрутом «Новодністровськ АС Чернівці АС-1»» за відсутності тимчасового реєстраційного талону та квитково-касового ласта від 22.12.2022 року .

Відповідно до статті 34 Закону №2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен: 1) виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; 2) утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати їх зберігання відповідно до вимог статті 21 цього Закону; 3) забезпечувати контроль технічного і санітарного стану транспортних засобів перед виїздом на маршрут; 4) забезпечувати проведення медичного контролю стану здоров`я водіїв; 5) організувати проведення періодичного навчання водіїв методам надання домедичної допомоги потерпілим від дорожньо-транспортних пригод; 6) забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; 7) забезпечувати проведення стажування та інструктажу водіїв у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту; 8) забезпечувати безпеку дорожнього руху; 9) забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Частиною другою статті 39 Закону №2344-ІІІ визначено, що документами для регулярних пасажирських перевезень є:

- для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;

- для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України;

- для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Як встановлено судом та не спростовується відповідачем у відзиві на позовну заяву, під час здійснення посадовими особами відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області перевірки транспортного засобу Mercedes-Benz, номерний знак НОМЕР_1 на підтвердження законності використання даного транспортного засобу водієм було надано старшому державному інспектору для огляду наявний договір найму від 01 жовтня 2022 року, акт прийому-передачі до Договору найму (оренди) від 01 жовтня 2022 та тимчасовий реєстраційний талон ХХТ №018268, строк дії якого сплив 17 жовтня 2022 року.

Обізнаність відповідача зі змістом вказаних документів підтверджується і тим, що копії таких документів самостійно долучено ним до відзиву на позовну заяву.

Незважаючи на наведене, старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області за результатами перевірки зафіксовано в акті №340337 порушення - відсутність тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб.

Пунктом 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11 серпня 2010 року №379 (далі Інструкція №397) передбачено, що якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Суд зауважує, що вказана Інструкція є підзаконним актом і лише встановлює порядок реалізації власником транспортного засобу, який передав право користування і (або) розпорядження ним іншій особі, права на оформлення тимчасового реєстраційного талону.

Крім того згідно з пунктом 6.1 Інструкції №379 видача тимчасових реєстраційних талонів на ТЗ проводиться працівниками Центру відповідно до вимог пунктів 16, 40 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року N 1388 (далі Порядок №1388).

У свою чергу абзац 4 пункту 16 Порядку №1388 передбачає, що за бажанням власника транспортного засобу - фізичної особи надати право керування таким засобом іншій фізичній особі чи за бажанням фізичної або юридичної особи, якій власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортними засобами, сервісний центр МВС видає за зверненням такого власника тимчасовий реєстраційний талон на строк, зазначений у його заяві, або документах, які підтверджують право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

Зазначені норми права вказують на те, що тимчасовий реєстраційний талон видається виключно за бажанням власника або особи, якій передано транспортний засіб, його оформлення не є обов`язковим.

Аналогічного висновку про необов`язковість наявності тимчасового реєстраційного талону дійшов і Верховний Суд у постанові від 10 липня 2020 року у справі №826/24642/15, надаючи аналіз абзацу 4 пункту 16 Порядку №1388.

Відтак, ненадання водієм в ході рейдової перевірки тимчасового реєстраційного талону не свідчить про відсутність факту передачі транспортного засобу від власника іншій особі чи про незаконність такої передачі або ж про використання транспортного засобу на незаконних підставах, при тому що у даному випадку у відповідача були наявні договір найму від 01 жовтня 2022 року та акт прийому-передачі до Договору найму (оренди) від 01 жовтня 2022.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, неправильно кваліфікував відсутність тимчасового реєстраційного талону на транспортний засіб, за наявності пред`явленого договору найму транспортного засобу та акту прийому-передачі, як порушення Приватним підприємством «АвтоТрансЛайн» вимог статей 34 та 39 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо відсутності квитково-касових листів суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства транспорту України від 31 травня 2000 року №279 (далі - наказ №279), зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 23 червня 2000 року за №369/4590, було затверджено Інструкцію про порядок обліку бланків квитків на проїзд автомобільним транспортом та готівки, отриманої від перевезень пасажирів і багажу, додатком №13 до якої було затверджено форму квитково-касового листа.

Даним наказом передбачався порядок реєстрації та ведення товарно-касової книги, яка оформлялась на кожну господарську одиницю та складалась з квитково-касових листів, виготовлених з надрукованими серією та номером.

Натомість, у зв`язку з внесенням змін до законодавства наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 25 травня 2006 року №503 наказ №279 визнано таким, що втратив чинність.

Тобто, надання квитково-касового листа від 22 грудня 2022 року було в апріорі неможливо, оскільки станом на момент проведення перевірки, як і на час прийняття оскаржуваної постанови про накладення адміністративно-господарського штрафу на законодавчому рівні не існувало визначеної форми квитково-касового листа та порядку його ведення.

Також суд зауважує, що відповідачем у відзиві жодним чином не спростовано доводи позивача про відсутність у чинному законодавстві норми, яка б регулювала питання оформлення квитково-касових листів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що приписи частини другої статті 39 Закону №3492 є нечіткими, неузгодженими і непередбачуваними у застосуванні, адже допускають декілька варіантів юридично значимої поведінки суб`єктів правовідносин та множинне розуміння їх обов`язків, що є порушенням принципу правової визначеності.

Принцип правової визначеності вимагає чіткості, зрозумілості та однозначності правових норм, зокрема, передбачуваності (прогнозованості) законодавчої політики в соціальній сфері та стабільності правових норм як відсутності частого внесення змін до нормативно-правових актів. Правова визначеність вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій та правовідносин, що виникають.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини ступінь чіткості, що має забезпечуватися у формулюваннях національних законів - яка в жодному випадку не може передбачити всі непередбачувані обставини, - значною мірою залежить від змісту даного документа, сфери, на яку поширюється даний закон, а також кількості та статусу тих, кому цей закон адресований (рішення у справі Вогт (Vogt v. Germany) від 02 вересня 1995 р.).

Якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право.

Оскільки судом встановлена відсутність на законодавчому рівні затвердженої форми квитково-касового листа та порядку його ведення, положення статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» в частині зобов`язання водія мати квитково-касовий лист суперечать загальним принципам правової визначеності.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17 липня 2018 року по справі №802/1836/17-а.

Отже, відповідач дійшов безпідставних та необґрунтованих висновків про допущення позивачем порушень вимог законодавства та, відповідно, про наявність підстав для притягнення його до відповідальності.

Указане є підставою для визнання оскаржуваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №352518 від 17 січня 2023 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню оскаржувана постанова.

Крім цього, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. У разі виявлення вчиненого іноземним перевізником порушення посадова особа складає відповідний акт та приймає постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу, а інформацію про виявлені порушення та адміністративно-господарський штраф надсилає центральному органові виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної митної справи.

Пунктом 26 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності).

Відповідно до пункту 27 Порядку №1567 у разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

В обґрунтування позову зазначалося, що позивача не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи про порушення, оскільки повідомлення про розгляд справи директор підприємства отримав в день розгляду справи, така була розглянута у його відсутність, що позбавило права представника позивача бути присутнім під час розгляду справи, подати відповідні докази, висловити заперечення.

Так, на підтвердження своїх доводів, позивачем надано до суду трекінг відправлення з сайту «Укрпошти» та копію форми 8 доставної дільниці 2, згідно яких вбачається, що конверт з повідомлення про розгляд справи вручено позивачу 17 січня 2023 року.

Отже, станом на 17 січня 2023 року день розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт у відповідача не було відомостей про отримання Приватним підприємством «АвтоТрансЛайн» Повідомлення про розгляд справи від 27 грудня 2022 року №9473/44/2422.

Зазначене свідчить про те, що суб`єкт владних повноважень фактично позбавив позивача надати свої пояснення, висловити свою позицію щодо вчиненого ним, на думку відповідача, порушення Закону України Про автомобільний транспорт; спростувати позицію посадових осіб відділу державного нагляду (контролю) про допущення порушень статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» та що, Приватне підприємство «АвтоТрансЛайн» не повинно нести відповідальність, передбачену абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт.

Тому, в даному випадку суд погоджується із доводами позову про порушення відповідачем передбаченої Порядком №1567 процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що дає суду додаткові підстави для визнання оскаржуваної постанови протиправною.

При цьому суд звертає увагу на те, що і судом касаційної інстанції у справі з подібних відносин (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року у справі №823/352/16) зроблено висновок про те, що порушення встановленої Порядком №1567 процедури розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт є підставою для визнання незаконною постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтями 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частинами першою-третьою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів протиправність постанови начальника Відділу Державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті Пономаренка В.В. №352518 від 17 січня 2023 року про застосування до Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

Натомість доводи відповідача є безпідставними та не обґрунтованими, такі не свідчать про законність оскаржуваної постанови.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою, сьомою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно наявної у справі платіжної інструкції №1053 від 23 лютого 2023 року позивачем при зверненні до суду з цим позовом сплачено судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю, то наявні правові підстави для стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат у виді судового збору в розмірі 2684,00 грн.

Керуючись статтями 132, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу Державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області Державної служби України з безпеки на транспорті №352518 від 17 січня 2023 року про застосування до Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

Cтягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області) на користь Приватного підприємства «АвтоТрансЛайн» судовий збір у розмірі 2684 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 16 червня 2023 року.

Повне найменування учасників справи: позивач - Приватне підприємство «АвтоТрансЛайн» (квартал 19, буд. 57, м. Новодністровськ, Чернівецька область, 60236, ), відповідач - Державна служба України з безпеки на транспорті (проспект Перемоги, 14, м. Київ, 01135, ) в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області (вул. Руська, 248-У, м. Чернівці, 58000).

Суддя О.П. Лелюк