Справа № 360/317/23
Суддя: С.В. Кисіль
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

16 червня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/317/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисіль С. В., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач, ГУ ПФУ в Луганській області), в якому позивач, після уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Луганській області щодо проведення виплати пенсії позивачу з обмеженням максимального розміру пенсії з 01 листопада 2020 року, враховуючи подальші перерахунки та індексації пенсії;

- зобов?язати ГУ ПФУ в Луганській області здійснити виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром з 01 листопада 2020 року, враховуючи подальші перерахунки та індексації пенсії, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є пенсіонером Національної поліції України з 26 травня 2018 року та перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за вислугою років.

У січні 2019 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 360/3180/18 ГУ ПФУ в Луганській області здійснено перерахунок, нарахування з 25 травня 2018 року пенсії без обмеження її максимального розміру 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність з урахуванням фактично отриманих сум пенсії.

У жовтні 2020 року після отримання статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи позивачем було подано відповідні документи до ГУ ПФУ в Луганській області для перерахунку пенсії, з 01 листопада 2020 року відповідачем здійснено перерахунок пенсії позивачу.

З 01 листопада 2020 року розмір пенсії позивача не змінювався, але 03 березня 2023 року позивач дізнався, що за цей період були підвищення та індексації пенсії.

Вивченням 03 березня 2023 року на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України електронного кабінету позивача, а саме розділу «Моя пенсія», позивачем встановлено, що відповідачем безпідставно обмежено розмір його пенсії. Станом на 03 березня 2023 року розмір пенсії позивача складає 35833,45 грн, а з урахуванням максимального розміру пенсії 30130,41 грн.

03 березня 2023 року позивач звернувся через вебпортал до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою про виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром з моменту обмеження та виплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Листом від 28 березня 2023 року № 1200-0201-8/5964 відповідач фактично відмовив позивачу у вимогах, викладених у заяві.

Позивач вважає дії відповідача щодо зменшення розміру пенсії протиправними, тому просить задовольнити його позовні вимоги.

Ухвалою суду від 10 квітня 2023 позовна заява залишена без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Заперечуючи проти задоволення позову ОСОБА_1 , ГУ ПФУ в Луганській області подало відзив на позовну заяву, вказуючи на те, що за матеріалами електронної пенсійної справи позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в луганській області як отримувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ) по лінії Національної поліції України з 26 травня 2018 року.

Відповідно до частини четвертої статті 63 Закону № 2262-ХІІ, усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Пенсія нараховується та виплачується згідно вимог чинного законодавства.

Щодо останнього перерахунку пенсії ОСОБА_1 , відсоткове значення відповідних сум грошового забезпечення, з якого обчислено розмір пенсії, зазначено настпуне.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон № 2262-ХІІ.

Під час первинного призначення пенсії ОСОБА_1 встановлено підвищення як учаснику бойових дій, відповідно Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

У січні 2019 року проведено перерахунок пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 360/3180/18, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області здійснити нарахування та виплату з 25 квітня 2018 року пенсії без обмеження її максимального розміру 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність з урахуванням фактично отриманих сум пенсії.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі № 360/616/20, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 28 листопада 2018 року з урахуванням індексації на підставі довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області № 956/111/22-2019 від 20 листопада 2019 року.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, як особі з інвалідністю при виконанні обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Після здійснення перерахунку розмір пенсійної виплати з 01 вересня 2020 року склав 30073,61 грн, а з 01 липня 2021 року 30130,41 грн.

Надалі пенсія ОСОБА_1 не перераховувалась.

Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 , нарахованої на основну відомість травня 2023 року, складає 30130,41 грн.

ГУ ПФУ в Луганській області зауважує, що процедури призначення та перерахунку пенсії різні за змістом та механізмом їх проведення.

Проте, відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Слід зауважити, що аналіз практики Європейського суду з прав людини, яка згідно з частиною другою статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами з Конвенцією як джерело права, вказує на те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке поле для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Таким чином, ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа «Valkov and Others v. Bulgaria» (заява № 2033/04); справа «Khoniakina v. Georgia» (заява №17767/08).

Хоча виплати соціального страхування є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак зміна, після набрання рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18 законної сили, відсоткової складової грошового забезпечення, з якого розраховується розмір пенсії особам, яким така призначена у відповідності до Закону № 2262- ХІІ, не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-ХІІ в редакції Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» визначено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. З 01 січня 2021 року максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 18540,00 грн.

Зазначені законодавчі норми викладені в редакції Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набув чинності з 01 жовтня 2011 року (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII).

Так, відповідно до статті 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до […] , в тому числі і Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Отже, розмір призначеної або перерахованої відповідно до Закону № 2262-ХІІ, зокрема і належної позивачу пенсії не може перевищувати 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Відповідно до Рішення другого сенату Конституційного суду України від 12 жовтня 2022 року №7-р(ІІ)/2022 у справі за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) приписів статті 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (щодо соціальних гарантій для захисників і захисниць України) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Приписи статті 2 Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відтак норма щодо обмеження максимального розміру пенсії 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, втрачає чинність лише з 13 квітня 2023 року.

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, управління вважає, що діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

З урахуванням вказаного ГУ ПФУ в Луганській області просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Користуючись правом на подання заяв по суті справи позивачем подана відповідь на відзив, в якій, серед іншого, зазначено, що Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

У пункті 2 резолютивної частини згаданого Рішення Конституційного Суду України визначено, що положення частини сьомої статті 43 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Системний аналіз норм законодавства з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 дає підстави для висновку, що з 20 грудня 2016 року частина сьома статті 43 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка передбачала обмеження пенсії максимальним розміром, а саме 10 прожитковими мінімумами для непрацездатної особи, є нечинною та не підлягає застосуванню у спірних відносинах.

Внесені Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини сьомої 43 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

З огляду на викладене, частина сьома статті 43 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», якою було передбачено обмеження пенсій військовослужбовців максимальним розміром, втратила чинність з дня ухвалення Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016.

Крім того, 12 жовтня 2022 року Конституційний суд України ухвалив рішення, яким визнав такими, що не відповідають Конституції України положення статті 2 Закону України від 08 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи вищевикладене, обмеження ГУ ПФУ в Луганській області максимального розміру пенсії позивачу, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом України від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», є протиправним.

Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представником відповідача надані додаткові пояснення, в яких зазначено, що в січні 2019 року проведено перерахунок пенсії відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 360/3180/18, яким зобов`язано Головне управління здійснити нарахування та виплату з 25 травня 2018 року пенсії без обмеження її максимального розміру 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність з урахуванням фактично отриманих сум пенсії.

У серпні 2020 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії відповідно до рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12 березня 2020 року у справі № 360/616/20, яким зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 28 листопада 2018 року з урахуванням індексації на підставі довідки Головного управління Національної поліції в Луганській області № 956/111/22-2019 від 20 листопада 2019 року.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії у зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, як особі з інвалідністю при виконанні обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС. Після здійснення перерахунку розмір пенсійної виплати з 01 вересня 2020 року склав 30073,61 грн, з 01 липня 2021 року 30130,41 грн.

Оскільки рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 360/3180/18 на ГУ ПФУ в Луганській області не покладено зобов`язання проводити у подальшому перерахунок пенсії відповідно до змін у законодавстві («У зв`язку з осучасненням» та «Індексацією заробітку»), а відповідно до статті 5 КАС України захисту підлягає порушене право позивача, надалі розмір пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 360/3180/18 не перераховувався.

Відповідно до копій перерахунків за електронною пенсійною справою № розмір пенсії ОСОБА_1 складав: з 01 листопада 2020 року 30073,61 грн; з 01 грудня 2020 року 30096,41 грн, а розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30073,61 грн; з 01 липня 2021 року 30130,41 грн; з 01 грудня 2021 року 30162,41 грн, а розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30130,41 грн; з 01 березня 2022 року 34269,85 грн, а розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30130,41 грн; з 01 липня 2022 року 34307,05 грн, а розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30130,41 грн; з 01 грудня 2022 року 34333,45 грн, а розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30130.41 грн; з 01 березня 2023 року 35833,45 грн, а розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30130,41 грн.

Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 , нарахованої на основну відомість травня 2023 року, складає 30130,41 грн.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) є пенсіонером та перебуває на обліку в ГУ ПФУ України в Луганській області як отримувач пенсії за вислугу років по лінії Національної поліції України, про що свідчать пенсійне посвідчення № НОМЕР_2 та пенсійна справа № - НПУ.

Позивач має статус особи з інвалідністю внаслідок війни 2 групи та учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням від 08 травня 2020 року серії НОМЕР_3 , виданим Сєвєродонецьким УП та СЗН Луганської області, посвідченням від 31 серпня 2020 року серії НОМЕР_4 , виданим Луганською обласною державною адміністрацією.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 360/3180/18, яке набрало законної сили 10 січня 2019 року, позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Луганській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Луганській області щодо обмеження виплати нарахованої ОСОБА_1 пенсії з 25 травня 2018 року максимальним розміром 10 прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області здійснити нарахування та виплату з 25 травня 2018 року ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимального розміру 10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність з урахуванням фактично отриманих з 25 травня 2018 року сум пенсії ОСОБА_1 .

Відповідно до перерахунку пенсії по пенсійній справі № -НПУ на виконання рішення від 04 грудня 2018 року у справі № 360/3180/18 в січні 2019 року проведено перерахунок пенсії, розмір пенсії позивача складає 16775,22 грн (основний розмір пенсії 70 % від грошового забезпечення).

Відповідно до перерахунку пенсії по пенсійній справі № -НПУ на виконання рішення від 12 березня 2020 року у справі № 360/616/20 в серпні 2020 року проведено перерахунок пенсії, розмір пенсії позивача складає 16897,74 грн.

У зв`язку з встановленням 2 групи інвалідності, як особі з інвалідністю при виконанні обов`язків військової служби під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС у вересні 2020 року ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії, розмір пенсії позивача складає 30073,61 грн (основний розмір пенсії 100 % від грошового забезпечення), що підтверджується перерахунком пенсії станом на 01 жовтня 2020 року.

Відповідно до перерахунків за пенсійною справою № -НПУ розмір пенсії ОСОБА_1 у спірний період складав:

з 01 листопада 2020 року 30073,61 грн;

з 01 грудня 2020 року 30096,41 грн, розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30073,61 грн;

з 01 липня 2021 року 30130,41 грн;

з 01 грудня 2021 року 30162,41 грн, розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30130,41 грн;

з 01 березня 2022 року 34269,85 грн, розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30130,41 грн;

з 01 липня 2022 року 34307,05 грн, розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30130,41 грн;

з 01 грудня 2022 року 34333,45 грн, розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30130,41 грн;

з 01 березня 2023 року 35833,45 грн, розмір пенсії з урахуванням максимального розміру 30130,41 грн.

03 березня 2023 року позивач звернувся через вебпортал до ГУ ПФУ в Луганській області із заявою про виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром з моменту обмеження та виплату різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії.

Листом від 28 березня 2023 року № 1200-0201-8/5964 відповідач фактично відмовив позивачу у вимогах, викладених у заяві.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон № 2262-ХІІ).

Преамбула містить положення про те, що цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з частиною першою статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Законом України від 08 липня 2011 року № 3668-V «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» I (далі - Закон № 3668-VI), який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року:

- внесені зміни у статтю 43 Закону № 2262-ХІІ (підпункт 8 пункту 6 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI), зокрема частину п`яту цієї статті викладено в такій редакції: «Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність»;

- пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI визначено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

З 01 січня 2016 року набрав чинності Закон України від 24 грудня 2015 року № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 911-VIII), відповідно до якого внесені зміни у частину п`яту статті 43 Закону № 2262-ХІІ шляхом доповнення реченням такого змісту: Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень. Пунктом 2 розділу II Прикінцеві положення цього закону визначено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

В статтю 43 Закону № 2262-XII Законом України від 12 квітня 2016 року № 1080-VIII вносилися зміни (статтю 43 після частини третьої доповнено двома новими частинами), відповідно до яких наведена вище частина п`ята статті 43 Закону № 2262-XII з 06 травня 2016 року (з дати набрання чинності Закону № 1080-VIII) стала частиною сьомою, тобто відбулась зміна порядкового номеру частин статті, що регламентувала обчислення пенсій особам із числа військовослужбовців.

Конституційний Суд України 20 грудня 2016 року за результатами розгляду справи № 1-38/2016 прийняв Рішення № 7-рп/2016, в якому, серед іншого, вирішив наступне:

- визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень;

- положення частини сьомої статті Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20 грудня 2016 року № 7-рп/201 зазначив, що оспорюваними положеннями Закону № 2262-XII тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, обмежено максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) сумою, що не може перевищувати 10740 гривень (друге речення частини сьомої статті 43). Разом з тим, обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Відтак, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення другого речення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII суперечать статті 17 Конституції України.

Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774-VІII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон № 1774-VІII), який набрав чинності 01 січня 2017 року, внесені зміни у частину сьому статті 43 Закону № 2262-XII слова і цифри у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами по 31 грудня 2017 року.

При прийнятті рішення у цій справі суд враховує правовий висновок Верховного Суду, зроблений у постановах від 30 жовтня 2020 року у справі № 522/16881/17, від 17 травня 2021 року у справі № 343/870/17, від 10 вересня 2021 року у справі № 300/633/19, щодо застосування Закону № 2262-ХІІ у питанні обмеження максимальним розміром пенсій військовослужбовців про те, що буквальне розуміння змін, внесених Законом № 1774-VIII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі № 2262-ХІІ відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, внесені Законом № 1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо такого обмеження призначеної позивачу пенсії.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон № 2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми підлягають першочерговому застосуванню для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося частиною сьомою статті 43 Закону № 2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання підпадає під регулювання положень статті 2 Закону № 3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону № 2262-XII.

Застосування положень Закону № 3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично суперечить Рішенню Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/201, яким встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону № 3668-VI по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.

Саме такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 09 листопада 2020 року у справі № 813/678/18 і від 09 лютого 2021 року у справі № 640/2500/18.

Правильність такої позиції додаткового підтверджена Рішенням Конституційного Суду України від 12 жовтня 2022 року № 7-р(ІІ)/2022, яким визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Крім того, право позивача на нарахування та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром встановлено рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року у справі № 360/3180/18, яке набрало законної сили 10 січня 2019 року.

Обмеження розміру пенсії позивачу сталися за період з 01 грудня 2020 року по 31 грудня 2020 року та з 01 грудня 2021 року.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку щодо протиправності обмеження позивача в розмірі виплати його пенсії за період з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2021 року та з 01 грудня 2021 року.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що з 01 листопада 2020 року по 30 листопада 2020 року та з 01 липня 2021 року по 30 листопада 2021 року розмір пенсії позивачу не обмежувався, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, враховуючи подальші перерахунки та індексації пенсії, суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, за її межами.

Згідно з частинами другою, третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Частиною першою статті 372 КАС України визначено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

При цьому у даному випадку належним виконанням цього судового рішення є поновлення виплати пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром.

З аналізу положень статей 2, 5 КАС України слідує, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому. Судом у конкретній справі вирішується спір, предмет якого існує на час розгляду справи. Суд не може розглядати вимоги на майбутнє у зв`язку із вірогідним настанням певних наслідків. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

З огляду на викладене суд відмовляє у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача здійснювати виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, враховуючи подальші перерахунки та індексації пенсії та вважає їх передчасними.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Рішенням Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року у справі № 3-рп/2003р визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Луганській області щодо проведення позивачу виплати пенсії з обмеженням за період з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2021 року та з 01 грудня 2021 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Луганській області відновити позивачу виплату нарахованої, але обмеженої до виплати пенсії та виплатити нараховану, але обмежену пенсію за період з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2021 року та з 01 грудня 2021 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Питання розподілу цих судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Частково задовольнити позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (ідентифікаційний код 21782461, місцезнаходження: вул. Шевченка, 9, м. Сєвєродонецьк, Луганська область, 93404) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо проведення ОСОБА_1 виплати пенсії з обмеженням за період з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2021 року та з 01 грудня 2021 року.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області відновити ОСОБА_1 виплату нарахованої, але обмеженої до виплати пенсії та виплатити нараховану, але обмежену пенсію за період з 01 грудня 2020 року по 30 червня 2021 року та з 01 грудня 2021 року з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволення інших позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Кисіль