Справа № 240/30115/22
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2023 року

м. Київ

справа №240/30115/22

адміністративне провадження №К/990/19544/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Єзерова А.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі №240/30115/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, у якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати з 28.10.2022 позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що становить дві мінімальні заробітні плати;

- зобов`язати відповідача з 28.10.2022 нарахувати та виплатити позивачу підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що становить дві мінімальні заробітні плати, встановлені на 01 січня календарного року.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 25.01.2023, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023, частково задовольнив позовні вимоги:

- визнав протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 з 28.10.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 28.10.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, визначеного статтею 39 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 01 січня календарного року;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовив.

23.05.2023 ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційної скаргою на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі №240/30115/22 за вищевказаним позовом, з підстав неправильного застосування ними норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Одночасно з касаційною скаргою позивач заявив клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтував посиланням на те, що вперше касаційну скаргу ним було подано в межах строку передбаченому КАС України, проте зазначену касаційну скаргу було повернуто ухвалою Верховного Суду від 11.05.2023, у зв`язку з відсутністю його підпису на касаційній скарзі, яку він отримав поштою 22.05.2023, що на думку скаржника свідчить про існування поважної причини пропуску строку та відповідно про наявність підстав для поновлення процесуального строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини третьої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Колегія суддів враховує той факт, що скаржник вперше звернувся з касаційною скаргою у строк, що не перевищує 30 днів з моменту отримання ним копії оскаржуваного рішення та отримавши повернуту ухвалою Верховного Суду від 11.05.2023 касаційну скаргу без зайвих зволікань звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду повторно.

Розглянувши заяву про поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про поважність причин його пропуску та наявність підстав для його поновлення.

Вирішуючи питання щодо відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до положень пункту 8 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на касаційне оскарження регламентовано положеннями статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), частиною першою якої визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до частини п`ятої статті 291 КАС України рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду типової справи може бути оскаржено в касаційному порядку виключно з таких підстав:

1) суд першої та (або) апеляційної інстанції при вирішенні типової справи не визнав її типовою справою та (або) не врахував правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи;

2) справа, в якій судом першої та (або) апеляційної інстанції ухвалено рішення з урахуванням правових висновків, викладених у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, не відповідає ознакам типової справи.

Касаційна скарга позивача обґрунтована посиланням на те, що суди першої та апеляційної інстанції при вирішенні цієї справи не визнали її типовою справою та не врахували висновків Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у зразковій справі №240/4937/18 щодо розміру щомісячного підвищення до пенсії особі як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення.

У цій справі оскаржується бездіяльність територіального органу Пенсійного фонду України щодо ненарахування та невиплати позивачу з 28.10.2022 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020, ухваленій за результатами розгляду зразкової справи №240/4937/18 (Пз/9901/55/18), визначила обставини зразкової справи, які обумовлюють типове застосування норм матеріального права:

а) позивач проживає на території радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

б) позивач є непрацюючим пенсіонером;

в) відповідачем є відповідне управління Пенсійного фонду України;

г) предметом спору є нарахування та виплата із 17 липня 2018 року підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають на території радіоактивного забруднення, в розмірі, визначеному частиною другою статті 39 Закону № 796-ХІІ, у редакції, чинній до 01.01.2015.

Таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій при вирішенні типової справи не визнали її типовою справою та не врахували правові висновки, викладені у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою дають підстави для висновку про наявність обставини, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 291 КАС України, що в свою чергу є підставою для відкриття касаційного провадження для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених скаржницею на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження, відсутні.

Керуючись статтями 328, 331, 334, 338 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі №240/30115/22.

Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25.01.2023 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2023 у справі №240/30115/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Витребувати із Житомирського окружного адміністративного суду справу №240/30115/22 за вищевказаним позовом.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів. Учасникам справи встановити строк для подачі відзиву на касаційну скаргу у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.І. Рибачук

Я.О. Берназюк

А.А. Єзеров,

Судді Верховного Суду