Справа № 161/6663/23
Суддя: Філюк Т. М.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6663/23
Провадження № 2-а/161/173/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Філюк Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В :

27 квітня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 14 квітня 2023 року інсектором взводу 1 роти 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Гусаруком В.С. щодо нього винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 126, ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень.В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що вказана постанова не відповідає фактичним обставинам справи, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, заперечив факт вчинення ним зазначених адміністративних правопорушень. Вважає, що оскаржувана ним постанова є незаконною та підлягає скасуванню.

З урахуванням вищенаведеного просить постанову серії БАВ № 367521 від 14 квітня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 126, ч.1 ст. 122 КУпАП скасувати, а провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно нього - закрити.

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 травня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі з проведенням розгляду справи в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

17 травня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує на законність винесеної поліцейським постанови та просить відмовити в задоволенні позову.

Вивчивши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору у даній справі.

Судом встановлено, що 14 квітня 2023 року інспектором взводу 1 роти 2 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Гусаруком В.С. щодо ОСОБА_1 винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 126, ч.1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 гривень.Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 14 квітня 2023року о 20 год. 40 хв. по пр. Президента Грушевського, 1, керуючи транспортним засобом Renault Megane д.н.з. « НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», а також керував транспортним засобом, без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 8.4. в) ПДР України та п. 2.1. а) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. Розгляд справи віднесено до компетенції Національної поліції.

До основних повноважень поліції, відповідно до покладених на неї завдань, крім інших, належить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі (п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про національну поліцію»).

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 регулюють порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки ч. 3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух».

Відповідно до п. п. 1.1-1.5 Правил дорожнього руху України ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України, встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Не поширюється дія знаку на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під ним таблички на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності). Знак 3.34 «Зупинку заборонено» діє від місця його встановлення до найближчого перехрестя за ним.

З оглянутого судом відеозапису з технічного приладу із портативного відеореєстратора інспектора батальйону УПП у Волинській області ДПП Гусарука Віталія Сергійовича від 14.04.2023 року підтверджується факт порушень ОСОБА_1 п.3.34 Правил дорожнього руху України.

Отже, суд вважає належними та допустимими доказами підтверджений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

Частиною 2 ст. 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, у вигляді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 1.10. ПДР України, водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Водійське посвідчення, або посвідчення водія це документ, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Згідно п. 2.1. (а) ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керувати транспортним засобом відповідної категорії.

Виходячи з наведених вище правових норм, право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду (Постанова від 09.08.2019, справа №760/20247/16-а Верховний Суд. Касаційний адміністративний суд.).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 22.12.2022 було видано тимчасовий дозвіл серії ПК № 329601 від на право керування транспортним засобом на підставі протоколу серії ААД № 249712 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Строк дії даного тимчасового дозволу відповідно до вимог ст. 265-1 КУпАП не перевищує тримісячного строку з часу тимчасового вилучення посвідчення водія. Посвідчення водія в ОСОБА_1 було вилучено 22.12.2022 року. Дія даного тимчасового дозволу закінчилася 22.03.2022 року.

Отже, позивач керував транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Відтак, поліцейським правомірно складено щодо ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, оскільки останній не мав права керувати транспортним засобом без посвідчення водія.

Згідно ч.2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Таким чином, поліцейським правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122, ч.2 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення в межах санкції статті, встановленої за більш серйозне правопорушення.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищенаведене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, суд приходить до висновку, що під час розгляду судом цієї адміністративної справи відповідачем належними та допустимими доказами доведений факт вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а тому постанову серії БАВ № 367521 від 14 квітня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 126 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 гривень слід залишити без змін, а позов без задоволення.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 9, 19, 20, 22, 72-77, 79, 143, 192, 211, 241-246, 250, 255, 286,293, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк