Справа № 380/13385/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

16 червня 2023 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кисильова О.Й. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, за участю третьої особи Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі-відповідач-2), за участю третьої особи Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України у Львівській області (далі - третя особа), у якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача-1 від 27.03.2023 № B-73/05/13-2023 в частині внесення зміни в наказ від 03.09.2015 № 65 о/с зобов`язати Головне управління Національної поліції у Львівській області внести зміни в наказ від 03.09.2015 № 65 о/с (в редакції на підставі наказу від 04.11.2015 № 88 о/с) в частині визнання вислуги років ОСОБА_1 , викласти в редакції: - вислуга років на день звільнення становить: 23 років 05 місяців 00 днів - в календарному вирахуванні, в тому числі для виплати одноразової вихідної допомоги; 26 років 00 місяців 10 днів в пільговому вирахуванні;

- зобов`язати відповідача-2 здійснити перерахування грошового забезпечення (пенсії) позивачу із урахуванням в частині визнання вислуги років - вислуга років на день звільнення становить: 23 років 05 місяців 00 днів - в календарному вирахуванні, 26 років 00 місяців 10 днів в пільговому вирахуванні, з часу винесення наказу від 03.09.2015 № 65 о/с, тобто з 03.09.2015.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України з наступних підстав.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до п. 2 ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992, нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Покликаючись на правову позицію Конституційного Суду України, викладену в рішеннях № 8-рп/2013 i № 9-pn/2013, а також на підставі аналізу положення частини першої статті 122 КАС України в системному зв`язку з положенням частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач стверджує, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких й складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів незалежно від того, чи були такі суми нараховані цим органом.

Отже, з огляду на викладене, позивач вважає, що строк звернення до суду ним не пропущений та заяву про поновлення процесуального строку не подає, оскільки позовні вимоги пов`язані з порушенням органом, що призначає і виплачує пенсію, законодавства про пенсійне забезпечення, а саме в частині виплати сум пенсії за минулий час, у тому числі сум будь-яких складових.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, слід врахувати таке.

Щодо покликання позивача на позицію Конституційного Суду, висловлену у рішеннях від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та від 15.10.2013 № 9-рп/2013, необхідно зазначити таке.

У Рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 вказано, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

У Рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013 вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Отже, висновки Конституційного Суду України щодо не обмеження строками звернення до суду, які наведені у зазначених рішеннях, стосуються спорів з приводу стягнення суми заробітної плати, що належать працівникові та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Так, в обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що звернувся до суду за захистом своїх соціальних прав щодо отримання належного розміру пенсії, порушених відповідачами шляхом скорочення кількості вислуги років.

Як вбачається зі змісту позовної заявим та доданих до неї матеріалів, у період з 12.11.1991 по 01.11.1993 позивач проходив строкову службу у внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України на посадах стрільця та старшого хіміка розвідника, на які поширюється вислуга один місяць служби за півтора місяця. Після строкової служби у внутрішніх військах МВС України у період з 12.11.1991 по 01.11.1993, позивач продовжив службу в органах внутрішніх справ України у період з 22.03.1994 по 03.09.2015. Згідно з наказом Управління МВС України на Львівській залізниці від 03.09.2015 № 65 о/с позивач звільнений з посади старшого слідчого з особливо важливих справ слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Львівській залізниці з на підставі п. "г" ст. 64 (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України 03.09.2015.

З 09.09.2015 позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУу Львівській області, як одержувач пенсії за вислугою років, відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ. При звільненні з посади старшого слідчого з особливо важливих справ слідчої частини слідчого відділу Управління МВС України на Львівській залізниці, позивачу видана трудова книжка та копія витягу наказу про звільнення підписаного головою ліквідаційної комісії Управління МВС України на Львівській залізниці від 03.09.2015 № 65 о/с.

Наказом Управління МВС України на Львівській залізниці від 03.09.2015 № 65 о/с визначено, що вислуга років на день звільнення ОСОБА_1 становить: 23 роки 05 місяців 00 днів - в календарному вирахуванні; 26 років 00 місяців 10 днів - в пільговому вирахуванні, всього 68% від грошового забезпечення.

У квітні 2022 року, після здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 , від Головного управління ПФУ у Львівській області позивачу надійшов лист-повідомлення від 14.03.2022, відповідно до якого основний розмір пенсії зменшений до 65% грошового забезпечення та зменшено вислугу років у пільговому вирахуванні з 26 на 25 років.

26.11.2022 позивач звернувся до державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області" із запитом, на який 30.12.2022 отримав відповідь разом із копією витягу оскаржуваного наказу № 88 від 04.11.2015, яким ОСОБА_1 незаконно скорочений відсотковий розмір пільгової пенсії на 3%.

Отже, спірні правовідносини виникли з приводу внесення відповідачем-1 наказом від 04.11.2015 № 88 змін до наказу від 03.09.2015 № 65 о/с в частині визначення вислуги років у пільговому обчисленні та відсоткового значення розміру пенсії.

У свою чергу, зменшення відповідачем-1 вислуги років з 26 років на 25 призвело до зменшення відсоткового розміру пенсії з 68% на 65%.

Варто відмітити, що обрахунок вислуги років працівнику ОВС здійснюється органом, у якому такий працівник проходив службу, тобто відповідачем-1.

Відтак, даний спір стосується проходження ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ, тобто проходження публічної служби.

Натомість перерахунок пенсії відповідачем-2 здійснюватиметься у разі, якщо у судовому порядку буде визнаний протиправним та скасований наказ відповідача-1 від 04.11.2015 № 88.

Таким чином, вимога до пенсійного органу є похідною від вимоги до Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Згідно із ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною третьою ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення цим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 цього Кодексу.

Таким спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби є місячний строк, установлений ч. 5 ст. 122 КАС України.

Як свідчать обставини, викладені у позовній заяві та доданих до неї матеріалів, про існування наказу від 04.11.2015 № 88, яким внесені зміни до наказу від 03.09.2015 № 65 о/с в частині визначення вислуги років у пільговому обчисленні та відсоткового значення розміру пенсії, позивач дізнався 30.12.2022, отримавши листа-відповідь державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Львівській області" від 07.12.2022.

Отже, про порушення своїх прав щодо зменшення вислуги років та відсоткового розміру пенсії позивач дізнався 30.12.2022.

До суду із цим позовом ОСОБА_1 звернувся засобами поштового зв`язку 08.06.2023, про що свідчить трекінг поштових відправлень № 586, тобто з порушенням місячного строку звернення до суду, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС України.

Таким чином, позивачем пропущений строк звернення до суду із цим позовом.

Позовна заява та додані до неї матеріали не містять клопотання про поновлення строків звернення до суду та доказів поважності причини пропуску такого строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 169 КАС України).

За таких обставин, позовна заява відповідно до ч. 2 ст. 160 КАС України підлягає залишенню без руху із встановленням позивачу строку для усунення її недоліків, а саме - надати заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та вказати обставини, які можуть бути враховані судом, як поважні, для поновлення пропущеного строку із наданням відповідних доказів.

Керуючись ч. 1 ст. 169 КАС України,

у х в а л и л а:

Залишити позовну заяву без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня отримання даної ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви документи до суду направляти із вказівкою на номер справи 380/13385/23 та зазначенням прізвища судді, яка прийняла ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремо не оскаржується.

Суддя Кисильова О.Й.