Справа № 240/5604/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/5604/21

категорія 109000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Словечанської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Словечанської сільської ради (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Словечанської сільської ради щодо неприйняття рішення за результатом розгляду його заяв від 07.02.2020 за вих. № 1/07.02; від 05.03.2020 за вих. № 1/05.03; від 29.01.2021 за вих. № 1/29.01 про викуп земельної ділянки загальною площі 0,7322 га, кадастровий номер 182487300:01:003:0139;

- зобов`язати Словечанську сільську раду у встановленому законом порядку повторно розглянути заяви від 07.02.2020 за вих. № 1/07.02; від 05.03.2020 за вих.№ 1/05.03; від 29.01.2021 за вих. № 1/29.01 щодо надання йому дозволу на проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки загальною площею 0,7322 га, кадастровий номер 182487300:01:003:0139 з урахуванням висновків суду відповідно до вимог ст. 128 ЗК України та прийняти обґрунтоване рішення про його надання;

- стягнути з Словечанської сільської ради на його користь витрати на професійну правничу допомогу.

На обґрунтування заявлених вимог фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна - нежитлові приміщення (склад та прохідна) загальною площею 488,6 кв.м, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані нежитлові приміщення знаходяться на земельній ділянці загальної площі 0,7322 га за кадастровим номером 182487300:01:003:0139, яка є комунальною власністю Словечанської ОТГ, і якою він користується на підставі типового договору оренди землі від 13.06.2019 №ФО-05, укладеного з Словечанською сільською радою. З метою отримання у власність вказаної земельної ділянки, на якій розташовані належні йому об`єкти нерухомого майна, він неодноразово звертався до Словечанської сільської ради із заявами її викуп. Однак, в порушення вимог ч. 3 ст. 128 Земельного кодексу України відповідач за наслідками розгляду цих заяв не прийняв ні рішення про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки, а ні рішення про відмову в продажу земельної ділянки, із зазначенням обґрунтованих причин відмови, передбачених ч. 5 ст.128 Земельного кодексу України. Позивач вважає, що така бездіяльність Словечанської сільської ради щодо неприйняття рішення за результатом розгляду його заяв про викуп земельної ділянки за кадастровий номер 182487300:01:003:0139, порушує його права, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/5604/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Словечанська сільська рада подала до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувала проти заявлених до неї позовних вимог. Аргументуючи свою позицію сільська рада вказала, що звернення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 були розглянуті радою у відповідності до діючого законодавства, за порушеними у них питаннями радою прийняте відповідне рішення, яке на даний час чинне. З огляду на вказані обставини, Словечанська сільська рада зазначила, що вважає позовні вимоги необґрунтованими та безпідставними, а тому просила відмовити в їх задоволенні.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій вказав, що відповідно до тексту відзиву відповідачем підтверджено, що перша заява від 07.02.2020 про викуп земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 не розглянута по теперішній час. За результатом розгляду другої заяви від 23.03.2020, відповідачем прийнято рішення від 22.05.2020 №658 про відмову із причини, які не передбачені ч. 5 ст. 128 Земельного кодексу України, а саме у зв`язку з тим, що дане питання вже розглядалось органом місцевого самоврядування 17.02.2020 року й рішення не було прийнято. Третя заява від 29.01.2021 не розглядалась відповідачем. На переконання позивача, зазначені обставини підтверджують факт бездіяльності відповідача щодо не розгляду його заяв про викуп земельної ділянки у порядку, передбаченому статтею 128 Земельного кодексу України.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд зазначає наступне.

Згідно інформації, вказаної у витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.05.2019 №168715619, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення, прохідна, склад з автомобільним паливозаправним пунктом та атомобільним газовим заправним пунктом, загальною площею 4886,6 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.33)

Вказаний об`єкт нерухомого майна знаходяться на земельній ділянці загальною площею 0,7322 га за кадастровим номером 182487300:01:003:0139, яка є комунальною власністю Словечанської територіальної громади (а.с.25-30).

Матеріалами справи підтверджується, що на підставі рішення шістнадцятої сесії VII скликання Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 12.02.2019 №312 та типового договору оренди землі від 13.06.2019 №ФО-05 земельна ділянка за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 передана фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у користування на умовах оренди (а.с.10, 12-18).

Крім того, рішення шістнадцятої сесії VII скликання Словечанської сільської ради Овруцького району Житомирської області від 11.02.2019 №313 фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 був наданий дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для зміни цільового призначення земельна ділянка за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 із "для будівництва та обслуговування будівель закладів торгівлі" на "для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства" (а.с.11).

Згідно витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.12.2019 №НВ-019, розроблена відповідно до вищезазначеного рішення від 11.02.2019 №313 технічна документація із землеустрою була затверджена, оскільки вказаним в реєстрі цільовим призначенням земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 є: "12.04 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства" (а.с.25).

Судом встановлено, що 07 лютого 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Словечанської сільської ради із заявою №1/07.02, в якій на підставі ч.2 та ч. 3 ст. 128 Земельного кодексу України просив розглянути питання про продаж йому земельної ділянки загальною площею 0,7322 га за кадастровим номером 182487300:01:003:0139, оскільки на ній знаходиться об`єкт нерухомого майна, який належить йому на праві приватної власності (а.с.20-21).

До вказаної заяви позивач долучив: згоду на укладення договору про оплату авансового внеску від 07.02.2020; договір про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки (2 екз.); копію договору оренди землі від 13.06.2019 №ФО-05, укладеного з Словечанською сільською радою; копію витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку від 28.12.2019 №НВ-019; копію витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 27.01.2020 №78; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.05.2019 №168715619; копію технічного паспорту будівель, що розташовані на земельній ділянці; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.05.2016 № відносно ФОП ОСОБА_1 ; копію паспорту та копію РНОКПП (а.с.22-43).

Розглянувши вказану заяву, Словечанська сільська рада надіслала фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 лист від 28.02.2020 №65 в якому повідомила, що його заява про надання дозволу на викуп (проведення експертної грошової оцінки) земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 розглянута 17 лютого 2020 року на засіданні 26 позачергової сесії VII скликання Словечанської сільської ради, однак рішення по даному питанню не прийнято (а.с.44).

При цьому, під час розгляду справи в суді Словечанська сільська рада у відзиві на позовну заяву пояснила, що рішення за результатами розгляду заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 07.02.2020 про викуп земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 не було прийнято 17.02.2020 на засіданні 26 позачергової сесії VII скликання Словечанської сільської ради через відсутність необхідної кількості депутатських голосів для його прийняття.

05 березня 2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 повторно звернувся до Словечанської сільської ради із заявою №1/05.03 про викуп із комунальної власності земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 (а.с.45-46).

Розглянувши вказану заяву, Словечанська сільська рада на двадцять восьмій сесії VII скликання прийняла рішення від 22.05.2020 №658, яким відмовила ОСОБА_1 у надані дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139. Вказаною в цьому рішенні підставою для відмови є те, що дане питання 17 лютого 2020 року вже виносилось на засідання 26 позачергової сесії VII скликання Словечанської сільської ради, і рішення по ньому прийнято не було (а.с.48).

Про прийняте за результатами розгляду заяви від 05 березня 2020 року рішення Словечанська сільська рада повідомила позивача листом від 28.05.2020 №598 (а.с.47).

29 січня 2021 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 втретє звернувся до Словечанської сільської ради із заявою №1/29.01 про викуп із комунальної власності земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 (а.с.49-50).

У відповідь на вказану заяву Словечанська сільська рада надіслала ОСОБА_1 листа від 24.02.2021 №182, в якому зазначила, що відповідно до статті 8 Закону України "Про звернення громадян" повторне звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суту, не розглядається. В контексті вказаного сільська рада повідомила ОСОБА_1 , що його перша заява від 05.03.2020 №1/05.03 про викуп земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 була розглянута 22 травня 2020 року на засіданні двадцять восьмої сесії VII скликання Словечанської сільської ради і за наслідками такого розгляду було прийнято рішення з відмовою у наданні дозволу на виготовлення експертної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 (а.с.51).

Позивач вважає, що Словечанської сільська рада фактично допустила протиправну бездіяльність щодо неприйняття за результатом розгляду його заяв від 07.02.2020, від 05.03.2020 та від 29.01.2021 про викуп земельної ділянки за кадастровий номер 182487300:01:003:0139 одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 128 Земельного кодексу України, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з частинами першою та другою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені в статті 122 ЗК України.

Відповідно до частини 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Аналогічні норми передбачені в пунктах «а» та «б» частини 1 статті 12 ЗК України, згідно з якими до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: розпорядження землями територіальних громад та передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до статті 25 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі - Закон України №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 59 Закону України № 280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам врегульований статтею 128 ЗК України.

Продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень (ч. 1 ст. 128 ЗК України).

Відповідно до частини другої статті 128 ЗК України громадяни та юридичні особи, зацікавлені у придбанні земельних ділянок у власність, подають заяву (клопотання) до відповідного органу виконавчої влади або сільської, селищної, міської ради чи державного органу приватизації. У заяві (клопотанні) зазначаються місце розташування земельної ділянки, її цільове призначення, розміри та площа, а також згода на укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки. До заяви (клопотання) додаються:

а) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою (у разі його наявності), та документи, що посвідчують право власності на нерухоме майно (будівлі та споруди), розташоване на цій земельній ділянці (у разі наявності на земельній ділянці будівель, споруд);

б) копія установчих документів для юридичної особи, а для громадянина - копія документа, що посвідчує особу;

г) копія свідоцтва про реєстрацію постійного представництва з правом ведення господарської діяльності на території України - для юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до законодавства іноземної держави.

Згідно з частиною третьою статті 128 ЗК України орган державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування у місячний строк розглядає заяву (клопотання) і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (якщо такий проект відсутній) та/або про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (крім земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд) чи про відмову в продажу із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що розгляд заяви про продаж земельної ділянки комунальної власності здійснюється органом місцевого самоврядування виключно на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної чи міської ради. При цьому строк розгляду відповідним орган місцевого самоврядування такої заяви становить один місяць.

Крім того, норма частини 3 статті 128 Земельного кодексу України визначає лише три альтернативні варіанти правомірної поведінки органу місцевого самоврядування при вирішенні заяви особи про продаж земельної ділянки комунальної власності:

1) прийняття на пленарному засіданні сесії відповідної сільської, селищної чи міської ради рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (у випадку якщо проект землеустрою на бажану земельну ділянку відсутній);

2) прийняття на пленарному засіданні сесії відповідної сільської, селищної чи міської ради рішення про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки (у випадку якщо проект землеустрою на бажану земельну ділянку вже розроблений);

3) прийняття на пленарному засіданні сесії відповідної сільської, селищної чи міської ради мотивованого рішення про відмову в продажі земельної ділянки із зазначенням обґрунтованих причин відмови.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЗК України підставою для відмови в продажу земельної ділянки є: а) неподання документів, необхідних для прийняття рішення щодо продажу такої земельної ділянки; б) виявлення недостовірних відомостей у поданих документах; в) якщо щодо суб`єкта підприємницької діяльності порушена справа про банкрутство або припинення його діяльності; г) встановлена цим Кодексом заборона на передачу земельної ділянки у приватну власність; ґ) відмова від укладення договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки.

При цьому, суд звертає увагу, що визначений у частині 5 статті 128 ЗК України перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 07.02.2020 №1/07.02 про продаж земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 Словечанська сільська рада не прийняла жодного із передбачених частиною 3 статті 128 ЗК України рішень: ні рішення про надання йому дозволу на викуп земельної ділянки, а ні рішення про відмову в продажі земельної ділянки, оскільки, як було встановлено під час розгляду справи, через відсутність необхідної кількості депутатських голосів жодного рішення за результатами розгляду цієї заяви прийнято не було.

Вказане свідчить на користь висновку, що Словечанська сільська рада в порушення вимог ч. 3 ст. 128 ЗК України не здійснила належного розгляду заяви позивача від 07.02.2020 №1/07.02.

Щодо повторно поданої ОСОБА_1 заяви від 05.03.2020 №1/05.03 про продаж земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139, то за наслідками розгляду такої заяви Словечанська сільська рада на двадцять восьмій сесії VII скликання прийняла рішення від 22.05.2020 №658, яким відмовила позивачу у надані дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139. При цьому, вказаною в цьому рішенні підставою для відмови стало те, що дане питання 17 лютого 2020 року вже виносилось на засідання 26 позачергової сесії VII скликання Словечанської сільської ради, і рішення по ньому прийнято не було (а.с.48).

З даного приводу суд зазначає, що зазначена відповідачем у рішенні від 22.05.2020 №658 підстава для відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на викуп земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139, яка полягала в тому, що 17 лютого 2020 року вказане питання вже виносилось на засідання сесії ради і рішення по ньому прийнято не було, не передбачена частиною 5 статті 128 ЗК України. Більш того, як вже встановлено судом, по суті заява позивача від 07.02.2020 №1/07.02 відповідачем розглянута не була, оскільки передбаченого ч. 3 ст. 128 ЗК України рішення за результатами її розгляду відповідач не прийняв.

Вказане свідчить про протиправність рішення двадцять восьмої сесії VII скликання Словечанської сільської ради від 22.05.2020 №658 про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у надані дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 та наявність підстав для його скасування, як такого, що не відповідає правовим норма частини 5 статті 128 ЗК України.

З приводу заяви від 29.01.2021 №1/29.01 про викуп із комунальної власності земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139, суд зазначає, що за наслідками її розгляду Словечанська сільська рада надіслала ОСОБА_1 листа від 24.02.2021 №182, в якому вказала, що його заява від 05.03.2020 №1/05.03 про викуп земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 була розглянута 22 травня 2020 року на засіданні двадцять восьмої сесії VII скликання Словечанської сільської ради і за наслідками такого розгляду було прийнято рішення з відмовою у наданні дозволу на виготовлення експертної грошової оцінки земельної ділянки.

Суд зазначає, що вказаний лист від 24.02.2021 №182 за підписом голови Словечанської сільської ради не можна ототожнювати із рішенням цієї ради, прийнятим на сесії ради.

З огляду на зазначене, суд вважає, що дії відповідача щодо прийняття листа від 24.02.2021 №182 за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 29.01.2021 №1/29.01 про викуп із комунальної власності земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139, не є законним способом поведінки відповідача, оскільки зазначений лист не містять чіткого та однозначного рішення Словечанської сільської ради про відмову в задоволенні заяви позивача із зазначенням підстав такої відмови, передбачених частиною 5 статті 128 ЗК України, а отже не може вважатися рішенням про відмову в продажі земельної ділянки у розумінні норм ЗК України та п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", яким визначено, що питання передачі земельної ділянки вирішується виключно шляхом прийняття відповідного рішення на пленарному засіданні міської ради.

Вказане свідчить про те, що відповідач, в порушення вимог пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішив заяву позивача від 29.01.2021 №1/29.01 про викуп земельної ділянки без винесення зазначеного питання на пленарне засідання сесії ради, а отже, фактично по цій заяві рішення Словечанською сільською радою не прийнято.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що Словечанською сільською радою була допущена протиправна бездіяльність, яка виразилась у не належному розгляді заяв фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 07.02.2020 №1/07.02 та від 29.01.2021 №1/29.01 про викуп земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 та не прийнятті за наслідками такого розгляду відповідних рішень на сесії сільської ради, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, під час розгляду справи судом встановлено, що за наслідками розгляду заяви позивача від 05.03.2020 №1/05.03 Словечанською сільською радою було прийнято рішення від 22.05.2020 №658 про відмову у надані дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139, яке не відповідає вимогам ч. 5 ст. 128 ЗК України, а тому суд, керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати рішення двадцять восьмої сесії VII скликання Словечанської сільської ради від 22.05.2020 №658 про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у надані дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139.

Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Верховний Суд України у своїй постанові від 16.09.2015 по справі №21-1465а15 зазначив, що у випадку задоволення позову, рішення суду має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.

Враховуючи наявність порушеного права та необхідність його судового захисту, застосовуючи механізм захисту порушеного права та його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими в ч. 2 ст. 245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати Словечанську сільську раду розглянути заяви заяв фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 07.02.2020 №1/07.02, від 05.03.2020 №1/05.03 та від 29.01.2021 №1/29.01 про викуп земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 в порядку, передбаченому п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ч. 3 і ч. 5 ст. 128 ЗК України, та за результатами розгляду прийняти відповідне рішення із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи та висновків суду.

Натомість, заявлена позивачем вимога про зобов`язання відповідача за наслідками розгляду таких заяв прийняти обгрунтоване рішення про надання дозволу на викуп земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139, з огляду на встановлену судом під час розгляду справи бездіяльність відповідача щодо не належного розгляду його заяв про надання такого дозволу, без дотримання вимог п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ст. 128 ЗК України, є передчасною та не підлягає задоволенню.

Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, за результатами розгляду вказаної справи дійшов висновку, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З наявного у матеріалах справи платіжного доручення №114 від 31.03.2021 вбачається, що позивачем при звернені до суду з даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 гривень.

З огляду на положення ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, враховуючи розмір задоволених позовних вимог, а також сплату позивачем судового збору в мінімальному розмірі, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2270,00 гривень належить стягнути відповідача у повному розмірі.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для відшкодування позивачу понесених витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року №5076-VI, відповідно до статті 1 якого адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; клієнт - фізична або юридична особа, держава, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в інтересах яких здійснюється адвокатська діяльність.

Згідно зі статтею 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Поняття "витрати на правову допомогу" у даному контексті - це витрати, пов`язані з розглядом справи, тобто кількість годин, проведених у судових засіданнях та інші витрати, пов`язані з розглядом справи в суді.

Враховуючи вищевикладене, компенсація судових витрат здійснюється саме за участь особи, яка надавала правову допомогу та є фахівцем у галузі права, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій, поза судовим засіданням, та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді.

При цьому, суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути: договір про надання правової допомоги, в якому повинно бути обов`язково зазначено, в якій справі здійснюється представництво прав та інтересів, розмір гонорару, та порядок його оплати; копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, довіреність (ордер); документ, що свідчить про оплату послуг (платіжне доручення, банківська виписка, видатковий касовий ордер). Факт здійснення оплати підтверджує призначення платежу, щоб можливо було визначити, що дані витрати відносяться саме до конкретного договору та справи, а не до будь-якої іншої.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позиція суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 та у постанові від 05 лютого 2019 року у справі №906/194/18, які відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України, статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права

Частиною сьомою статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями частини дев`ятої статті 139 КАС України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України закріплено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З аналізу викладених норм слідує, що витрати на правничу допомогу адвоката мають бути: пов`язаними з конкретною справою; співмірними із: складністю справи, що визначається предметом спору, обсягом дослідження доказів, тривалістю розгляду справи, тощо; ціною позову; обсягом наданих послуг, що має бути підтверджено актами наданих послуг, актами виконаних робіт, тощо; витраченим часом адвоката на надання правничої допомоги; підтверджені належними доказами, а саме: квитанцією до прибуткового касового ордера, платіжним дорученням з відміткою банку або іншим банківським документом, касовим чеком, тощо.

Так, на підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу, позивачем було надано до суду:

- ордер на надання адвокатом Григор`євим Р.І. правової допомоги серії АІ №1101821 від 31.03.2021;

- свідоцтво на право заняття адвокатською діяльністю серії КС №5997/20;

- попередній розрахунок суми витрат на правову допомогу.

Розглянувши вказані документи, суд зазначає, що документом, який підтверджує факт реального надання адвокатом послуг з правової допомоги є акт прийому-передачі наданих послуг.

Разом з тим, позивач акту прийому-передачі наданих послуг до суду не надав, як і не надав жодного документу на підтвердження розміру понесених витрат та факту здійснення позивачем оплати послуг з правової допомоги.

Відсутність у матеріалах справи деталізованого акту прийому передачі наданих послуг та документу, що свідчить про оплату таких послуг, у силу наведеної судової практики, є підставою для відмови у стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу.

Враховуючи те, що наданими до суду документами витрати на правничу допомогу у даній справі не підтверджено, cуд дійшов про відсутність підстав для їх відшкодування.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Словечанської сільської ради (вул. Поліська, 9, с. Словечне, Овруцький район, Житомирська область, 11122; ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Словечанської сільської ради щодо не розгляду на пленарному засіданні сесії міської ради заяв фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 07.02.2020 №1/07.02 та від 29.01.2021 №1/29.01 про викуп земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 та не прийняття за результатами такого розгляду відповідного рішення згідно частини 3 статті 128 Земельного кодексу України.

Визнати протиправним і скасувати рішення двадцять восьмої сесії VII скликання Словечанської сільської ради від 22.05.2020 №658 про відмову фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 у надані дозволу на виготовлення експертної оцінки земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139.

Зобов`язати Словечанську сільську раду розглянути заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 07.02.2020 №1/07.02, від 05.03.2020 №1/05.03 та від 29.01.2021 №1/29.01 про викуп земельної ділянки за кадастровим номером 182487300:01:003:0139 в порядку, передбаченому п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", та за результатами розгляду прийняти рішення відповідно до ч. 3 ст. 128 ЗК України, із врахуванням встановлених даним рішенням обставин справи та висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Словечанської сільської ради на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270,00 грн (дві тисячі двісті сімдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович