Справа № 740/2758/23
Суддя: Ковальова Т. Г.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/2758/23
Провадження № 2-а/740/29/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої судді - Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Скиби Дениса Вікторовича про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача.

Позивач звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративні правопорушення серії БАД №302114 від 27 квітня 2023 року, винесену поліцейським ВРПП Ніжинського РВП Скиба Д.В., про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП і накладення на нього адмінстягнення у сумі 3400 грн штрафу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що у вказаній постанові зазначено, що 27.04.2023 о 17-00 год у с.Галиця на вул.Бондарівська він керував автомобілем марки «OPEL OMEGA», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п.2.1а ПДР України, що не відповідає фактичним обставинам справи та діючим нормам законодавства, а тому постанову він вважає незаконною та такою що підлягає скасуванню, оскільки він не керував транспортним засобом та не здійснював рух на ньому. Автомобілем керувала його дружина ОСОБА_2 , про що вони повідомляли інспектора поліції.

Зазначає, що відповідач не надав жодного беззаперечного та допустимого доказу факту керування ним транспортним засобом.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.05.2023 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи з повідомленням сторін.

23 травня 2023 року від відповідача - поліцейського ВРПП Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Скиби Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти задоволення позовних вимог, вважаючи, що постанова у вказаній справі відповідає вимогам КУпАП і при її винесенні він діяв на підставі та в межах повноважень та й спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Обставини, зазначені позивачем в позовній заяві, не відповідають дійсності, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Зазначає, що 27.04.2023 наряду ВРПП Ніжинського РВП у складі поліцейського ВРПП Скиби Д.В. та поілцейського ВРПП Ніжинського РВП Коромисла О.М. на планшетний пристрій надійшов виклик із лінії «102» про те, що у с.Галиця Ніжинського району по вул.Бондарівська їздить автомобіль «Опель Омега» темно синього кольору, за кермом якого перебуває п`яний військовий. По прибуттю їх на місце події заявник та двоє свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пояснили, що до їхнього подвір`я під`їхав вказаний автомобіль, за кермом якого перебував саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який запитав дорогу до магазину та почав конфліктувати, поводив себе агресивно. Коли приїхали працівники поліції ОСОБА_1 казав, що він не керував автомобліем, а за кермом перебувала його дружина, яка, зі слів свідків, перебувала на пасажирському сидінні. Після приїзду працівників поліції у ході конфлікту дружина ОСОБА_1 ОСОБА_2 зробила реєстрацію на лінію «102».

При перевірці по базі ІПНП «ЦУНАМІ» було встановлено, що у ОСОБА_1 вилучено посвідчення водія відповідної категорії, тому відносно нього було винесено постанову за порушення п.2.1 а ПДР України та притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП, що зафіксовано на нагрудний реєстратор.

25 травня 2023 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що оскаржувана постанова складена саме зі слів сторонніх осіб, з якими у нього був конфлікт, що не заперечує поліцейський. Доказів факту керування ним транспортним засобом поліцейським не надано, факт керування автомобілем ним автомобілем не зафіксовано. Саме на відповідача покладено обов`язок доведення наявності події та складу адміністративного правопорушення. Поліцейський не з`ясував всіх обставин справи, натомість, зі слів заінтересованих осіб склав оскаржувану постанову.

Представник позивача - адвокат Глазун Т.О. подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримку позову за викладених у ньому обставин.

Відповідачі у судове засідання не зявилися.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а згідно частини другої зазначеної статті учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справ з моменту направлення такого повідомлення працівником суду та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Судом встановлено, що поліцейським ВРПП Ніжинського РВП Скибою Д.В. 27 квітня 2023 року винесено постанову БАД №302114 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1а ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.2 ст.126 КУпАП, та накладено штраф у сумі 3400 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 27.04.2023 о 17-00 год у с.Галиця на вул.Бондарівська ОСОБА_1 керував автомобілем марки «OPEL OMEGA», державний номерний знак НОМЕР_1 , без посвідчення водія, тобто без права керування таким транспортним засобом, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін

Дослідивши всі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний номер на транспортний засіб, ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідальність за ч.2 ст.126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або за передачу керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Таким чином, необхідною умовою притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП водія, як учасника дорожнього руху, є встановлення факту керування транспортним засобом.

Відсутність будь якої складової об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення виключає можливість притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Пунктом 1.10 ПДР України визначено, що водій це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії.

Під керуванням транспортним засобом розуміється виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.

Касаційний адміністративний суду в складі Верховного Суду в рішенні № 404/4467/16-а від 20.02.2019 зазначив, що само по собі керування транспортним засобом розуміється як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.

Таким чином, знаходження біля транспортного засобу, яке не є в стані руху (знаходиться в нерухомому стані), особи не є доказом вчинення останньою адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.

У відповідності до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом подання доказів.

Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Протокол про адміністративне правопорушення є не тільки актом обвинувачення, а й доказом по справі. Водночас, за обставин коли особа, стовно якої він складений, заперечує викладені у протоколі обставини, обґрунтований висновок про доведеність таких обставин можливий при їх підтвердженні іншими доказами.

Позивачем заперечується факт керування ним транспортним засобом, а відповідачами не спростовано обставин, викладених у позові.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб*єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішенння, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Зважаючи на наведе, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність винесення ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог п.2.1.а ПДР, за що передбачена відповідальність згідно ч.2 ст.126 КУпАП.

Однак, відповідачами не надано жодних доказів, передбачених статтею 251 КУпАП, статтею 72 КАС України, які б вказували на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП.

На підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, до відзиву на позов інспектором поліції долучено відеозапис з нагрудної камери поліцейського, однак на останньому не зафіксовано, що 27 квітня 2023 року о 17 год 00 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом, як не вбачається і того, що його було зупинено, оскільки керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу.

З відеозапису вбачається, що фіксація починається о 17-46 год 27.04.2023, а закінчується о 18-14 год 27.04.2023.

При цьому, оскаржувана постанова інспектором поліції складена о 17-35 год 27.04.2023 із зазначенням у постанові факту керування позивачем транспортним засобом о 17-00 годині 27.04.2023, тобто час вчинення правопорушення, зафіксований у постанові, не узгоджується з часом складання протоколу про адміністративне правопорушення, зафіксованим на відео, та не містить фіксації керування автомобілем позивачем та руху транспортного засобу взагалі.

Відповідачем ОСОБА_5 визнається складання ним протоколу з пояснень сторонніх осіб, з якими у ОСОБА_1 виник конфлікт, про що свідчать і відомості про звернення дружини позивача на лінію «102» по приїзді працівників поліції.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/ процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак, порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Суд приймає до уваги, що постанова у справі про адміністративне правопорушення містить лише відомості, внесені особою, яка може бути зацікавленою, неупередженою, а підтвердження зазначених фактів іншими безсторонніми особами матеріали справи не містять. На думку суду, ця обставина обґрунтовано ставить під сумнів наявність доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, зазначеного у постанові.

Аналогічна правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах викладена в постановах Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі № 201/12431/16-а, від 23 жовтня 2018 року по справі № 743/1128/17, від 15 листопада 2018 року по справі № 524/5536/17.

Також, суд звертає увагу на неконкретне викладення фабули адмінправопорушення в оскаржуваній постанові, - керування транспортним засобом без посвідчення водія, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом, - що не передбачено фабулою ч.2 ст.126 КУпАП.

За встановлених і наведених судом обставин вбачається, що відповідачем ОСОБА_5 було передчасно та незаконно ухвалено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у зв`язку з відсутністю доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Всі факти, встановлені судом у сукупності, викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

У справах «Нечипорчук і Йонкало проти України» (рішення від 21.04.2011 року) та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії» (рішення від 06.12.1998 року) Європейський суд з прав людини наголосив, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (п. 150 та 253 рішень відповідно).

Беручи до уваги принцип презумпції невинуватості особи, закріплений у Конвенції та Конституції України, та обов`язок суб`єкта владних повноважень доводити правомірність прийнятих ним рішень, закріплений у КАС України, суд вважає, що відповідач ОСОБА_6 жодним чином не довів правомірності оскаржуваної постанови, а тому відсутні підстави вважати, що позивачем дійсно було вчинено адміністративне правопорушення внаслідок недотримання Правил дорожнього руху.

Згідно ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого рішення і факт правопорушення належними та допустимими доказами не підтверджено, то постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, - закриттю.

Обґрунтовуючи цю постанову, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, який вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.77, 241-246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №302114 від 27 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у виді 3400 грн штрафу, - скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова