Справа № 620/4243/23
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року Чернігів Справа № 620/4243/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство юстиції України про стягнення коштів, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В:

Академія Державної пенітенціарної служби звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство юстиції України, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби (, IBAN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати пов`язані з утриманням її в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 127852,17 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідача було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням), а тому у нього виникло зобов`язання щодо відшкодування витрат на утримання під час навчання, які в добровільному порядку відповідачем не сплачені.

В наданому до суду відзиві відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що на сьогоднішній день згідно наказу № 323/к від 03.04.23 директора Державної установи «Центр пробації», ОСОБА_1 прийнято на посаду фахівця II категорії Вознесенського районного відді лу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Лугансь кій та Херсонській областях, з 03.04.2023. Відповідно до Положення про Державну установу «Центр пробації», затвердженого наказом Міністерства юс тиції України від 08.12.2020 № 4242/5, Державна установа «Центр пробації» є неприбутко вою державною установою, створеною для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України з питань пробації і безпосе реднього спрямування та координації діяльності уповноважених органів з пи тань пробації, що належить до сфери управління Мін`юсту. Зазначає, що оскільки на час розгляду судом справи відповідач проходить службу в Державної установи «Центр пробації», яка є частиною Державної кримінально-виконавчої служби України, то правові підстави для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відсутні.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство юстиції України в наданих до суду письмових поясненнях підтримало позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

07.09.2018 між Академією Державної пенітенціарної служби (надалі - Виконавець) з однієї сторони, Центральним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (Замовник) з другої сторони та відповідачем з третьої сторони укладено контракт № 349 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України (надалі - Контракт) (а.с. 14-16).

Згідно абзаців 4, 5 пункту 3 розділу ІІ Контракту відповідач зобов`язувався після закінчення навчання прибути до місця призначення в строк, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов`язків за відповідною посадою; у разі дострокового розірвання Контракту, а також звільнення зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України протягом трьох років після закінчення навчання відшкодувати Міністерству юстиції України витрати, пов`язані з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до частини четвертої статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» у повному обсязі за весь період її фактичного навчання.

Абзацом 7 пункту 1 розділу ІІ Контракту визначено, що Академія зобов`язана проводити претензійно-позовну діяльність у справах про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням особи у закладі вищої освіти.

Відповідно до наказу Академії № 97/ОС від 17.06.2021 відповідачу було присвоєно освітньо-кваліфікаційний рівень бакалавра та видано диплом про освіту (а.с. 17).

Згідно з розподілом, відповідно до наказу № 111/0021 від 18.06.2021 старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого оперативного відділу державної установи «Вознесенська виправна колонія» № 72)» (а.с. 18).

Відповідно до наказу № 16/ОС-23 від 15.02.2023 ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України відповідно до пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про національну поліцію» (за власним бажанням) (а.с. 21).

Згідно довідки-розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_1 , за період з 15.08.2017 по 18.06.2021, було витрачено: грошове забезпечення з нарахуваннями - 73259,85 грн.; продовольче забезпечення - 36566,07 грн.; речове забезпечення - 7638,21 грн.; медичне забезпечення - 123,84 грн.; оплата комунальних послуг та за спожиті енергоносії - 10 284,20 грн., разом на суму 127582,17 грн. (а.с. 22).

18.06.2021 відповідач був ознайомлений із зазначеною довідкою-розрахунком, а 18.02.2023 відповідачу надано повідомлення по необхідність відшкодування витрат, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 22, 23).

В добровільному порядку вказані витрати відповідач не відшкодував, тому позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на таке.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Згідно частини п`ятої статті 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і .умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частинами другою, четвертою статті 74 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається. Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат) відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Пунктом 2.1.1 Порядку розрахунку витрат передбачено, що витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Відповідно до пункту 2.1.2 Порядку розрахунку витрат, витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування.

За змістом пункту 2.1.4 Порядку розрахунку витрат, витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Приписами пункту 2.1.5 Порядку розрахунку витрат встановлено, що витрати на перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад визначаються виходячи з фактичних витрат, пов`язаних з оплатою транспортних послуг (вартість квитків, зборів та платежів, постільної білизни тощо).

У відповідності до пункту 2.1.6 Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Згідно пункту 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 № 261 (далі - Порядок № 261) механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі, зокрема, звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пунктом 2 Порядку № 261 встановлено, що витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалась.

В силу вимог пунктів 4, 5 Порядку № 261 витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період його фактичного навчання. Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У свою чергу, Міністерством оборони України, Міністерством фінансів України, Міністерством внутрішніх справ України, Міністерством транспорту та зв`язку України, Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Управлінням державної охорони України, Службою безпеки України видано спільний наказ «Про затвердження Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах» від 16.07.2007 № 419/831/240/605/537/219/534, яким врегульовано механізм відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, у тому числі у разі дострокового розірвання контракту про проходження військової служби (навчання) через недисциплінованість.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що курсанти навчального закладу зобов`язані відшкодувати державі витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість.

Вказаний обов`язок кореспондується також з умовами укладеного ОСОБА_1 контракту № 349 про здобуття освіти у закладах вищої освіти, які здійснюють підготовку фахівців для потреб Міністерства юстиції України.

За приписами пункту 2.3. Порядку розрахунку витрат, у разі дострокового розірвання контракту, остаточний розрахунок фактичних витрат за відповідними видами забезпечення здійснюється на підставі довідок-розрахунків, складених відповідними службами забезпечення навчального процесу.

Відповідачем надано довідку-розрахунок витрат на утримання курсанта ОСОБА_1 , в якій загальна сума витрат на утримання відповідача становить 127582,17 грн.

Отже, наведеними вище положеннями чинного законодавства України, як і умовами контракту, передбачено обов`язок відповідача відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням в Академії Державної пенітенціарної служби, проте у добровільному порядку витрати відшкодовано не було.

Посилання відповідача про відсутність у неї обов`язку відшкодувати витрати пов`язані із утриманням у вищому навчальному закладі з огляду на положення пункту 9 Порядку № 261, суд відхиляє з огляду на таке.

Відповідно до пункту 9 Порядку № 261 стягнення суми витрат припиняється в разі: поновлення на навчанні особи, що була відрахована з вищого навчального закладу; повторного прийняття особи на службу в поліцію.

Якщо таке поновлення здійснено після відкриття виконавчого провадження щодо відшкодування витрат, стягнення їх суми припиняється на підставі вимоги стягувача.

Тобто, відповідно до положень пункту 9 Порядку № 261 підставою для припинення стягнення суми витрат пов`язаних з утримання особи у вищому навчальному закладі є повторне прийняття такої особи, у даному випадку на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України.

З наказу Державної установи «Центр пробації» № 323/к від 03.04.2023 судом встановлено, що ОСОБА_1 з 03.04.2023 прийнято на посаду фахівця II категорії Вознесенського районного відді лу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Лугансь кій та Херсонській областях, відповідно до Кодексу законів про працю України, наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 № 957/5 «Про впорядкування умов оплати праці працівників Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань» (зі змінами) та Положення про Державну установу «Центр пробації», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 08.12.2020 № 4242/5 (а.с. 61-74).

Суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» служба в Державній кримінально-виконавчій службі України є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державній кримінально-виконавчій службі України зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

Частиною третьою статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» визначено, що на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України приймаються на конкурсній, добровільній, контрактній основі громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки. Кваліфікаційні вимоги до професійної придатності визначаються нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України.

Разом з тим, відповідно до частини восьмої статті 14 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», трудові відносини працівників кримінально-виконавчої служби регулюються законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами).

На спеціалістів Державної кримінально-виконавчої служби України, які не мають спеціальних звань, поширюється дія Закону України «Про державну службу». Віднесення посад цих спеціалістів до відповідних категорій посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України.

Як слідує з матеріалів справи, що з 03.04.2023 позивача прийнято саме на роботу до Вознесенського районного відді лу філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Лугансь кій та Херсонській областях, в порядку та на умовах визначених Кодексом Законів про працю України, а не на службу в порядку, передбаченому Законом України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» та Законом України «Про Національну поліцію», із присвоєнням спеціального звання, тощо.

Доказів того, що ОСОБА_1 після звільнення з Державної установи «Вознесенська виправна колонія» № 72 було повторно прийнято саме на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України матеріали справи не містять.

У свою чергу, відсутність факту повторного зарахування відповідача саме на службу до Державної кримінально-виконавчої служби України не дає підстав для застосування до спірних правовідносин положень пункту 9 Порядку № 261, оскільки у зазначеному пункті мова іде саме про повторне зарахування на службу.

Також, суд зазначає, що поняття «робота» та «служба» в органах Державної кримінально-виконавчої служби України не є тотожними, оскільки наділяють осіб різними статусами, а також різними правами та обов`язками.

Отже, з огляду на те, що відповідач на момент спірних правовідносин не проходить службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби України, то відповідно має обов`язок відшкодувати витрати по її утриманню у вищому навчальному закладі.

Таким чином, будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач зазначену вище суму коштів станом на час звернення позивача із позовом та на час розгляду справи не відшкодував, а тому суд вважає, що позовні вимоги Академії Державної пенітенціарної служби є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Академії Державної пенітенціарної служби (вул. Гонча, 34, м. Чернігів, 14000, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство юстиції України (вул. Городецького, буд. 13, м. Київ, 01001, ) про стягнення коштів - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Академії Державної пенітенціарної служби (, IBAN UA1007942 банк: ДКСУ м. Київ МФО 820172) витрати пов`язані з утриманням її в Академії Державної пенітенціарної служби в сумі 127852,17 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.06.2023.

Суддя В.О. Непочатих