Справа № 620/4945/22
Суддя: Губська О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

19 червня 2023 року

м. Київ

справа № 620/4945/22

адміністративне провадження № К/990/19523/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Губської О.А., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі №620/4945/22 за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року №118 про неуспішне проходження прокурором Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

визнати протиправним та скасувати наказ керівника Чернігівської обласної прокуратури від 22 жовтня 2021 року №521к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури;

визнати протиправним та скасувати наказ керівника Чернігівської обласної прокуратури від 20 червня 2022 року №149 к про визначення дня звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури;

поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області або рівнозначній посаді в органах прокуратури, з 21 червня 2022 року;

стягнути з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 21 червня 2022 року по дату винесення судового рішення.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року №118 про неуспішне проходження прокурором Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області ОСОБА_1 атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки; визнано протиправним та скасовано наказ керівника Чернігівської обласної прокуратури від 22 жовтня 2021 року №521 к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури; визнано протиправним та скасовано наказ керівника Чернігівської обласної прокуратури від 20 червня 2022 року №149 к про визначення дня звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури; поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури з 21 червня 2022 року; стягнуто з Чернігівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, за період з 21 червня 2021 по 07 листопада 2022 року у сумі 29326 (двадцять дев`ять тисяч триста двадцять шість) грн 01 коп.; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року задоволено апеляційні скарги Чернігівської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 листопада 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернулася із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надіславши її 26 травня 2023 року засобами поштового зв`язку.

Відповідно до частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд вважає за потрібне повернути її скаржнику з таких підстав.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 351 цього Кодексу.

Згідно з пунктом четвертим частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Перевіркою змісту касаційної скарги встановлено, що скаржник, на виконання вимог статті 330 КАС України, як на підставу звернення до Суду посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та покликається на неврахування судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення висновків, викладених у постановах Верховного Суду у справах №640/9398/20, №580/2357/20, №640/419/20, №120/2458/20-а, №640/449/20.

Із тексту оскаржуваних судових рішень установлено, що за результатом проходження тестування на загальні здібності та навички, з використанням комп`ютерної техніки позивачка набрала 80 балів, при прохідному балі - 93.

23 листопада 2020 року позивачкою подана заява до голови Четвертої кадрової комісії про надання можливості повторного складання відповідного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки у зв`язку з незадовільним станом її здоров`я.

Рішенням Четвертої кадрової комісії від 24 листопада 2020 року ОСОБА_1 виключено зі списку осіб, які 03 листопада 2020 року не склали іспит у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та вирішено призначити новий час та дату складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, що підтверджується протоколом №11 засідання Четвертої кадрової комісії.

П`ятнадцята кадрова комісія обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) (далі - П`ятнадцята кадрова комісія) при вирішенні питання стосовно включення ОСОБА_1 до графіку складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки вирішила не включати до графіку складання іспиту позивачку з підстав, що остання з`явилась на іспит та до початку тестування не подала до комісії заяву про перенесення дати іспиту у зв`язку з незадовільним станом її здоров`я, що підтверджується протоколом № 8 від 28 серпня 2021 року засідання П`ятнадцятої кадрової комісії.

Надалі П`ятнадцятою кадровою комісією 13 вересня 2021 року прийнято рішення №118 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації за результатами складення іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, що підтверджується протоколом №11 засідання П`ятнадцятої кадрової комісії.

Наказом керівника Чернігівської обласної прокуратури від 22 жовтня 2021 року №521к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора Прилуцької місцевої прокуратури Чернігівської області та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України №113-ІХ від 19 вересня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» у перший робочий день після закінчення тимчасової непрацездатності у зв`язку із рішенням П`ятнадцятої кадрової комісії від 13 вересня 2021 року №118.

Так, у справах №640/9398/20, №580/2357/20, прокурори не набрали необхідну кількість балів після чого звернулись до кадрових комісій із заявами, у яких просили надати можливість повторно скласти іспит, посилаючись на те, що у ході складання тесту комп`ютер працював некоректно, із затримками та/або у зв`язку із незадовільним самопочуттям. За результатами розгляду указаних заяв кадровими комісіями були прийняті рішення про неуспішне проходження прокурорами атестації, у зв`язку з чим такі були звільнені із займаних посад.

У справах №640/419/20, №640/449/20 Кадровою комісією було прийнято рішення про неуспішне проходження прокурором атестації за результатом проведеної співбесіди.

Натомість, у цій справі наявне рішення Четвертої кадрової комісії про задоволення заяви позивача про повторне проходження іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та в подальшому П`ятнадцятою кадровою комісією прийнято рішення про неуспішне проходження атестації прокурором без фактичного повторного допуску до такого тестування, згідно рішення Четвертої кадрової комісії.

З огляду на викладене, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, на які посилається позивач, стосуються інших фактичних обставин справи, установлених судами, тому посилання скаржника на те, що судові рішення у цій справі ухвалені без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у вказаних постановах Верховного Суду, є безпідставними.

Наступною підставою оскарження судового рішення, заявник зазначив пункт 2 частини четвертої статті 328 КАС України та вказав про необхідність відступлення від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у справі №600/6322/21, застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Приписи пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України передбачають можливість оскарження судових рішень в касаційному порядку у разі, якщо заявник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Оскарження судового рішення з підстав необхідності відступу від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції полягає у аналізі аргументів Верховного Суду, що стали підставою для такого висновку та викладення обґрунтування щодо іншого підходу до застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах.

Обґрунтованими підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду можуть бути, зокрема, зміна законодавства; ухвалення рішення Конституційним Судом України або ж винесення рішення Європейського суду з прав людини, висновки якого мають бути враховані національними судами; зміни у правозастосуванні, зумовлені розширенням сфери застосування певного принципу права або ж зміною доктринальних підходів до вирішення питань, необхідність забезпечити єдність судової практики у застосуванні норм права тощо.

Водночас скаржником не обґрунтована необхідність відступлення від сформованих висновків Верховного Суду щодо застосування норм права у взаємозв`язку із вказаними вище підставами.

Також касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України. В контексті цієї підстави скаржник зазначає відсутність висновку Верховного Суду, а саме: пункту 9 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ - щодо застосування до спірних правовідносин правил складання і прийняття рішень за результатами іспиту на загальні здібності, передбачених Порядком №221 у взаємозв`язку з пунктом 7 розділу І, пунктом 2 розділу V цього Порядку; пункту 16 розділу другого «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України Закону №113-ІХ - в контексті правової оцінки ї тлумачення правомірності визначення кадровою комісією результатів складання іспиту на загальні здібності з врахуванням особливостей ситуації, яка виникла у зв`язку з проходженням атестації позивачем, а саме наявності процедурного рішення кадрової комісії стосовно задоволення заяви позивача про повторне проходження іспиту та в подальшому пізнішою датою прийнятого рішення іншою кадровою комісією про неуспішне проходження прокурором атестації ухваленого за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки (ненабрання мінімального прохідного балу); пункту 17 розділу другого «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України Закону №113-ІХ - в контексті підставності і правомірності ухвалення кадровою комісією за результатами атестації прокурора рішення про неуспішне проходження атестації у випадку наявності особливостей оцінювання результату іспиту позивача; пункту 7 розділу І Порядку №221 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) щодо застосування положення про заборону повторного проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів, а також застосування п. 7 розділу І Порядку №221 про можливість призначення нового часу (дати) складання відповідного іспиту для прокурора виключно у випадку, якщо його попереднє складення було перервано чи не відбулося з причин, незалежних від членів комісії та прокурора.

Суд відхиляє такі посилання скаржника, оскільки Верховним Судом, зокрема, у постановах від 02 лютого 2023 року у справі №200/15948/21, від 08 лютого 2023 року у справі №560/17141/21 та від 16 березня 2023 року у справі № 160/23476/21 викладено правову позицію щодо питання застосування вказаних скаржником норм права.

Разом з цим, Суд наголошує, що наведені скаржником підстави касаційного оскарження передбачені пунктом 2 та 3 статті 328 КАС України є взаємовиключними. Скаржник вказуючи про відсутність висновку Верховного Суду просить відступити від існуючого висновку Верховного Суду, який викладено в подібних правовідносинах.

З огляду на викладене, Суд відхиляє посилання заявника на пункти 1, 2, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

На указане заявнику вже зверталась увага, зокрема, ухвалою Верховного Суду від 19 квітня 2023 року. Повторно подана касаційна скарга не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом в ухвалах у цій справі.

Отже, скаржником не враховано зауваження Верховного Суду, зроблені в ухвалах Верховного Суду та повторно подано касаційну скаргу без належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, що свідчить про формальний підхід скаржника до оформлення касаційної скарги.

Серед іншого, у касаційній скарзі, скаржник посилається на те, що справа має для неї виняткове значення.

Суд звертає увагу скаржника, що пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України містить перелік виключних випадків, які допускають можливість касаційного перегляду судових рішень, ухвалених у справах незначної складності та/або таких, які розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Посилання на кожен з підпунктів пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України повинно бути належним чином обґрунтовано.

Водночас посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.

Інші доводи скаржника зводяться до власного тлумачення норм матеріального права, переоцінки доказів, що виключає можливість їх перегляду з цих підстав судом касаційної інстанції, повноваження якого визначені статтею 341 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

З огляду на те, що скаржник не виклав передбачених КАС України обґрунтованих підстав для оскарження у касаційному порядку судових рішень, зазначених у частині 1 статті 328 КАС України, касаційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з огляду на вимоги пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

у х в а л и в:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 лютого 2023 року у справі №620/4945/22 повернути скаржнику.

Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяО.А. Губська