Справа № 755/6901/23
Суддя: Гаврилова О. В.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/6901/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.

за участю секретаря - Куриліної В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій та скасування рішень,-

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду міста Києва звернувся представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Горда М.В. з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправним дій та скасування рішень.

Відповідно до заявлених позовних вимог, представник позивача просить суд:

1. визнати протиправними дії та скасувати рішення №100 від 14 лютого 2022 року Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

2. визнати протиправними дії та скасувати рішення від 19 травня 2023 року Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

3. зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області видалити із відповідних баз даних осіб відомості про заборону в`їзду в Україну щодо громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

4. визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області Петрова Дмитра Васильовича серія МКМ №013062 від 19 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що ОСОБА_1

17 листопада 2020 року отримав посвідку на тимчасове проживання в Україні на підставі шлюбу з громадянкою України. В подальшому позивач зареєструвався як фізична особа-підприємець. Оскільки термін дії посвідки на тимчасове проживання закінчувався, в 2021 році позивач подав документи в Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби України в м.Києві та Київській області на отримання посвідки на тимчасове проживання, проте йому було відмовлено та повідомлено в усному порядку про депортацію та не отримання посвідки на тимчасове проживання. Не погоджуючись з вказаними рішеннями позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом про скасування рішень. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у справі №640/3451/22 позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про скасування рішень задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області від 11 листопада 2021 року №261 про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 3 роки; визнано протиправним та скасувано рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 25 листопада 2021 року №2824 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області поновити громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідку на тимчасове проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки на тимчасове проживання; зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області видалити із відповідних баз даних осіб відомості про заборону в`їзду в Україну щодо громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про скасування його посвідки про тимчасове проживання. Представник позивача зазначає, що отримавши рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у справі №640/3451/22 позивач звернувся до відповідача з метою отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, проте отримав рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 19 травня 2023 року та постанову серії МКМ №013062 від 19 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП. Крім того, під час розгляду справи №640/3451/22, судом було встановлено, що Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області було прийнято рішення №100 від 14 лютого 2022 року про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , всупереч тому, що оскаржувалось рішення на підставі якого відмовлено в отримані документу для законного перебування в Україні. Також представник зазначає, що позивач дізнався про існування рішення від 14 лютого 2022 року тільки 19 травня 2023 року та не був з ним ознайомлений до цього. Представник позивача вважає, що обставини та підстави на яких було прийнято рішення №100 від 14 лютого 2022 року про примусове повернення були оцінені та скасовані рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва

від 05 грудня 2022 року у справі №640/3451/22. Представник позивача зазначає, що відповідач повинен був виконати рішення суду, тобто поновити позивачу посвідку на тимчасове проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки на тимчасове проживання, однак оскаржуваним рішенням вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін до 29 травня 2023 року; заборонено йому в`їзд на територію України строком на три роки до 19 травня 2026 року. Проте, позивач не погоджується з рішенням відповідача та вважає його необґрунтованим, безпідставним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки в оскаржуваному рішенні відсутні підстави та передумови для прийняття рішення про заборону виїзду на територію України, необґрунтована необхідність заборони в`їзду на територію України та не зазначений певний абзац ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Представник позивача вказує, що оскільки будь-які підстави заборони в`їзду на територію України ОСОБА_1 були скасовані рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у справі №640/3451/22, відомості про заборону в`їзду в Україну щодо позивача підлягають видаленню із відповідних баз даних осіб. Також вказує на відсутність доказів, які б свідчили про ухилення позивача від виїзду за межі території України та про неправомірні дії позивача для примусового повернення його до країни походження або третьої країни. Крім того, представник позивача зазначає, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України, має місце проживання на території України, за яким характеризується позитивно та за відсутності даних про будь-які його дії, що б суперечили інтересам безпеки України и охорони громадського порядку, здоров`я і захисту прав та інтересів громадян України. На думку представника позивача, органи міграційної служби необґрунтовано прийняли оскаржуване рішення від 19 травня

2023 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року відкрито провадження в даній адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Витребувано від Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області належним чином завірену копію рішення №100 від 14 лютого 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.71-73).

В судовому засіданні 19 червня 2023 року, на виконання вимог ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 05 червня 2023 року, представник ЦМУ ДМС України у

м. Києві та Київській області подав витребувані судом документи.

Представник позивача - адвокат Горда М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні доводам, викладеним у позові та додатково пояснив, що позивач отримав посвідку 17 листопада 2020 року на рік для возз`єднання сім`ї, отримав РНОКПП та оформив ФОП. Окружний адміністративний суд міста Києва скасував рішення від 25 листопада 2021 року, яким в тому числі зобов`язав відповідача видати позивачу посвідку на тимчасове проживання. Позивач прийшов до ЦМУ ДМС у

м. Києві та Київській області щоб продовжити посвідку, проте йому було видано рішення від 19 травня 2023 року. Також зазначив, що позивач виїхав з України 04 березня 2022 року, щоб отримати новий закордонний паспорт.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав вимоги позовної заяви та просив їх задовольнити, пояснив, що до закінчення строку дії посвідки він звернувся до відповідача щодо її продовження, оплатив штраф та податки. Рішення про скасування посвідки про тимчасове проживання оскаржено до суду в листопаді 2021 року.

В березні 2022 року захворів батько позивача та позивач поїхав до Азербайджану, в Україну в`їхав в серпні 2022 року з Молдови на мікроавтобусі. Після отримання рішення суду в травні 2023 року, він звернувся до відповідача за новою посвідкою, проте отримав рішення про примусове повернення. Наголошував на тому, що після подання до суду позовної заяви і до отриманні рішення суду він до відповідача не з`являвся та жодних документів (протоколу тощо) не підписував та не отримував, побачив протокол, постанову та рішення від 2022 року лише в судовому засіданні.

Представник відповідача Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - Хоржевський Д.Е. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що позивач порушив строки перебування та знаходився на території України без відповідних документів.

Суд, вислухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно вимог ч. 1 ст. 286 КАС України Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Судом установлено, що рішенням Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 25 листопада 2021 року №2824 скасовано посвідку на тимчасове проживання громадянина Азербайджану ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , на підставі пп. 5 п.63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322. (а.с. 87)

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у справі №640/3451/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області від 11.11.2021 №261 про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 терміном на 3 (три) роки; визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 25.11.2021 №2824 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області поновити громадянину Азербайджану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідку на тимчасове проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки на тимчасове проживання; зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області видалити із відповідних баз даних осіб відомості про заборону в`їзду в Україну щодо громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та про скасування його посвідки про тимчасове проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вищезазначеним рішенням суду встановлено, що «рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.11.2021 №261 прийнято на підставі абзацу 6 частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», у зв`язку із тим, що позивач не виконав постанову від 09.12.2020 серії ПН МКМ №005201 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн., винесену у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП.

… згідно квитанції від 09.02.2021 №30 позивач сплатив суму у розмірі 5879,00 грн., з призначенням платежу ВП №63862036.

Також, згідно квитанції від 11.10.2021 №10, позивачем сплачено 11415,30 грн., з призначенням платежу: ВП №64111837 заборгованість 10200 грн., виконавчий збір

1020,00 грн., витрати виконавчого провадження 195,30 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ВП №63862036 та ВП №64111837 відкрито з примусового виконання постанови від 09.12.2020 серії ПН МКМ №005201.

Однак, незважаючи на те, що позивачем станом на 11.10.2021 погашено заборгованість в повному обсязі, відповідач 11.11.2021 прийняв рішення про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з цим суд приходить до висновку про те, що при прийнятті рішення Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області про заборону в`їзду в Україну громадянину Азербайджану ОСОБА_1 від 11.11.2021 №261 на підставі абзацу 6 частини першої статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідачем не були враховані усі обставини, що мали значення для його прийняття, а саме здійснення оплати штрафних санкцій.

….рішення №2824 про скасування посвідки на тимчасове проживання виданої громадянину Азербайджану ОСОБА_1 прийняте 25.11.2021 відповідачем, у відповідності до підпункту 5 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322. Згідно з підпунктом 5 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, коли уповноваженим державним органом прийнято рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства чи їх примусове видворення за межі України або про заборону подальшого в`їзду в Україну.

…Враховуючи, що під час розгляду справи встановлено наявність підстав для скасування рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області від 25.11.2021 №2824 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , суд вважає, що відновлення порушеного права позивача можливе не інакше, як шляхом зобов`язання відповідача поновити позивачеві посвідку на тимчасове проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки на тимчасове проживання.

Також суд для повного захисту вважає за необхідне зобов`язати Центральне міжрегіональне управління ДМС у м. Києві та Київській області видалити із відповідних баз даних осіб відомості про заборону в`їзду в Україну щодо громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та про скасування його посвідки про тимчасове проживання.»

Разом з тим, 14 лютого 2022 року відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №010007 за ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с.89-90).

Того ж дня винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН КМК №009988 відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00грн (а.с.91-92).

За змістом вищевказаної постанови 14 лютого 2022 року, о 16 годині 15 хвилин, за адресою: м.Київ, просп. Маяковського, 17 виявлено гр. Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживає без документів на право проживання в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_2 , чим порушив ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та ОБГ».

Крім того, 14 лютого 2022 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції Управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області В.Безатосним прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , яким примусово повернуто до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін

до 01 березня 2022 року, заборонено його в`їзд на територію України строком на 3 роки

до 14 лютого 2025 року (а.с. 93-94).

Як убачається зі змісту даного рішення, 14 лютого 2022 року співробітниками ЦМУ ДСМ в м.Києві та Київській області було виявлено громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушив законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні. У ході опитування громадянина Азербайджану, ОСОБА_1 пояснив, що в Україну останнього разу прибув 10 жовтня 2020 року через ПП «Славутич» з приватною метою. Заїхав по паспорту серії НОМЕР_2 , терміном дії від 18 лютого 2020 року до 17 лютого 2030 року. На території України до державної міграційної служби за проведенням будь-якої процедури оформлення документів на право проживання - звертався, був документований посвідкою на тимчасове проживання за № НОМЕР_3 терміном дії від 18 листопада 2020 року до 16 листопада 2021 року, на підставі якої подав заяву на обмін вищевказаного документу, нову оформлену посвідку за № НОМЕР_1 було скасовано на підставі підпункту 5 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінетів Міністрів України від 25 квітня 2018 року №322. Через збіг особистих обставин після закінчення законного терміну перебування не виїхав хоча мав змогу, і цим самим умисно порушив Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Усвідомлював, що порушує чинне законодавство України. Проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на території України офіційно не працює, проживає за власні кошти. До компетентних органів про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні не звертався. Власного житла не має. За порушення правил перебування іноземних громадян на території України працівниками ЦМУ ДМС в місті Києві та Київській області відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.203 КУпАП (ПР МКМ №010007 від 14 лютого

2022 року). Встановлені обставини, а саме: нелегальне становище громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідчить про те, що ним порушені вимоги ст.4, ст.15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

До цього рішення долучено розписку від імені ОСОБА_1 про ознайомлення з рішенням 14 лютого 2022 року (а.с. 95), проте позивач та представник позивача в судовому засіданні стверджували, що про зазначене рішення дізнались лише 19 травня 2023 року, зі змісту рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни

від 19 травня 2023 року. Вказували на те, що підписи позивача в розписці від 14 лютого

2022 року є відмінними від справжніх підписів позивача, відображених в розписці

від 19 травня 2023 року (а.с.16). Відповідачем такі твердження сторони позивача не спростовано.

19 травня 2023 року відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МКМ №013105 за ч. 1 ст. 203 КУпАП (а.с.17, 54-55).

Того ж дня винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН КМК №013062 відносно громадянина Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00грн (а.с.18, 56-57).

За змістом вищевказаної постанови, 19 травня 2023 року, о 11 годині 30 хвилин, за адресою: м.Київ, вул.Ольгинська, буд.3 виявлено гр.Азербайджансбкої Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який порушив правила перебування іноземців в Україні, а саме проживає без документів на право проживання в Україні. Місце скоєння правопорушення: АДРЕСА_1 , чим порушив ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Крім того, 19 травня 2023 року головним спеціалістом відділу протидії нелегальній міграції управління міграційного контролю, протидії нелегальній міграції та реадмісії ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області Чуйко В.М. прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , яким примусово повернуто до країни походження громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , зобов`язано його покинути територію України у термін

до 29 травня 2023 року, заборонено його в`їзд на територію України строком на 3 роки

до 19 травня 2026 року (а.с. 14-15, 51-52).

Як убачається зі змісту даного рішення, 19 травня 2023 року працівниками ЦМУ ДСМ в м.Києві та Київській області виявлено громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який знаходиться на території України з порушенням Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Іноземець має в Україні дружину - громадянку України ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , шлюб з якою зареєстровано 09 жовтня 2020 року. 14 лютого 2022 року ЦМУ ДМС у м.Києві та Київської області прийнято рішення №100 про примусове повернення громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до відомостей з інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , означене рішення виконав, 04 березня 2022 року покинув територію України через ПП «Могилів-Подільський». Громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав посвідку на тимчасове проживання в України № НОМЕР_1 , проте рішенням ЦМУ ДМС України у м.Києві та Київській області від 25 листопада 2021 року йому скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 . Також, керуючись абз.6 ч.1 ст.13 Закону, Рішенням ЦМУ ДМС України у м.Києві та Київській області від 11 листопада 2021 року №261, іноземцю заборонено виїзд в Україну на 3 роки. Іноземець оскаржив вищевказані рішення і згідно ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 позов задоволено - вказані рішення визнано судом протиправними та скасовані. Після виїзду з України 04 березня

2022 року інформація про в`їзд в Україну у системі «Аркан» - відсутня. Іноземний громадянин прибув в Україну поза пунктом пропуску через державний кордон України. Працював продавцем на ринку «Троєщина». За порушення правил перебування іноземних громадян на території України громадянин Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП (адміністративний протокол МКМ 013105 від 19 травня 2023). Встановлені обставини, а саме: нелегальне становище, відсутність у громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підстав для подальшого перебування на території України свідчить про те, що ним порушені вимоги статей 4, 9, 15 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

З даним рішення позивач ознайомився 19 травня 2023 року, про що свідчить його особистий підпис у відповідній розписці (а.с. 16, 53).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основним законодавчим актом, що регулює спірні правовідносини є Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

За визначенням статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Пунктом 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Відповідно до вимог ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду-виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду-виїзду.

Рішення про заборону в`їзду в Україну приймається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, Службою безпеки України або органом охорони державного кордону.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції Закону, що діяла станом на 14 лютого 2022 року) іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (в редакції Закону, із змінами, внесеними згідно із Законом № 2952-IX від 24.02.2023) іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150 (далі - Інструкція).

Пункт 1.6 Інструкції вказує, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців за межі України є: дії іноземців, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії іноземців, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні.

Згідно пункту 10 Розділу І Інструкції, рішення органів ДМС, органів охорони державного кордону та органів СБУ про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Рішення суду про примусове видворення іноземця може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом. Після оголошення іноземцю рішення про примусове повернення посадові особи з`ясовують у іноземця намір оскаржити згадане рішення. У разі висловлення іноземцем наміру оскаржити це рішення негайно повідомляється центр надання правової допомоги, якщо іноземець самостійно не уклав угоду з адвокатом. Оскарження рішень про примусове повернення або примусове видворення зупиняє їх дію, якщо іноземець оскаржив це рішення у встановленому законом порядку до суду - у межах строків, визначених частинами другою-четвертою статті 288 КАС України, незалежно від того, чи суд у порядку забезпечення адміністративного позову відповідною ухвалою зупинив дію рішення суб`єкта владних повноважень або його окремих положень, що оскаржуються.

У відповідності з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд критично оцінює посилання відповідача на добровільне виконання позивачем рішення від 14 лютого 2022 року шляхом виїзду з України 04 березня 2022 року, оскільки відповідачем не доведено ані обізнаності позивача щодо наявності такого рішення ані виїзду позивача з України саме на виконання цього рішення.

Також відповідачем не надано доказів виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року в частині поновлення громадянину Азербайджану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідки на тимчасове проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки на тимчасове проживання та видалення із відповідних баз даних осіб відомості про заборону в`їзду в Україну щодо громадянина Азербайджану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та про скасування його посвідки про тимчасове проживання.

Отже, враховуючи, що рішення ЦМУ ДМС у м.Києві та Київській області

від 14 лютого 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджана ОСОБА_1 прийнято під час оскарження рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 25 листопада 2021 про скасування посвідки №800251372 на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 у справі №640/3451/22, суд приходить до висновку про те, що при прийнятті рішення Центральним міжрегіональним управлінням ДМС у м. Києві та Київській області від 14 лютого 2022 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджана ОСОБА_1 , відповідачем не були враховані усі обставини, що мали значення для його прийняття, суд вбачає підстави для його скасування.

Згідно ч. 1 ст. 203 КУпАП, адміністративна відповідальність за вказаною нормою закону настає за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

За змістом статей 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

За змістом статей 251, 252 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Між тим, матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП. Крім того, обставини на які посилався відповідач при винесенні оскаржуваної постанови спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, адже за змістом постанови єдиною підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності було його проживання на території України без документів на право проживання, проте рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у справі №640/3451/22 визнано протиправним та скасовано рішення Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 25.11.2021 №2824 про скасування посвідки на тимчасове проживання громадянину Азербайджану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язано Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області поновити громадянину Азербайджану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідку на тимчасове проживання в Україні шляхом видачі нової посвідки на тимчасове проживання.

Проте вищевказане рішення суду відповідачем виконане не було.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що вищевказане свідчить про порушення законодавчих гарантій об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача, оскаржувана постанова не відповідає вимогам статей 251, 283 КУпАП, а обґрунтування позивача знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, тому позовні вимоги щодо скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ПН КМК №013062 відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного порушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП, підлягають задоволенню.

Також суд убачає підстави для закриття справи про адміністративне правопорушення, як це передбачене п.3 ч.3 ст. 286 КАС України.

Рішення про примусове про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 від 19 травня 2023 року мотивоване скасуванням посвідки позивача на тимчасове проживання та забороною виїзду в Україну (рішення від 11.11.2011).

При цьому саме рішення від 19 травня 2023 року містить посилання на Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року, яким рішення про скасування посвідки та про заборону виїзду скасовані.

Посилання відповідача у рішенні від 19 травня 2023 року на перетин позивачем кордону (в`їзд) поза пунктом пропуску через державний кордон України не підтверджено належними доказами, а надані відомості про осіб, які перетнули державний кордон - ОСОБА_1 , сформовано за період з 14 лютого 2017 року по 14 лютого 2022 року (а.с.86).

Крім того, виходячи з конструкції правової норми, закріпленої в ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», рішення про заборону подальшого в`їзду в Україну не є обов`язковою санкцією, а являється факультативною, яка може застосовуватись під час прийняття рішення про примусове повернення в країну походження, за наявності передбачених Законом підстав.

При цьому, ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не визначено підстави для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони строком на 3 роки, у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

За таких обставин, при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень повинен керуватися передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які визначені в статті 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

З рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни від 19 травня 2023 року не вбачається, що позивач притягувався до кримінальної відповідальності, та/або перебуває в розшуку, під слідством та судом в Україні.

Отже, беручи до уваги те, що обставин, які забороняли б повернення в Україну відповідно Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не виявлено, адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП скасовано, докази, які свідчать про наявність достатніх підстав для застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки також відсутні.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що обґрунтування позивача в частині визнання протиправними дії та скасувати рішення від 19 травня 2023 року також знайшли своє підтвердження під час дослідження доказів, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Також для повного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області видалити із відповідних баз даних осіб відомості про заборону в`їзду в Україну щодо громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправними дій та скасування рішень в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись 7, 9, 33, 203, 245, 248, 251, 252, 268, 271, 286, 288 КУпАП, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», статтями 5, 19, 20, 72, 77, 78, 90, 241-246, 288 КАС України, -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області (місцезнаходження: м.Київ, вул. Березняківська, 4-А, ) про визнання протиправними дій та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними дії та скасувати рішення від 14 лютого 2022 року Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області серія МКМ №013062 від 19 травня 2023 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП, на громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді штрафу в розмірі 5 100,00 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Визнати протиправними дії та скасувати рішення від 19 травня 2023 року Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у місті Києві та Київській області видалити із відповідних баз даних осіб відомості про заборону в`їзду в Україну щодо громадянина Азербайджанської Республіки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано у десятиденний строк з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Копії повного рішення суду видати учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення рішення. Учасникам справи, які не були присутні під час проголошення, невідкладно надіслати копії рішення суду.

Суддя: