Справа № 580/2808/23
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року справа № 580/2808/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши правилами спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ МІГРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

14.04.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ МІГРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 117; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення від 09.03.2023 №5 про скасування їй дозволу на імміграцію в Україну;

зобов`язання відповідача поновити їй дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання від 13.10.2009 серії НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи зазначила, що оскаржуваним рішенням позивачці скасовано рішення про надання дозволу на імміграцію в Україну, видане 07.10.2009. Підставою рішення зазначив п.6 ч.1 ст.12 Закону України Про імміграцію. Вказує, що в оскаржуваному рішенні відсутнє вмотивування із нього неможливо встановити, які саме порушення стали причиною скасування їй дозволу на імміграцію в Україну.

Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі для надання відзиву на позовну заяву та доказів.

03.05.2023 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи зазначив, що у зв`язку з тим, що 20.01.2020 позивачка набула громадянство України, прийнято спірне рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 6 частини 1 статті 12 Закону України Про імміграцію, відповідно до якого дозвіл може бути скасований в інших випадках, передбачених законами України. Зі вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

12.05.2023 позивачка подала до суду відповідь на відзив, в якій просила задовольнити її позов в повному обсязі, відхиливши заперечення відповідача. Обґрунтовуючи зазначила, що відповідач під час прийняття спірного рішення не взяв до уваги, що позивачка народилася в Україні та проживає на території України з кінця 90-х років. В Україні знаходиться її сім`я і родина, понад 15 років позивачка перебуває у цивільному шлюбі та народили дитину. Вважає, що відповідач не навів обґрунтованих і переконливих підстав для скасування дозволу на імміграцію. Стверджує, що оскаржуване рішення відповідача призведе до негативних наслідків для неї. Відповідно до ст.13 Закону України Про імміграцію такими наслідками є обов`язок особи, стосовно якої прийняте рішення про скасування дозволу на імміграцію, виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії рішення про скасування дозволу на імміграцію. Особа, яка не виїхала протягом місяця, підлягає видворенню в порядку, передбаченому Законом.

Оскільки обґрунтовані заяви про розгляд справи з викликом сторін у судове засідання суду не надходили, зважаючи на відсутність необхідності призначити в справі експертизу або викликати для допиту свідків, суд вирішив справу розглянути правилами спрощеного провадження без такого виклику (у письмовому провадженні) на підставі письмових доказів.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 народилася в м. Черкаси УССР.

Відповідно до паспорта НОМЕР_4 позивачка є громадянкою Російської Федерації.

07.10.2009 начальник відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Черкаській області затвердив висновок про надання їй дозволу на імміграцію в Україну відповідно до п. 3. ч. 3. ст. 4 Закону України Про імміграцію, як такій, що має право на набуття громадянства України за територіальним походженням, оскільки народилася до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України Про правонаступництво України.

13.10.2009 позивачка отримала посвідкц на постійне проживання серії НОМЕР_2 .

Згідно з довідкою від 14.02.2020 № 80/20 про реєстрацію особи громадянином України 20.01.2020 відповідач прийняв рішення про оформлення набуття громадянства України позивачкою відповідно до частини 3 статті 8 Закону України Про громадянство України. Вказано, що відповідно до законодавства України вказана особа є громадянином України з 20.01.2020.

07.03.2023 Смілянський відділ УДМСУ в Черкаській області направив відповідачу висновок №7126/604-23, в якому зазначив, що 20.01.2020 позивачка набула громадянство України на підставі ч.1 ст.8 Закону України Про громадянство України. На підставі викладеного та керуючись п.6 ст.12 Закону України Про імміграцію просив скасувати дозвіл на імміграцію в Україну громадянці РФ позивачці, уродженці м.Черкаси.

09.03.2023 заступник начальника Управління начальник відділу у справах іноземців та осіб без громадянства УДМС у Черкаській області затвердив висновок про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянці Російської Федерації позивачці.

Відповідач прийняв рішення від 09.03.2023 № 5 (далі спірне рішення)про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого 07.10.2009 позивачці, ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі п.6 ч.1 ст.12 Про імміграцію. У ньому також зазначив, що видана посвідка на постійне проживання серії НОМЕР_2 від 13.10.2009 скасована на підставі вимог підп.1 п.64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 № 321. Відповідно до вимог ч.2 ст.13 Закону України Про імміграцію особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення.

Листом від 09.03.2023 № 7101.3-1950/71.3-23 відповідач повідомив позивачку про прийняте 09.03.2023 рішення.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням відповідача, позивачка звернулась до суду з відповідним позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно пункту 2 частини 1 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Відповідно до ст.3 Закону України від 22.09.2011 № 3773-VI Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (далі Закон № 3773) іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону № 3773 іноземці та особи без громадянства можуть відповідно до Закону України Про імміграцію іммігрувати в Україну на постійне проживання.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначаються Законом України від 07.06.2001 № 2491-ІІІ Про імміграцію (далі Закон № 2491-ІІІ).

Відповідно до абз. 1, 4 ч.1 ст.1 Закону № 2491-ІІІ імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання. Дозвіл на імміграцію - рішення спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань імміграції та підпорядкованих йому органів, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Тобто, імміграція, як поняття, не стосується громадян України.

Згідно з п.3 ч.3 ст.4 Закону № 2491-ІІІ дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Відповідно до ч.4 ст.11 Закону № 2491-ІІІ особі, яка перебуває на законних підставах в Україні і отримала дозвіл на імміграцію, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, видає посвідку на постійне проживання протягом тижня з дня подання нею відповідної заяви.

Вказаними вище документами підтверджується, що позивачці затверджено висновок про надання їй дозволу на імміграцію в Україну та 13.10.2009 позивачка документована посвідкою на постійне проживання серії НОМЕР_2 , оскільки мала громадянство іншої держави.

Підстави для скасування дозволу на імміграцію встановлено ст.12 Закону № 2491-ІІІ. Зокрема, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Отже, вказаний перелік підстав для скасування дозволу на імміграцію не є вичерпним.

Порядок провадження за заявами про надання дозволу на імміграцію і поданнями про його скасування та виконання прийнятих рішень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 26.12.2002 року № 1983 (із змінами і доповненнями) (далі Порядок № 1983).

Відповідно до п.21 Порядку № 1983 дозвіл на імміграцію скасовується органом, який прийняв рішення про надання такого дозволу. Питання щодо скасування дозволу мають право порушувати ДМС, її територіальні органи та територіальні підрозділи, МВС, органи Національної поліції, регіональні органи СБУ, Робочий апарат Укрбюро Інтерполу та Держприкордонслужба або органи, які у межах наданих повноважень забезпечують виконання законодавства про імміграцію, якщо стало відомо про існування підстав для скасування дозволу на імміграцію.

Згідно з п.22 Порядку № 1983 для прийняття рішення про скасування дозволу на імміграцію у разі, коли ініціатором такого скасування є ДМС, її територіальні органи або територіальні підрозділи, ними складається обґрунтований висновок із зазначенням підстав для скасування дозволу, визначених статтею 12 Закону України Про імміграцію, що надсилається до органу ДМС, який прийняв рішення про надання такого дозволу.

Спірне рішення прийняте на підставі п. 6 ч.1 ст.12 Закону № 2491-ІІІ та обгрунтоване набуттям 20.01.2020 позивачкою громадянства України згідно з п.1 ч.1 ст.8 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III Про громадянство України (далі Закон № 2235-III).

Відповідно до п.1 ст.2 Закону № 2235-III якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Крім того, зазначено, що Закон України Про імміграцію не розповсюджується на громадян України.

Згідно з підп.4 п.1 ст.1 Закону № 2235-III та підп. 6 п.1 ст.1 Закону № 3773 іноземець - особа, яка не перебуває в громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав.

Оскільки позивачка не вважається іноземцем вУкраїні, на неї не розповсюджується Закон України Про імміграцію. Після 20.01.2020 відповідач правомірно скасував їй дозвіл на імміграцію, спірне рішення відповідача прийняте на законних підставах та не порушує прав позивачки.

Підпунктом 1 п.64 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №321 від 25.04.2018 (далі - Порядок №321), визначено, що посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України Про імміграцію.

Отже, у разі скасування дозволу на імміграцію посвідка на постійне проживання також підлягає скасуванню. Доводи позивачки, що особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення, не обґрунтовані, оскільки ця вимога стосується лише іноземців та осіб без громадянства. Натомість позивачка є громадянкою України та на неї не розповсюджується Закон України Про імміграцію, у т.ч. ст.13 зазначеного Закону.

Оскільки відповідач скасував дозвіл на імміграцію від 07.10.2009, посвідка не постійне проживання від 13.10.2009 серії НОМЕР_2 також підлягала скасуванню. Права позивачки цим не порушені, оскільки її перебування в Україні як громадянки не потребує будь-яких дозволів, а призначення посвідки замінює паспорт громадянина України. Тобто, спірне рішення правомірне та скасуванню не підлягає, для поновлення дозволу відсутні підстави. Отже, позовні вимоги не обґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Зважаючи на результат вирішеного спору, відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 138-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОЇ МІГРАЦІЙНОЇ СЛУЖБИ УКРАЇНИ В ЧЕРКАСЬКІЙ ОБЛАСТІ (18000, Черкаська обл., місто Черкаси, бульвар Шевченка, будинок 117; ) про:

визнання протиправним і скасування рішення від 09.03.2023 №5 про скасування їй дозволу на імміграцію в Україну;

зобов`язання поновити їй дозвіл на імміграцію в Україну та посвідку на постійне проживання від 13.10.2009 серії НОМЕР_2 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 16.06.2023.