Справа № 300/3798/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2023 р. справа № 300/3798/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Біньковської Н.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Шевченко Н.П., звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області відповідно до змісту якого просить: визнати протиправним та скасувати рішення №87 про відмову у призначенні пенсії, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області 15.07.2022; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з 11.07.2022 - з дня звернення за призначенням пенсії, з урахуванням до стажу роботи за Списком №2 періодів роботи в АТ "Оріана" з 21.08.1992 по 08.08.1999 та у ДП «Калійний завод» ВАТ "Оріана" з 13.09.1999 по 31.12.1999, з 25.01.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 26.05.2002 по 31.12.2002, з 26.06.2003 по 31.12.2003, з 06.02.2004 по 21.06.2004.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно не зараховано до стажу позивача за Списком №2 періоди роботи в АТ "Оріана" з 21.08.1992 по 08.08.1999 та у ДП «Калійний завод» ВАТ "Оріана" з 13.09.1999 по 31.12.1999, з 25.01.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 26.05.2002 по 31.12.2002, з 26.06.2003 по 31.12.2003, з 06.02.2004 по 21.06.2004. Стверджує, що у постанові Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 значиться посада «транспортерник», а у постанові Кабінету Міністрів України №36 від 16.01.2003 - «транспортувальник». Ця посада міститься у розділі 2 «Підготовка руд, збагачення, окускування, випалювання руд і нерудних копалин» згідно вказаних вище постанов, що саме по собі свідчить про те, що це одна і та сама посада, що відповідає посаді «транспортерщик» російською мовою. Вважає вимогу відповідачів про надання інформації про тотожність однієї і тієї самої посади «транспортерник», «транспортувальник» є незаконною. Просить позов задовольнити.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що при поданні заяви для призначення пенсії позивачем надано уточнюючу довідку №355 від 21.12.2021, в якій назва посади не співпадає з посадою, зазначеною у трудовій книжці, зокрема, у трудовій книжці зазначено, що позивачка з 20.06.1991 працювала транспортерником, з 01.06.1994 - транспортувальником, натомість атестація робочого місця за умовами праці проводилася за посадою транспортувальник. Вважає, що норми статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не змінені, неконституційними не визнавалися, є чинними та відповідно підлягають до застосування. Після прийнятті рішення Конституційним Судом України від 23.0.2020 зміни до вказаного закону не внесені та немає порядку виконання цього рішення. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.71).

У відзиві на позов Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що страховий стаж позивача складає 23 роки 08 місяців 26 днів, в тому числі за Списком №2 - 1 рік 2 місяці 2 дні. До пільгового стажу роботи не враховано періоди згідно пільгової довідки №335 від 31.12.2021 з 21.08.1992 по 06.12.1998 та з 31.12.1998 по 08.08.1999 через невідповідність посад. Стверджує, що згідно записів трудової книжки позивач працювала з 20.06.1991 транспортерником, а з 01.06.1994 транспортувальником. У вказаній пільговій довідці є покликання на постанову Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, із зазначенням коду професії 203000а-19213, у пільговому довіднику під цим кодом зазначено посаду транспортерник. Згідно наказів №700 від 07.12.1993 та №644 від 31.12.1998 проведено атестацію робочого місця за професією транспортувальник. У пільговій довідці №335 від 31.12.2021 зазначено, що особа працювала транспортерником і транспортувальником, інформація про тотожність цих посад відсутня. Вважає, що з 11.10.2017 призначення пенсії особам, які мали право на пенсію за віком на пільгових умовах та працювали на відповідних посадах відбувається на підставі положень статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.77).

Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.

11.07.2022 ОСОБА_1 у віці 50 років звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №87 від 15.07.2022 позивачу відмовлено у призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із недосягненням пенсійного віку.

Зазначено, що згідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 становить 23 роки 08 місяців 26 днів, в тому числі за Списком №2 - 1 рік 2 місяці 2 дні. До пільгового стажу роботи не враховано періоди згідно пільгової довідки №335 від 31.12.2021 з 21.08.1992 по 06.12.1998 та з 31.12.1998 по 08.08.1999 через невідповідність посад. Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала з 20.06.1991 транспортерником, а з 01.06.1994 транспортувальником. У пільговій довідці є покликання на постанову Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, із зазначенням коду професії 203000а-19213, у пільговому довіднику під цим кодом зазначено посаду транспортерник. Згідно наказів №700 від 07.12.1993 та №644 від 31.12.1998 проведено атестацію робочого місця за професією транспортувальник. У пільговій довідці №335 від 31.12.2021 зазначено, що особа працювала транспортерником і транспортувальником, інформація про тотожність цих посад відсутня (а.с.53).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 25.10.2021 за №0900-0210-8/39468 повідомило позивача про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області рішення про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із недосягненням пенсійного віку передбаченого статтею 114 вказаного Закону (а.с.52).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Статтею 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (надалі також - Закон №1788-XII) визначено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно із пунктом "б" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII (у редакції Закону України від 02 березня 2015 року №213-VIII, який набрав чинності з 01 квітня 2015 року), на пільгових умовах мали право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зокрема, особи зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема, жінкам на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

До внесення змін Законом №213-VIII у статтю 13 Закону №1788-XII було визначено, що працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Таким чином, Законом України від 02.03.2015 №213-VIII віковий ценз для жінок з 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правил поетапного збільшення показника вікового цензу.

Надалі Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 03.10.2017 №2148-VIII, який набрав чинності 11.10.2017 (надалі також - Закон №2148-VIII), Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV було доповнено розділом XIV-1 "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян".

Так, зокрема, згідно п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058-ІV (в редакції Закону від 03.10.2017 №2148-VIII), на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII, у новій редакції був викладений п.2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначалось, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Крім цього, в силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII, наведені вище норми закону почали застосовуватись з 01.10.2017.

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що з 01.10.2017 правила призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №2 почали регламентуватись одночасно двома законодавчими актами, а саме: пунктом "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII, який діє на час звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Згодом, 23.01.2020 Конституційним Судом України прийнято рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 "У справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 року №213-VIII".

Конституційний Суд України зазначив, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону №1788 зі змінами, внесеними Законом №213, якими передбачено поетапне підвищення на 5 років віку виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених у вказаних нормах, порушують легітимні очікування таких осіб, а отже, суперечать частині першій статті 8 Конституції України, тобто порушують принцип верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного Рішення, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення, стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини вказаного Рішення, підлягають застосуванню стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: ... б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. …".

Проаналізувавши все вищевикладене, зокрема наведене рішення Конституційного Суду України, суд дійшов висновку, що з 23.01.2020 (часу прийняття цього Рішення КСУ) існують два Закони, які одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

При цьому, вказані закони містять розбіжності в умовах призначення пенсії жінкам на пільгових умовах за Списком №2, зокрема щодо вікового цензу, який у спірних правовідносинах складає 50 років за пунктом "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII, та 55 років за п.2 ч.2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Вирішуючи питання про те, який закон необхідно застосовувати до спірних правовідносин, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

При вирішенні цього спору, суд враховує принцип верховенства права, відповідно до якого, згідно із частиною 1 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України), саме людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у пункті 102 рішення у справі "Зеленчук і Цицюра проти України" (заяви №846/16 та №1075/16) при оцінці дотримання статті 1 Першого протоколу до Конвенції Суд повинен здійснити загальний розгляд різних інтересів, які є предметом спору, пам`ятаючи, що метою Конвенції є гарантування прав, які є "практичними та ефективними". Суд поза межами очевидного повинен дослідити реалії оскаржуваної ситуації. Така оцінка може стосуватись не лише відповідних умов компенсації, якщо ситуація схожа з тією, коли позбавляють майна, але також і поведінки сторін, у тому числі вжитих державою заходів та їх реалізації. У цьому контексті слід наголосити, що невизначеність - законодавча, адміністративна або така, що виникає із застосовної органами влади практики, - є фактором, який слід враховувати при оцінці поведінки держави (рішення у справі "Броньовський проти Польщі" ("Broniowski v. Poland"), заява №31443/96, пункт 115).

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Проаналізувавши вищенаведені рішення ЄСПЛ, оскільки національне законодавство допустило неоднозначне, множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, які звертаються за призначенням пенсії на пільгових умовах за Списком №2, зокрема пункт "б" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII та п.2 ч.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII, суд вважає за необхідне застосувати найбільш сприятливий для позивача підхід.

Аналогічна правова позиція викладена у рішенні Верховного Суду від 21.04.2021 в зразковій справі №360/3611/20.

Тобто, у розглядуваній справі до спірних правовідносин перевагу слід віддати саме тому закону, який у застосуванні є найбільш сприятливий для позивача, а саме пункт "б" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII, положення якого визнано неконституційними.

У оскаржуваному рішенні Головне управління пенсійного фонду України в Полтавській області вказує на необхідність досягнення позивачем 55 років, що є однією з умов призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, визначеною пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058.

Суд вважає безпідставними доводи відповідачів, наведені у відзивах на позов, зокрема стосовно того, що норми Закону України "Про пенсійне забезпечення" в частині призначення пенсій на пільгових умовах за Списком №2 не підлягають застосуванню, та його положення застосовуються лише в частині визначення права на пенсію за вислугу років, оскільки згідно рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 предметом конституційного контролю була, зокрема, стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зі змінами внесеними Законом України №213, яка регламентувала призначення пенсій за віком на пільгових умовах, а також пенсій за вислугу років.

Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в оскаржуваному рішенні, як підставу відмови вказало, що до пільгового стажу роботи позивача не враховано періоди згідно пільгової довідки №335 від 31.12.2021 з 21.08.1992 по 06.12.1998 та з 31.12.1998 по 08.08.1999 через невідповідність посад, оскільки згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 працювала з 20.06.1991 транспортерником, з 01.06.1994 транспортувальником, а під кодом професії 203000а-19213 що вказана в пільговій довідці у пільговому довіднику зазначено посаду транспортерник, атестацію робочого місця згідно наказів №700 від 07.12.1993 та №644 від 31.12.1998 проведено за професією транспортувальник, у пільговій довідці №335 від 31.12.2021 зазначено, що особа працювала транспортерником і транспортувальником, однак інформація про тотожність цих посад відсутня.

За змістом статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі також - Порядок №637).

Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637, в редакції станом на час спірних правовідносин, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Системний аналіз наведених вище положень дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 24.06.1991 (а.с.13-14) ОСОБА_1 у спірний період:

- 20.06.1991 зарахована до Калуського виробничого об`єднання «Хлорвініл» на сульфатну збагачувальну фабрику транспортерщиком другого розряду згідно укладеного контракту №396/1 від 19.06.1991, на підставі наказу №131 к/1 від 19.06.1991,

22.10.1991 Калуське виробниче об`єднання «Хлорвініл» реорганізовано в концерн «Хлорвініл», згідно наказу №765 від 22.10.1991,

- 01.06.1994 зарахована транспортувальником фільтрувально-сушильного відділення сульфатної збагачувальної фабрики по другому розряду, на підставі наказу №83к/1 від 24.05.1994,

22.09.1994 Державний концерн «Хлорвініл» перейменовано у Державний концерн «Оріана» (наказ Мінпрому України) №287 від 31.08.1999), згідно наказу № 564 від 22.09.1994,

- 01.05.1995 переведена транспортувальником фільтрувально-сушильного відділення по третьому розряду згідно контракту, наказ 55 к/р від 28.04.1995,

Державний концерн «Оріана» перетворено у Відкрите акціонерне товариство «Оріана», наказ Фонду Держмайна від 29.12.1995,

01.08.1998 сульфатна збагачувальна фабрика включена в структуру виробництва мінереальних добрив у складі новоствореного калійно-магнієвого заводу, згідно наказу №363 від 08.07.1998,

- 03.03.1999 зарахована транспортувальником фільтрувально-сушильного відділення сульфатної збагачувальної фабрики третього розряду, згідно контракту №30/22 від 02.03.1999,

09.08.1999 на базі частини калійно-магнієвого заводу, що діяв на правах структурної одиниці ВАТ «Оріана» створено дочірнє підприємство «Калійний завод ВАТ «Оріана», сульфатна збагачувальна фабрика включена в структуру дочірнього підприємства «Калійний завод ВАТ «Оріана» (наказ №307 від 31.08.1999), на підставі наказу №271 від 09.08.1999;

- 21.06.2004 звільнена за скороченням штатів, п.1 ст.40 КЗпП України, на підставі наказу №65 к від 21.06.2004.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №1 та №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 (надалі також - Порядок № 383).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Списки № 1, 2 затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 застосовуються до пільгової роботи до 31 грудня 1991 року; якщо пільгова робота продовжується після 01 січня 1992 року (або тільки почалася після цієї дати), але не більше як до 11 березня 1994 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжується після 11 березня 1994 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 16 січня 2003 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162; якщо пільгова робота продовжується після 16 січня 2003 року (або тільки почалась після цієї дати), але не більше як до 03 серпня 2016 року, - застосовуються Списки № 1, 2, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

Списком № 2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, у пункті «а» розділу ІІІ «Агломерація та збагачування» передбачено, зокрема, такі посади: робітники зайняті на транспортерах, а також транспортерщики (конвеєрники) дробильних відділень при збагаченні руд кольорових металів.

У Списку № 2, затвердженому постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, у розділі 2, позиція 2030000а-19213 «Рудопідготовка, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування), випалювання руд і нерудних копалин», передбачена посада транспортерщики.

Списком № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162, передбачено посаду транспортерники (позиція 2030000а-19213, «Рудопідготовка, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування)».

У Списку № 2, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36, зазначено посаду транспортувальники (обслуговування механізмів), (позиція 2а, «Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування), випалювання руд і нерудних копалин».

Згідно з пунктом 4 Порядку № 383 атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 9, 10 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (надалі також - Порядок №442), атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначається наказом по підприємству, організації в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Таким чином, з 21.08.1992 підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є передусім наявність професії і виробництва у відповідних Списках та підтвердження шкідливих умов праці працівника безпосередньо на робочому місці результатами атестації робочих місць, проведення якої передбачено вищевказаним Порядком №442, за умови зайнятості працівника на вищеназваних роботах не менш як 80% робочого часу, встановленого для відповідного виробництва. Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.

Отже, своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Судом встановлено, що Державний концерн "Хлорвініл" перейменований в державний концерн "Оріана" (наказ Міністерства промисловості України №287 від 31.08.1994). В подальшому, Державний концерн "Оріана" перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Оріана" (наказ Фонду державного майна України №65-АТ від 29.12.1995) (а.с.16).

Наказом заводу калійних добрив концерну «Хлорвініл» від 07.12.1993 за №700 затверджено «Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівникам яких підтверджене право на пільгове пенсійне забезпечення» та карти умов праці (а.с.19-23).

Згідно затвердженого переліку професій і посад працівників структурних підрозділів заводу калійних добрив концерну «Хлорвініл», яким підтверджено право на пільги та компенсації, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення» посаду «транспортерник» на сульфатно-збагачувальній фабриці віднесено до Списку №2 (код професії 19213).

Переліком професій і посад працівників структурних підрозділів калійно-магнієвого заводу ВАТ «Оріана», яким підтверджено право на пільги та компенсації, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення», затвердженим наказом ВАТ «Оріана» №644 від 31.12.1998, посаду «транспортувальник/транспортерник» на сульфатно-збагачувальній фабриці віднесено до Списку №2 (код професії 2030000а-19213) (а.с.24-27).

Відповідно до затвердженого наказом ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» від 23.12.2003 №259 «Переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників структурних підрозділів ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана», яким підтверджено право на пільги та компенсації, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення», посаду «транспортувальник (транспортник)» на сульфатно-збагачувальній фабриці віднесено до Списку №2 (код професії 2030000а-19213) (а.с.39-41).

В матеріалах справи також міститься наказ ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» від 30.12.2004 №343, яким затверджено Перелік професій і посад працівників структурних підрозділів ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана», яким підтверджено право на пільги та компенсації, передбачені Законом України «Про пенсійне забезпечення». У вказаному Переліку зазначено, зокрема і посаду «транспортувальника» (код професії 2а (2030000а-19213) на фабриці гранулювання збагачувальних калійних добрив (а.с.44-46).

Суд звертає увагу, що коди посад зазначені у вказаних вище наказах (код 19213, 2030000а-19213, 2а (2030000а-19213) співпадають із кодами посад, передбачених Списками №2, затвердженими постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10 постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162 та постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року №36.

У матеріалах справи також наявний штатний розпис робітників цеху сульфатної фабрики заводу калійних добрив «Хлорвініл» за 1990 рік, в якому зазначено, що у сульфатному відділенні передбачена посада «транспортерщик» (а.с.31), штатний розклад робітників сульфатної збагачувальної фабрики заводу калійних добрив ВО «Хлорвініл» на 1991 рік, згідно з яким у фільтрувально-сушильному відділенні наявна посада «транспортувальник» (а.с.32), штатний розклад робітників сульфатної збагачувальної фабрики калійних добрив концерну «Хлорвініл» на 1992 рік, яким передбачена посада «транспортувальника» у фільтрувально-сушильному відділенні (а.с.34), штатний розклад робітників сульфатної збагачувальної фабрики, заводу калійних добрив ВАТ «Оріана» на 1998 рік, в якому вказано, що у фільтрувально-сушильному відділенні передбачено посаду «транспортувальник» (а.с.36).

Згідно довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за №335 від 31.12.2021 ОСОБА_1 працювала повний робочий день на заводі калійних добрив, калійно-магнієвому заводі ВАТ «Оріана» і за період з 20.06.1991 по 06.12.1998, з 31.12.1998 по 08.08.1999 виконувала роботи на сульфатній збагачувальній фабриці заводу калійних добрив, калійно-магнієвого заводу за вказаний період умови і характер праці, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не змінювалися, за професією, посадою транспортерник, транспортувальник, що передбачена Списком №2, розділом ІІ, підрозділом «а», код КП 2030000а-19213, згідно постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994. У цій довідці також зазначено, що стаж роботи позивача за вказаний період складає 08 років 25 днів. Вказано, що довідка видана на підставі наказу №131-к/1 від 19.06.1991, №83-к /1 від 24.05.1994, №55-к/1 від 28.04.1995, №24-к/22 від 02.03.1999, №271 від 09.08.1999, особові рахунки із заробітної плати за 1991-1997 роки (а.с.15).

Суд зауважує, що вказані накази долучені позивачем до матеріалів позову (а.с.28 зворот, 29, 30).

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем долучено до позову матеріли перевірки достовірності відомостей зазначених у довідці про підтвердження наявного трудового стаду для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або записів у ній №335 від 31.12.2021 (а.с.137-144).

Так, актом від 08.08.2022 №0900-1103-1/5427 перевірки документів про стаж роботи, які дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку №2 ОСОБА_1 , яка працювала в АТ «Оріана», встановлено, що дані, які відображені у довідці від 31.12.2021 №335 відповідають первинним документам (наказам, особовому рахунку 9розрахунковим листкам)) на ОСОБА_1 . Підтверджено, що первинні документи використані при проведенні перевірки достовірні, надані в повному обсязі, а додаткових (інших) документів немає.

В цьому акті вказано, про наявність що в книзі наказів за 1993 рік на аркуші № 243 є наказ про затвердження результатів атестації робочих місць від 07.12.1993 № 700, в якому вказано, що за результатами атестації робочих місць за умовами праці та проведеної атестаційною комісією заводу затверджено Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. У додатку до наказу у переліку професій і посад працівників структурних підрозділів заводу калійних добрив концерну «Хлорвініл», яким підтверджено право на пільги, вказані: Сульфатна збагачувальна фабрика, а) робітники фабрики, посада (професія) 19213 Транспортувальник (Список №2).

В книзі наказів за 1998 рік, яка пронумерована, прошнурована і скріплена печаткою, згідно правил діловодства, на 29 аркушах, на аркуші № 11 є наказ про затвердження результатів атестації робочих місць від 31.12.1998 № 644, в якому вказано, що за результатами атестації робочих місць за умовами праці та проведеної атестаційною комісією заводу затверджено Перелік робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад працівників, яким підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення. У додатку до наказу у переліку професій і посад працівників структурних підрозділів калійно-магнієвого заводу ВАТ «Оріана», яким підтверджено право на пільги, вказані: Сульфатна збагачувальна фабрика, а) робітники фабрики, п.24,25 посада (професія) 230000а-19213 Транспортувальник /транспортерник/ (Список №2).

Дані подані в довідці від 02.06.2022 №429 на ОСОБА_1 про перебування у відпустках без збереження заробітної плати та у відпустках по догляду за дитиною за період з 20.06.1991 по 08.08.1999 відповідають даним з особового рахунку (розрахункових листків) по заробітній платі за 1991-1997 роки.

Вказаною перевіркою було досліджено книги наказів за 1991, 1994, 1995 та 1999 роки, особовий рахунок про нарахування заробітної плати на ОСОБА_1 за 1991-1997 роки, матеріали атестації робочих місць за 1993, 1998 роки.

Актом від 08.08.2022 №0900-1103-1/5404 перевірки документів про стаж роботи, які дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку №2 ОСОБА_1 , яка працювала в ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана», встановлено, що дані, які відображені в довідці від 17.01.2022 №01.7-01/30 відповідають первинним документам (наказам, картці форми Т-2, особовому рахунку (розрахунковим листкам)) на ОСОБА_1 .

В акті також вказано, що дані, подані в довідці від 17.01.2022 № 01.7-01/27 на ОСОБА_1 про перебування у відпустках без збереження заробітної плати за період 1998-2004 років відповідають даним з особових рахунків (розрахункових листків) по заробітній платі за 1998-2004 роки та даним p. IV «Відпуски» картки форми Т-2 по ОСОБА_1 .

Вказаною перевіркою було досліджено книги наказів (розпоряджень) за 2004 рік, особову картку по обліку кадрів Т-2 на ОСОБА_1 , особові рахунки (розрахункові листки) про нарахування заробітної плати за 1998-2004 роки, матеріали атестації робочих місць за 1998, 2003 роки.

Крім того, суд зауважує, що висновком Державної експертизи умов праці №1184 від 14.01.2004 експертизи якості проведеної у грудні 2003 року позачергової атестації за умовами праці робочих місць ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» встановлено, що право працівникам на пенсію за віком на пільгових умовах атестаційною комісією підприємства підтверджене на термін до 31.12.2004 наказом по підприємству №259 від 23.12.2003 відповідно до чинного законодавства. Робочі місця правомірно віднесені до Списків №1 і №2 згідно додатку до наказу №259 від 23.12.2003 (а.с.42-43).

Згідно висновку Державної експертизи умов праці від 21.09.2006 №2607 експертизи якості проведеної у грудні 2004 року атестації за умовами праці робочих місць ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» прийняте атестаційною комісією підприємства рішення та наказ по підприємству №343 від 30.12.2004, виданий по результатах атестації робочих місць відповідають вимогам чинного законодавства (а.с.47-48).

Періоди роботи позивача у ДП «Калійний завод» ВАТ «Оріана» на посаді транспортувальника підтверджуються також архівною довідкою Калуської міської ради від 17.01.2022 №01.7-01/30 (а.с.37), від 17.01.2022 301.7-01/25, від 17.01.2022 301.7-01/26 (а.с.37 зворот), довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії АТ «Оріана» від 08.09.2022 №143 (а.с.145) та довідкою АТ «Оріана» №200 від 09.03.2022 (а.с.28).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що посади, які обіймала позивач (транспортерщик, транспортувальник) були віднесені до Списків №2, чинних на період роботи позивача.

Стосовно вимоги позивача зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити пенсію з урахуванням до стажу роботи за Списком №2 періодів роботи в АТ "Оріана" з 21.08.1992 по 08.08.1999 та у ДП «Калійний завод» ВАТ "Оріана" з 13.09.1999 по 31.12.1999, з 25.01.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 26.05.2002 по 31.12.2002, з 26.06.2003 по 31.12.2003, з 06.02.2004 по 21.06.2004, суд зазначає наступне.

У довідці АТ «Оріана» від 31.12.2021 №335 зазначено, що ОСОБА_1 у період з 20.06.1991 по 06.12.1998 та з 31.12.1998 по 08.08.1999 працювала за професією транспортерник, транспортувальник та її пільговий стаж складає 08 років 25 днів.

Варто зазначити, що згідно із розрахунком стажу роботи позивача до її пільгового стажу зараховано період роботи з 20.06.1991 по 31.12.1991 та з 01.01.1992 по 20.08.1992 (а.с.52 зворот).

Згідно відомостей довідки АТ «Оріана» №1570 від 31.12.2021 ОСОБА_1 , працюючи транспортувальником (транспортерником) на сульфатній збагачувальній фабриці за період з 20.06.1991 по 08.08.1999 перебувала у відпустках без збереження заробітної плати та по догляду за дітьми:

-2 роки 8 місяців 13 днів - з 18.09.1991 по 31.05.1994 відпустка по догляду за дитиною до трьох років),

- 1 день - серпень 1995 року,

- 1 день - листопад 1999 року,

- 1 день - грудень 1995 року,

- 2 роки 9 місяців 22 дні - з 10.05.1996 по 02.03.1999 відпустка по догляду за дитиною до трьох років (а.с.17).

Згідно відомостей архівної довідки Калуської міської ради від 17.01.2022 №01.7-01/27 ОСОБА_1 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, зокрема, у такі періоди: з 18.09.1991 по 29.07.1994, з 10.05.1996 по 02.03.1999 та у березні 1999 року - 10 днів.

Із наведеного слідує, що позивач перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 18.09.1991 по 29.07.1994 та з 10.05.1996 до 02.03.1999 року.

При цьому суд зауважує, що згідно відомостей трудової книжки позивача ОСОБА_1 03.03.1999 зарахована транспортувальником фільтрувально-сушильного відділення сульфатної збагачувальної фабрики по третьому розряду до ВАТ «Оріана» згідно контракту №30/22 від 02.03.1999.

Згідно наказу ВАТ «Оріана» №24к/22 від 02.03.1999 ОСОБА_1 зараховано транспортувальником фільтрувально-сушильного відділення сульфатної збагачувальної фабрики з оплатою по третьому розряду 3 березня 1999 року згідно укладеного контракту №30/22 від 02 березня 1999 року.

Відповідно до частини 2 статі 181 Кодексу законів про працю України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустка без збереження заробітної плати (частини третя та шоста статті 179 цього Кодексу) зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу роботи за спеціальністю. Час відпусток, зазначених у цій статті, до стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку, не зараховується.

Пунктом «ж» ч. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до стажу роботи зараховується також час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Частиною 16 Прикінцевих положень цього закону визначено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

З аналізу викладеного вище слідує, що час перебування позивача у відпустках по вагітності та пологам, по догляду за дитиною, без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до 3-х років повинен бути включений до пільгового стажу.

Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд дійшов висновку, що до спеціального стажу, який дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду непрацюючої матері за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.05.2019 по справі №428/4617/16-а.

Отже, періоди роботи ОСОБА_1 з 21.08.1992 по 02.03.1999 мають бути враховані до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2.

Щодо періоду роботи позивача з 03.03.1999 по 21.06.2004, суд вказує на таке.

Згідно відомостей архівної довідки Калуської міської ради від 17.01.2022 №01.7-01/27 ОСОБА_1 перебувала у відпустці без збереження заробітної плати у такі періоди:

- з березня 1999 року по грудень 1999 року протягом 65 днів,

- з лютого 2000 року по серпень 2000 року, та жовтень, грудень 2000 року протягом 54 днів,

- лютий 2001 року, вересень 2001 року, з жовтня 2001 року по листопад 2001 року протягом 10 днів,

- з січня по грудень 2002 року протягом 175 днів,

- з січня по грудень 2003 року протягом 206 днів,

- з січня по червень 2004 року протягом 66 днів.

Як зазначалося судом вище, актом №0900-1103-1/5404 від 08.08.2022 перевірки документів про стаж роботи, які дають право на пенсію на пільгових умовах по Списку №2 ОСОБА_1 , встановлено, що дані, подані в довідці від 17.01.2022 № 01.7-01/27 на ОСОБА_1 про перебування у відпустках без збереження заробітної плати за період 1998-2004 років відповідають даним з особових рахунків (розрахункових листків) по заробітній платі за 1998-2004 роки та даним p. IV «Відпуски» картки форми Т-2 по ОСОБА_1 .

Згідно статті 84 Кодексу законів про працю України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України «Про відпустки», працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Як слідує зі статті 4 Закону України «Про відпустки» відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про відпустки» за сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.

Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08 лютого 2016 року №713/039/161-16 періоди, зокрема відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі №295/8979/16-а.

Таким чином, до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 мають бути враховані наступні періоди:

- з 07.04.1999 по 31.12.1999 (у період з 03.03.1999 по 31.12.1999 позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати протягом 65 днів, 1 місяць з цього періоду в календарному 1999 році підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, 35 днів не підлягають зарахуванню);

- з 25.01.2000 по 31.12.2000 (у період з 01.01.2000 по 31.12.2000 позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати протягом 54 днів, 1 місяць з цього періоду в календарному 2000 році підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, 24 дні не підлягають зарахуванню);

- з 01.01.2001 по 31.12.2001 (у період з 01.01.2001 по 31.12.2001 позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати протягом 10 днів, тобто менше 1 місяця в календарному 2001 році, тому підлягає зарахуванню весь календарний 2001 рік );

- з 26.05.2002 по 31.12.2002 (у період з 01.01.2002 по 31.12.2002 позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати протягом 175 днів, 1 місяць з цього періоду в календарному 2002 році підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, 145 днів не підлягають зарахуванню);

- з 26.06.2003 по 31.12.2003 (у період з 01.01.2003 по 31.12.2003 позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати протягом 206 днів, 1 місяць з цього періоду в календарному 2003 році підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, 176 днів не підлягають зарахуванню);

- з 06.02.2004 по 21.06.2004 (у період з 01.01.2004 по 21.06.2004 позивач перебувала у відпустці без збереження заробітної плати протягом 66 днів, 1 місяць з цього періоду в календарному 2004 році підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача, 36 днів не підлягають зарахуванню).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що до пільгового стажу роботи позивача за Списком №2 підлягають зарахуванню періоди роботи з 21.08.1992 по 02.03.1999, з 07.04.1999 по 31.12.1999, з 25.01.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 26.05.2002 по 31.12.2002, з 26.06.2003 по 31.12.2003, з 06.02.2004 по 21.06.2004.

З огляду на наведене суд зазначає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Полтавській області протиправно прийнято рішення від 15.07.2022 за №87 про відмову у призначені пенсії за віком відповідно до п.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, враховуючи, що станом на час внесення Законом України від 02.03.2015 №213-VIII змін у ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" позивач здобула необхідний загальний (23 роки 8 місяців) і спеціальний страховий стаж (більше 10 років), на час звернення до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії (11.07.2022) досягла необхідного віку (50 років), суд зазначає, що з 23.01.2020 - моменту прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020р. №1-р/2020 у позивача виникло право на призначення відповідної пільгової пенсії, тому порушене її право підлягає захисту шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити з 11.07.2022 позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 періодів роботи з 21.08.1992 по 02.03.1999, з 07.04.1999 по 31.12.1999, з 25.01.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 26.05.2002 по 31.12.2002, з 26.06.2003 по 31.12.2003, з 06.02.2004 по 21.06.2004.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Позивачем згідно квитанції від 23.08.2022 №62786825 підтверджено сплату судового збору на суму 992,40 грн. (а.с.1).

Враховуючи, що спір виник внаслідок протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, тому підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області сплачений судовий збір в сумі 893,16 грн. (90% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 15.07.2022 №87.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () призначити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з 11.07.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням до стажу роботи на пільгових умовах за Списком №2 періоди роботи з 21.08.1992 по 02.03.1999, з 07.04.1999 по 31.12.1999, з 25.01.2000 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 31.12.2001, з 26.05.2002 по 31.12.2002, з 26.06.2003 по 31.12.2003, з 06.02.2004 по 21.06.2004.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 893,16 грн. (вісімсот дев`яносто три гривні 16 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.