Справа № 129/3044/22
Суддя: Капуш І. С.
Дата ухвалення: 2023-02-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 129/3044/22
Провадження по справі № 2-а/129/18/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" лютого 2023 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Капуша І.С.,

з участю секретаря судових засідань Іванченко О.В.,

представника позивача адвоката Луценка О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Гайсині адміністративний позов представника позивача адвоката Луценка Олександра Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2022р. представник позивача адвокат Луценко О.І. в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора УПП в Одеській області Департамента патрульної поліції серії ДПО18 №952459 від 10.11.2022р. про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення, та стягнути з відповідача судові витрати, в обґрунтування якого зазначив, що 10.11.2022 року інспектором взводу №1 роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Юрко О.В. було складено у відношенні ОСОБА_2 постанову серії ДПО № 952459 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП. Відповідно до оскаржуваної постанови, водій ОСОБА_2 10.11.2022 року о 09.20 годині на автодорозі М-05 на 452 кілометрі траси Київ - Одеса, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 , порушив п. 2.1.а ПДР України, а саме не мав права керувати таким транспортним засобом, оскільки отримав документ в органі ДМС про постійне проживання та на протязі 60 діб не здійснив заміну посвідчення водія Республіки Молдова № НОМЕР_2 від 11.10.2019 року відповідно до п.30 постанови КМУ №340 на національне посвідчення водія України. Позивач із вказаною постановою не згоден, вважає її незаконною. Зазначає, що він проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання на території України та має водійське посвідчення, видане Республікою Молдова, яке ним було пред`явлено поліцейському під час зупинки його автомобіля. Зауважив, що згідно з українським законодавством іноземні громадяни, які тимчасово проживають на території України, мають право керувати транспортними засобами на підставі міжнародних водійських посвідчень або національних (іноземних) водійських посвідчень у разі наявності в цих посвідченнях написання імені та прізвища власника латинськими літерами. Крім того, вказав, що зупинка його автомобіля поліцейськими є незаконною, оскільки ним не було порушено ПДР України, а тому вимога інспектора щодо пред`явлення документів на право керування автомобілем є незаконною.

У зв`язку з викладеним, просив суд скасувати постанову інспектора взводу №1 роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Юрко О.В. було складено у відношенні ОСОБА_2 постанову серії ДПО № 952459 від 10.11.2022 року відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.11.2022 року по вказаній справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача Некришев Є.А. направив на адресу суду відзив на позовну, в якому просив у позові відмовити та пояснив, що відповідно до постанови серії ДПО № 952459 від 10.11.2022 року, водій ОСОБА_2 10.11.2022 року о 09.20 годині на автодорозі М-05 на 452 кілометрі траси Київ - Одеса, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 , порушив п. 2.1.а ПДР України, а саме не мав права керувати таким транспортним засобом, оскільки отримав документ в органі ДМС про постійне проживання та на протязі 60 діб не здійснив заміну посвідчення водія Республіки Молдова № НОМЕР_2 від 11.10.2019 року відповідно до п.30 постанови КМУ №340 на національне посвідчення водія України, внаслідок чого інспектором було притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень. В обґрунтування доведення правомірності складання інспектором вказаної постанови, представник відповідача посилається на п. 2.1.а ПДР України, відповідно до якого водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Щодо посилань позивача на відсутність підстав для зупинки його транспортного засобу та незаконну вимогу щодо пред`явлення посвідчення водія послався на п. 7 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», відповідно до якого військовому командуванню самостійно або із залученням органів виконавчої влади надано право вживати заходи правового режиму воєнного стану, а зокрема і перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України документи у осіб.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 30 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», у зв`язку з отриманням ОСОБА_2 посвідки на постійне проживання на території України ІН108150 від 03.08.2016 року, водійське посвідчення видане Республікою Молдова на ім`я BUCATARI SERGHEI № НОМЕР_2 дійсне на території України 60 днів з дати отримання посвідки на постійне проживання в Україні, що свідчить про те, що на час складання постанови стосовно ОСОБА_2 , а саме 10.11.2022 року, у останнього було відсутнє посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

На підставі викладеного, представник відповідача просить залишити позов ОСОБА_2 про скасування постанови серії ДПО18 №952459 від 10.11.2022 року без задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що 10.11.2022 інспектором взводу №1 роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Юрко О.В. було складено у відношенні ОСОБА_2 постанову серії ДПО № 952459 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП.

З тексту постанови вбачається, що водій ОСОБА_2 , 10.11.2022 року о 09.20 годині на автодорозі М-05 на 452 кілометрі траси Київ - Одеса, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Caddy», державний номер НОМЕР_1 , порушив п. 2.1.а ПДР України, а саме не мав права керувати таким транспортним засобом, оскільки отримав документ в органі ДМС про постійне проживання та на протязі 60 діб не здійснив заміну посвідчення водія Республіки Молдова № НОМЕР_2 від 11.10.2019 року відповідно до п.30 постанови КМУ №340 на національне посвідчення водія України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 126 КУпАП, в зв`язку з чим до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав з даним адміністративним позовом.

З огляду на викладене, між сторонами склалися правовідносини з приводу оскарження постанови суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно із ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевірялася на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Крім того, відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У частині першій статті 3 Закону України «Про національну поліцію» закріплено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій має право знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи.

Відповідно до п. 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до вимог п. 2.1 п.п. «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Як встановлено частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Так, відповідно до п. 7 ст. 8 ЗУ «Про правовий режим воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України від 12.05.2015 року № 389-VIII, В Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 «Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 року №340, чинного на час винесення оскаржуваної постанови, посвідчення водія, що належить особі, яка переїжджає на постійне місце проживання в Україну, дійсне на території України протягом 60 днів з дати видачі органами та підрозділами ДМС документів на постійне проживання в Україні і після цього підлягає заміні. Заміна таких посвідчень проводиться після проходження особою медичного огляду та складення теоретичного і практичного іспитів, а отже ОСОБА_2 , будучи особою, яка проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання, виданої територіальним підрозділом Державної міграційної служби 03.08.2016 року за № ІН108150 та маючи посвідчення водія, видане Республікою Молдова, повинен був замінити таке посвідчення у строк до 03.10.2016 року. Вказане свідчить про те, що на час складання оскаржуваної постанови позивач не мав, а відповідно і не надав працівникові поліції, водійського посвідчення відповідної категорії.

З огляду на викладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, а отже складена відносно нього постанова серії ДПО18 № 952459 відповідає вимогам Закону.

Суд зазначає, що процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до положень процесуального законодавства покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень, у зв`язку з чим представником відповідача до суду був наданий відзив на позовну заяву з обґрунтуванням правомірності складання оспорюваної постанови.

Суд зауважує, що в оскаржуваній постанові, наявні достатні підстави для притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що позивачем не надано доказів, які вказували б на протиправність складеної постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Так, згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Крім того, слід звернути увагу на те, що лише винна особа може нести відповідальність за вчинення будь-якого правопорушення, а оскільки стороною відповідача було доведено, що в діях позивача наявна вина, тобто наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд приходить до висновку, що останнього правомірно було притягнуто до адміністративної відповідальності.

Враховуючи викладене, суд, приймаючи до уваги те, що позивачем не було доведено, що в його діях був відсутній склад адміністративного правопорушення, а представником відповідача були надані достатні докази правомірності дій інспектора при складанні постанови серії ДПО18 № 952459 від 10.11.2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП, вважає, що постанова не підлягає скасуванню, в зв`язку з чим у позові слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 251, 245, 258 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 9, 72-73, 77, 241-246, 250, 255, 268-272, 286, 295, 297 КАС України, суд, ,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов позивача адвоката Луценка Олександра Івановича в інтересах ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Постанову серії ДПО18 № 952459 від 10.11.2022 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі винесену інспектором взводу №1 роти № 2 батальйону № 2 управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції Юрко О.В. про притягнення до адміністративної відповідальності букатарь С. за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 гривень залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час ухвалення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин республіки Молдова, Адреса: АДРЕСА_1 , Посвідка на постійне місце проживання серії НОМЕР_3 видана 0501 від 03.08.2016 р.).

Відповідач: Управління патрульної поліції в Одеській області (65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 5).

Суддя: