Справа № 380/2094/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Ланкевич А.З.

19 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/2094/22 пров. № А/857/8339/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого-судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б., Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі № 380/2094/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

27.01.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії щодо відмови провести перерахунок основного розміру пенсії на підставі довідки №С/6979 від 26.10.2021р.;

- визнати протиправними дії щодо зменшення основного розміру пенсії з 74% на 70% грошового забезпечення при перерахунку з 01.01.2018р.;

- визнати протиправними дії щодо виплати після перерахунку з 01.01.2018р. в 2018р. з урахуванням лише 50% суми підвищення пенсії, а у 2019р.- з урахуванням лише 75% суми підвищення пенсії;

- зобов`язати здійснити перерахунок основного розміру пенсії 74% грошового забезпечення та здійснити виплату донарахованих сум;

- зобов`язати провести перерахунок пенсії з 01.04.2019р. на підставі довідки №С/6979 від 26.10.2021р., виходячи з основного розміру пенсії 74% грошового забезпечення та здійснити виплату донарахованих сум;

- зобов`язати здійснити виплату донарахованих з 01.01.2018р. сум пенсії з урахуванням 100% суми її підвищення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2022р. позов задоволено частково.

Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 при здійсненні їперерахунку, а саме з 74% до 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Крім того, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок пенсії з 01.01.2018р. відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб», у порядку і розмірах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Також, суд визнав протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.10.2021р. №С/6979 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення.

Одночасно суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.04.2019р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.10.2021р. №С/6979 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії з урахуванням окладу за посадою, військовим званням, відсоткової надбавки за вислугу років та додаткових видів грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Суд також визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 05.03.2019р.- 03.09.2019р. (включно) 75% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018р..

Крім того, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 05.03.2019р.- 03.09.2019р. (включно) у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р., з урахуванням проведених виплат.

У задоволенні решти позовних вимог суд відмовив.

Вказане судове рішення набрало законної сили 02.05.2022р.

24.04.2023р. ОСОБА_1 подав заяву про встановлення судового контролю в порядку ст.382 КАС України щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.03.2022р.

28.04.2023р. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду заяву про встановлення судового контролю залишено без задоволення.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28.04.2023р. скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву задовольнити та зобов`язати суб`єкта владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області подати звіт про виконання судового рішення, що набрало законної сили .

ч.1 ст.308 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.370 КАС України видно, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

ч.1 ст.372 КАС України передбачено, що у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано ст.382 КАС України.

Із змісту ч.ч. 1, 2 ст.382 КАС України видно, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, може встановити суд першої чи апеляційної інстанції. Такий контроль здійснюється судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої, апеляційної чи касаційної інстанції, а в разі неподання такого звіту - шляхом встановлення нового строку для подання звіту та накладення штрафу.

Тобто, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання рішення, є правовим наслідком судового рішення.

Апеляційний суд зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи - позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства видно, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль.

Слід зазначити, що головна мета судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах полягає, насамперед, у реалізації основних завдань адміністративного судочинства при здійсненні адміністративними судами правосуддя, оскільки воно не обмежується винесенням судового рішення, а також передбачає його виконання.

Кожний судовий процес повинен завершуватися реалізацією судового рішення у спірних правовідносинах між його сторонами.

Тому, після вирішення публічно-правового спору і набрання судовим рішенням законної сили, суд продовжує відігравати активну роль у реалізації сторонами прав та законних інтересів, з приводу захисту яких він ухвалив судове рішення.

В основу ефективності правосуддя покладається здійснення судом належного контролю за виконанням судового рішення, оскільки головною метою судового рішення є ефективність у поновленні порушених прав та свобод особи.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що невиконанням рішення суду, яке набрало законної сили, підривається як авторитет судової гілки влади, так і авторитет демократичної держави в цілому.

Рішення суду, яке набрало законної сили - має бути виконане. Виконання рішення суду забезпечує довіру суспільства до суду, оскільки довіра людини до суду формується не тільки через призму справедливого судового рішення, а й зокрема через виконання цього рішення.

Щодо доводів апелянта про те, що рішення суду не виконується через відсутність коштів, колегія суддів зазначає, що у зв`язку із введенням воєнного стану в державі з 24.02.2022р. через збройну агресію держави - окупанта який триває і досі, відбувся перерозподіл коштів на забезпечення військової боєздатності. Тобто, суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області позбавлений такої можливості щодо перерозподілу коштів на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу апелянта і на ту обставину, що на виконання вказаного судового рішення пенсійний орган:

- 07.07.2022р. здійснив перерахунок пенсії з 01.01.2018р. - 31.07.2022р., виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 74% сум грошового забезпечення. Сума доплати складає 8654,15 грн;

- 29.07.2022р. здійснив перерахунок пенсії з 01.04.2019р. - 31.07.2022р. відповідно до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.10.2021р. №С/6979 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії. Основний розмір пенсії визначено у 70% грошового забезпечення. Сума доплати складає 190122,48 грн;

- 29.07.2022р. здійснив перерахунок пенсії з 05.03.2019р.- 03.09.2019р. (включно) у розмірі 100% суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018р. Сума доплати складає 371,95 грн.

З 01.07.2021р., на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021р. №713 "Про додатковий соціальних захист окремих категорій осіб", до пенсії ОСОБА_1 встановлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн. Підсумок пенсії з надбавками склав 12397,53 грн.

30.03.2023 р. листом №7855-5361/Д-52/8-1300/23 пенсійний орган повідомив позивача, що згідно ст.8 Закону України від 09.04.1992р. №262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", виплата пенсій за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідно до ст.23, п.п.20, 29 ч.1 ст.116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства. Органами Пенсійного Фонду обліковуються дані судових рішень щодо призначення/перерахунку/виплати пенсій, фінансування яких здійснюється за рахунок Державного бюджету України, в тому числі, призначених за Законом №2262. Таким чином, виплата коштів, нарахованих на виконання рішення суду, буде здійснена в межах бюджетних асигнувань, після виділення їх на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів з Державного бюджету України.

Одночасно, суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта і на те, що останнім не доведено, а судом не встановлено, що пенсійний орган, ухиляється від виконання рішення суду. Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області в межах своїх повноважень виконав можливі залежні від нього дії, спрямовані на виконання судового рішення у даній справі.

Щодо доводів апелянта про те, що з 01.08.2022р. пенсійний орган знову застосував обмеження основного розміру пенсії у розмірі 70% грошового забезпечення, колегія суддів звертає увагу, що вищевказані дії мали місце після ухвалення рішення від 30.03.2022р. у справі №380/2094/22 та не були предметом дослідження судом у цій справі. Тобто, з 01.08.2022р. між ОСОБА_1 та Головним управлінням Пенсійного фонду України Львівській області виникли нові правовідносини у зв`язку з перерахунком пенсії.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що в даному випадку ОСОБА_1 слід звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку позовного провадження, в межах якого суд має перевірити правомірність здійснення такого перерахунку з 01.08.2022р., а не шляхом подачі заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, що в даному випадку є неприпустимим.

Одночасно, колегія суддів звертає увагу апелянта і на те, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження (ст.1 Закону України Закону України "Про виконавче провадження"). При цьому, рішення суду може виконуватись як у добровільному, так і у примусовому порядку; разом з тим, у разі відсутності добровільного виконання судових рішень приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямовані на примусове виконання таких рішень.

Однак, апелянт не скористався своїм правом щодо звернення до виконання рішення суду відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", а звернувся безпосередньо до суду із заявою про встановлення судового контролю.

Колегія суддів зазначає, що в даному випадку в апелянта наявна можливість отримати реальне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження, у тому числі шляхом застосування державним виконавцем примусових заходів, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Доводи апелянта з покликанням на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги вимоги ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практику Європейського суду з прав людини щодо ефективного засобу захисту, принципу належного урядування, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, колегія суддів відхиляє, оскільки не наведено жодних фактичних обставин справи на підтвердження вказаного факту.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для встановлення судового контролю.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року у справі № 380/2094/22- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 19.06.2023р.