Справа № 240/31148/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/31148/21

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , періоду роботи останньої в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма "України" з 15.10.1997 по 31.01.2000;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , період роботи останньої в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма "України" з 15.10.1997 по 31.01.2000 до загального стажу.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він з 04.03.2021 отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника за померлу матір ОСОБА_2 . Вказує, що Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не було враховано до страхового стажу його матері період її роботи з 15.10.1997 по 31.01.2000 в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма "України", у зв`язку з тим, що зазначений в трудовій книжці запис про її звільнення з вказаного підприємства завірений нечітким відбитком печатки. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними, адже нечіткий відбиток печатки підприємства не може нівелювати відомості, вказані в трудовій книжці, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення, з урахуванням набутого стажу. З огляду на зазначене, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/31148/21 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог та зазначило, що вважає позовні вимогинеобґрунтованимии та безпідставними. Аргументуючи таку позицію відповідач зазначив, що розмір пенсії ОСОБА_1 зв`язку з втратою годувальника обчислений при страховому стажі померлого годувальника 20 років 3 місяці 16 днів. Період роботи померлого годувальника матері з 15.11.1988 по 31.01.2000 до страхового стажу для обчислення пенсії у зв`язку з втратою годувальника не було зараховано, оскільки запис про її звільнення не завірено чітким відбитком печатки. Трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи. Після надання позивачем архівних довідок від 17.03.2021 № 67 та №68 про розмір заробітної плати померлого годувальника за 1988 - 1990 роки та за 1993 - 1997 роки до страхового стажу годувальника були зараховані періоди роботи з 15.11.1988 по 15.10.1997, у відповідності до п. 27 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 12.08.1993 №637. За період з 15.10.1997 по 31.01.2000 позивачем підтверджуючих документів про стаж надано не було. Враховуючи вказані обставини, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області вважає, що в спірних правовідносинах діяло правомірно, а тому просило відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

З огляду на характер спірних правовідносин, розгляд даної адміністративної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.03.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою, в якій просив перевести його на пенсію по втраті годувальника - його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вказана заява ОСОБА_1 була задоволена, та починаючи з 04.03.2021 йому призначено пенсію в разі втрати годувальника згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Про результати розгляду поданої позивачем заяви та про призначення йому пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача листом від 12.03.2021 №0600-0305-8/20242. Крім того, у вказаному листі відповідач також проінформував позивача, що до загального трудового стажу померлого годувальника - ОСОБА_2 , не був зарахований період її роботи з 15.11.1988 року по 31.01.2000 року, оскільки її трудова книжка заповнена неналежним чином - запис про її звільнення завірений нечітким відбитком печатки. У зв`язку з цим, позивачу було запропоновано надати підтверджуючу довідку про стаж роботи ОСОБА_2 за період 15.11.1988 року по 31.01.2020 року в Товаристві з обмеженою відповідальністю промислово-торгівельній фірмі "Україна" та довідку про реорганізацію вищезазначеної організації (а.с.11).

24 березня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою (вх.№4940/Г-0600-21), в якій просив повторно розглянути питання щодо зарахування періоду роботи ОСОБА_2 з 15.11.1988 року по 31.01.2020 року до її стажу, та перерахувати йому пенсію по втраті годувальника з урахуванням вказаного стажу. До поданої заяви для підтвердження стажу роботи ОСОБА_2 в період з 15.11.1988 року по 31.01.2020 року позивач долучив копії архівних довідок від 17.03.2021 №67 та від 17.03.2021 №68 про розмір виплаченої ОСОБА_2 заробітної плати за 1988-1991 роки та за 1993-1997 роки.

Вказану заяву позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області розглянуло відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та листом від 16.04.2021 №6744-4940/Г-02/8-0600/21 повідомило його, що для можливості зарахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_2 в період з 15.11.1988 року по 31.01.2020 йому необхідно звернутися до відділу обслуговування громадян (сервісного центру) за місцем проживання з оригіналами виданих Трудовим архівом Лугинської селищної ради довідок про заробітну плату від 17.03.2021 №67 та від 17.03.2021 №68.

23 червня 2021 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою (вх.№18365/Г-0600-21), в якій просив зарахувати для обчислення розміру його пенсії по втраті годувальника до стажу померлого годувальника ОСОБА_2 періоду її роботи з 15.11.1988 року по 31.01.2020 року.

Розглянувши вказану заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало позивачу листа від 20.07.2021 №20111-18365/Г-02/8-0600/21, в якому повідомило, що на даний час розмір його пенсії у зв`язку з втратою годувальника обчислений при страховому стажі померлого годувальника 25 років 1 місяць 14 днів. Оскільки, в трудовій книжці померлого годувальника ОСОБА_2 запис про звільнення №7 від 31.01.2000 засвідчено неналежним чином (через слабкий відтиск печатки неможливо встановити назву підприємства, установи, організації або товариства, яке його завірило), то до страхового стажу годувальника періоди її роботи з 15.11.1988 по 15.10.1997 зараховані на підставі наданих довідок про заробітну плату від 17.03.2021 №67 та від 17.03.2021 №68. Натомість період з 15.10.1997 по 31.01.2000 не враховано до страхового стажу померлого годувальника, оскільки довідки, які підтверджували б трудові відносини ОСОБА_2 у зазначений період не надавались (а.с.10).

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування до страхового стажу померлого годувальника ОСОБА_2 періоду її роботи з 15.10.1997 по 31.01.2000 в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма "України", позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені в Законі України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV).

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону №1058-IV визначено право громадян України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Згідно з частиною 1статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 36 Закону №1058-IV визначено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Страховий стаж, необхідний для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності визначений в статті 32 Закону № 1058-IV.

Згідно з частиною 1 вищезазначеної статті 32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: до досягнення особою 23 років включно - 1 рік; від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 2 роки; від 27 років до досягнення особою 28 років включно - 3 роки; від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки; від 32 років до досягнення особою 33 років включно - 5 років; від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років; від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років; від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років; від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років; від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років; від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років; від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років; від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років; від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Суд зауважує, що в умовах дії солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, розмір пенсії кожного пенсіонера визначається індивідуально з урахуванням набутого ним страхового стажу та отриманого заробітку, з якого сплачувалися страхові внески. Таким чином , розмір страхового стажу померлого годувальника впливає в подальшому на розмір призначеної пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

В частині 2 статті 24 Закону № 1058-IV зазначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Система персоніфікованого обліку була впроваджена в України на підставі Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який набрав чинності 01.01.2004.

Відтак, періоди роботи особи до 01.01.2004 (до впровадження системи персоніфікованого обліку) зараховуються до її страхового стажу на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058-IV, а періоди роботи після 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, тобто підставою для зарахування таких періодів роботи до страхового стажу є сплата страхових внесків.

До набрання чинності Законом №1058-IV право громадян на державне пенсійне забезпечення було врегульовано Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

Статтею 56 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, системний аналіз норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" свідчить, що періоди роботи особи до 01.01.2004 зараховуються до її страхового стажу на підставі інформації, зазначеної в її трудовій книжці, а періоди роботи після 01.01.2014 - на підставі даних, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів уній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз вказаних норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу додатковими документами виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Під час розгляду справи встановлено, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області при призначені позивачу пенсії по втраті годувальника не зарахувало до страхового стажу померлого годувальника період її роботи з 15.10.1997 по 31.01.2000 в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма «Україна» через те, в її трудовій книжці запис №7 від 31.01.200 про звільнення з вказаного підприємства містить нечіткий відбиток печатки, що на переконання відповідача порушує вимоги Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників затверджена Наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (далі також - Інструкція №58).

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди (п.п.2.2 Інструкції №58).

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції №58).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення (пункт 2.4. Інструкції №58).

Згідно з п. 2.10 Інструкції №58 у розділі "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження", "Відомості про заохочення" трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

Відповідно до п. 2.14 Інструкції №58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу.

У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер (п. 2.15 Інструкції №58).

Пунктами 2.26 та 2.27 Інструкції №58 передбачено, що записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

При розірванні трудового договору з ініціативи працівника з причин, за яких законодавство пов`язує надання певних пільг і переваг, запис про звільнення вноситься до трудової книжки із зазначенням цих причин. Наприклад, "Звільнений за власним бажанням" у зв`язку з зарахування у вищий навчальний заклад, ст.38 КЗпП України".

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Аналогічні вимоги містила також Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162 (надалі також - Інструкція №162).

Суд звертає увагу, що за приписами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 №301 «Про трудові книжки працівників» (відповідно до якої прийнято Інструкцію №58), відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що основним документом, який підтверджує трудовий стаж позивача є його трудова книжка. При цьому, лише у разі відсутність трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Дослідивши під час розгляду справи копію трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 від 28.09.1981 та вказані в ній записи, суд встановив наступне:

- 28.09.1981 ОСОБА_2 була прийнята на посаду швачки-мотористки ІІІ розряду в швейний цех Лугинського філіалу Житомирського швейного об`єднання «Полісянка», про що на підставі наказу від 28.09.1981 в її трудовій книжці був зроблений запис №1;

- 15.11.1988 Лугинській філіал, де працювала ОСОБА_2 , був приєднаний до Фабрики «Промінь», про що на підставі наказу від 15.11.1988 №11 в її трудовій книжці був зроблений запис №4;

- 01.07.1993 Лугинській філіал Фабрики «Промінь», де працювала ОСОБА_2 , перейшов у підпорядкування Житомирського МАП «Рембудмонтаж», про що на підставі наказу від 07.07.1993№44 в її трудовій книжці був зроблений запис №5;

- 01.07.1993 ОСОБА_2 була прийнята в МАП «Рембудмонтаж» на посаду швачки IV розряду по переведенню з Фабрики «Промінь», про що на підставі наказу від 27.09.1993 №879-к в її трудовій книжці був зроблений запис №6;

- 20.01.1994 на підставі рішення райвиконкому від 20.01.1991 №11 МАП «Рембудмонтаж» було перейменовано в Товариство з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма «Україна»;

- 01.07.1993 ОСОБА_2 була звільнена за власним бажанням з роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма "Україна", про що на підставі наказу від 31.01.2000 №06-в її трудовій книжці був зроблений запис №7.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача заповнена відповідно до Інструкції №162, запис №7 від 31.01.2020 про роботу звільнення ОСОБА_2 з Товариства з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма «Україна» відповідає вимогам заповнення трудової книжки, оскільки містить чітку дату звільнення з роботи, номер наказу та його дату, а також відбиток печатки підприємства.

Судом встановлено, що запис №7 трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 про звільнення з роботи дійсно завірений печаткою підприємства з нечітким відбитком.

Вказане свідчить про неналежне оформлення відповідних записів роботи та звільнення позивача та, відповідно, про неналежне виконання роботодавцем позивача обов`язку щодо ведення трудової книжки відповідного до вимог чинного законодавства.

Однак, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Відсутність посилання чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17 та від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а.

Так, Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17 зазначив, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення.

Також, Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 по справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

У постанові від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а Верховний Суд зауважив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Крім того, у постанові від 11.11.2020 у справі № 677/831/17 Верховний Суд звернув увагу на те, що орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб до оформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. При цьому витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що нечіткість відтиску печатки при завіренні запису про звільнення працівника, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення запису, не є підставою для незарахування періоду роботи працівника на вказаному підприємстві до його до стажу. Тому, твердження відповідача про наявність такого недоліку (нечіткості відтиску печатки) як підстави для не зарахування роботи померлого годувальника ОСОБА_2 в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма "Україна" з 15.10.1997 по 31.01.2000 до її страхового стажу, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Враховуючи вказане, суд вважає, що трудова книжка ОСОБА_2 містить всі необхідні записи про роботу в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма «Україна» у спірний період з 15.10.1997 по 31.01.2000, і ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження її страхового стажу за вказаний період.

Відтак, суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно при призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника не зарахувало до страхового стажу померлого годувальника - ОСОБА_2 періоду її роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма Україна з 15.10.1997 по 31.01.2000.

Враховуючи наявність порушеного права, застосовуючи механізм його захисту та ефективного відновлення суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника - ОСОБА_2 періоду її роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма Україна з 15.10.1997 по 31.01.2000, та здійснити ОСОБА_1 з 04.03.2021 (дати призначення пенсії) перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи із страхового стажу з урахуванням вказаного періоду роботи, а також здійснити її виплату з урахуванням раніше виплачених сум.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" та в матеріалах справі відсутні докази на підтвердження понесення ним інших судових витрат по даній справі, підстави для вирішення питання про розподілу судових витрат - відсутні.

Керуючись статями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не зарахування, при призначенні ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника, до страхового стажу померлого годувальника - ОСОБА_2 періоду її роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма "Україна" з 15.10.1997 по 31.01.2000.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу померлого годувальника - ОСОБА_2 періоду її роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю Промислово-торгівельна фірма "Україна" з 15.10.1997 по 31.01.2000, та здійснити ОСОБА_1 з 04.03.2021 перерахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника, виходячи із страхового стажу з урахуванням вказаного періоду роботи, а також здійснити виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович