Справа № 300/858/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
14 червня 2023 року ЛьвівСправа № 300/858/22 пров. № А/857/3322/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,
з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,
а також сторін (їх представників):
від позивача - не з`явився;
від відповідача - не з`явився;
від третьої особи - не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат, понесених під час розгляду апеляційної скарги Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), третя особа без самостійних вимог на предмет спору Виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради, про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження,-
05.02.2022р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову старшого державного виконання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) ВП № НОМЕР_2 від 08.12.2021р. про закінчення виконавчого провадження; судові витрати стягнути з відповідача (Т.1, а.с.2-9, 57).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) № НОМЕР_2 від 08.12.2021р. про закінчення виконавчого провадження; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп. (Т.1, а.с.164-177).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив третя особа Виконавчий комітет /ВК/ Івано-Франківської міської ради /МР/, який, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (Т.1, а.с.188-194).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 03.05.2023р. апеляційну скаргу ВК Івано-Франківської МР на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р. в адміністративній справі № 300/858/22 залишено без задоволення, а вказане рішення суду - без змін; понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладені на апелянта ВК Івано-Франківської МР (Т.2, а.с.28-37).

08.05.2023р. позивач ОСОБА_1 скерував засобами поштового зв`язку на адресу апеляційного суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу та правову допомогу, в якій просив стягнути на його користь з третьої особи (апелянта) ВК Івано-Франківської МР судові витрати на професійну правничу та правову допомогу в розмірі 5000 грн. (Т.2, а.с.40-45, 63).

Вказана заява також направлена позивачем на адреси відповідача і третьої особи, про що представлені підтверджуючі документи (Т.2, а.с.60-62).

Письмові заперечення на подану заяву від відповідача Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) і третьої особи ВК Івано-Франківської МР до апеляційного суду не надходили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.252, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про часткову підставність і обґрунтованість заяви ОСОБА_1 та необхідність вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу за результатами апеляційного розгляду справи, про що слід винести додаткову постанову.

Стаття 59 Конституції України гарантує кожному право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому ст.134 КАС України.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З наведеного слідує, що в підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивачем заявлені до відшкодування витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриманою в суді апеляційної інстанції, від Адвокатського об`єднання /АО/ «Літіум» у вигляді аналізу апеляційної скарги, судової практики, надання усних консультацій, підготовки клопотання про повернення апеляційної скарги, клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підготовки і подачі відзиву на апеляційну скаргу, участі в судовому засіданні, підготовки заяви про відновлення виконавчого провадження і надання інших послуг.

Звідси, надані послуги не дублюють одна одну, мали вплив на хід розгляду справи та потребували спеціальних професійних навиків.

На підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги позивачем представлено договір № 1/05-25/7 від 19.10.2020р. про надання правничої та правової допомоги, укладений між позивачем та АО «Літіум», за яким правничу допомогу позивачу надано в апеляційному суді адвокатом Марчаком М.П. (Т.1, а.с.217; Т.2, а.с.46-55).

Факт надання правничої допомоги в суді апеляційної інстанції стверджується:

додатком № 4 від 22.02.2023р. до вказаного договору (Т.2, а.с.56);

детальним розрахунком витрат на професійну правничу та правову допомогу щодо захисту прав та інтересів ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції (Т.2, а.с.57-58);

актом прийому-передачі наданих послуг по додатку № 4 від 22.02.2023р. до зазначеного договору (Т.2, а.с.59).

До складу виконаних робіт (наданих послуг) включено:

надання усних консультацій, рекомендацій, роз`яснення щодо апеляційної скарги ВК Івано-Франківської МР на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р., а також норм КАС України щодо апеляційного оскарження судового рішення у справі № 300/858/22 (1 год. вартістю 250 грн.);

аналіз судової практики для захисту прав та законних інтересів клієнта; огляд практики розгляду справ про скасування постанов органів державної виконавчої служби при виконанні судових рішень, які набрали законної сили (1 год. вартістю 250 грн.);

аналіз апеляційної скарги ВК Івано-Франківської МР (1 год. вартістю 500 грн.);

підготовка та подача 24.02.2022р. до апеляційного суду в підсистемі «Електронний суд» клопотання про повернення апеляційної скарги ВК Івано-Франківської МР та відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою (4 год. вартістю 1000 грн.);

підготовка та подача 11.04.2023р. до апеляційного суду в підсистемі «Електронний суд» заяви про участь представника клієнта у судовому засіданні в режимі відеоконференції (0,5 год. вартістю 250 грн.);

підготовка та подача 13.04.2023р. до апеляційного суду в підсистемі «Електронний суд» відзиву на апеляційну скаргу ВК Івано-Франківської МР (6 год. вартістю 1750 грн.);

участь в судовому засіданні від 03.05.2023р. в режимі відеоконференції (1 год. вартістю 500 грн.);

підготовка 04.05.2023р. проекту заяви про відновлення виконавчого провадження № НОМЕР_2 у зв`язку з набранням законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р. у справі № 300/858/22 (0,5 год. вартістю 250 грн.);

надання інших видів професійної правничої та правової допомоги для забезпечення виконання повноважень та доручень клієнта у взаємовідносинах з ВК Івано-Франківської МР (0,5 год. вартістю 250 грн.).

Також в матеріалах справи наявний ордер серії АТ № 1037632 від 22.02.2023р. на ведення справи адвокатом АО «Літіум» Марчаком М.П. та представництво інтересів позивача у Восьмому апеляційному адміністративному суді (Т.1, а.с.217).

Між тим, доказів реального понесення таких витрат (фактичної сплати коштів на рахунок адвоката або внесення таких готівкою) позивачем не представлено.

Водночас, колегія суддів враховує, що договірними сторонами погоджено в п.3 додатку № 4 до договору № 1/05-25/7 від 19.10.2020р. про надання правничої та правової допомоги порядок розрахунків: оплата виконавцю гонорару за надані послуги буде здійснена до 30.09.2023р., але в будь-якому випадку не раніше дня прийняття Восьмим апеляційним адміністративним судом рішення (постанови) у справі № 300/858/22 за апеляційною скаргою ВК Івано-Франківської МР на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р., на підставі Акту приймання-передачі наданих послуг шляхом перерахування гонорару на поточний рахунок виконавця вказаний в розділі 13 договору.

Таким чином, умовами договору (доповнень до нього) сторони погодили порядок проведення розрахунків, визначивши кінцеву (граничну) дату сплати коштів за надані послуги.

Станом на 07.06.2023р. докази оплати коштів за надані послуги апеляційному суду не представлені, при цьому визначений строк для їх сплати не минув (30.09.2023р.).

У зв`язку із визначеними договірними сторонами умовами розрахунків, здійснення розгляду питання про відшкодування витрат на правову допомогу до закінчення погодженого строку розрахунків, колегія суддів приходить до висновку про те, що за таких умов докази оплати гонорару адвоката не можуть бути представлені суду з об`єктивних причин.

Водночас, учасниками справи не представлено, а судом не здобуто доказів несплати витрат на правову допомогу через порушення стороною своїх договірних зобов`язань; відсутності бажання позивача сплачувати такі на підставі укладеного договору тощо.

Таким чином, із змісту наданих документів однозначно та чітко убачається, що останні стосуються правової допомоги, наданої позивачу під час розгляду апеляційної скарги ВК Івано-Франківської МР на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29.12.2022р. в адміністративній справі № 300/858/22.

Аналіз цих документів дозволяє чітко та однозначно визначити обсяг наданої правової допомоги, кількість годин, витрачених для їх надання, а також їхню вартість.

Отже, надані суду матеріали доводять факт надання позивачу правової допомоги АО «Літіум» в суді апеляційної інстанції, а відтак підтверджують понесення позивачем витрат на правову допомогу в розглядуваній справі № 300/858/22.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини /ЄСПЛ/, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п.30, ECHR 1999-V).

В пункті 269 рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п.55 з подальшими посиланнями).

Як відзначено у п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у п.154 рішення ЄСПЛ у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

В силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Апеляційний суд вважає, що позивачем доведено фактичне понесення витрат на правову допомогу у вигляді таких послуг (робіт):

підготовка та подача 24.02.2022р. до апеляційного суду в підсистемі «Електронний суд» клопотання про повернення апеляційної скарги ВК Івано-Франківської МР та відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою (4 год. вартістю 1000 грн.);

підготовка та подача 11.04.2023р. до апеляційного суду в підсистемі «Електронний суд» заяви про участь представника клієнта у судовому засіданні в режимі відеоконференції (0,5 год. вартістю 250 грн.);

підготовка та подача 13.04.2023р. до апеляційного суду в підсистемі «Електронний суд» відзиву на апеляційну скаргу ВК Івано-Франківської МР (6 год. вартістю 1750 грн.);

участь в судовому засіданні від 03.05.2023р. в режимі відеоконференції (1 год. вартістю 500 грн.).

В свою чергу, інші надані послуги дублюються (надання консультацій та роз`яснень, аналіз апеляційної скарги) або виходять за межі судового розгляду справи (підготовка заяви про відновлення виконавчого провадження, надання інших видів професійної правничої та правової допомоги для забезпечення виконання повноважень та доручень клієнта у взаємовідносинах з ВК Івано-Франківської МР).

Враховуючи складність справи, залишення без задоволення апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, співмірність понесених витрат із ціною позову та значення справи для позивача, колегія суддів приходить до обґрунтованого висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, в загальному розмірі 3500 грн.

В частині стягнення витрат на правову допомогу з третьої особи ВК Івано-Франківської МР колегія суддів враховує наступне.

Згідно з ч.1 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач (ч.1 ст.46 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, нормами процесуального закону не передбачено покладання на третю особу витрат на правничу допомогу адвоката, понесених позивачем (який не є суб`єктом владних повноважень).

Також колегія суддів не убачає підстав для застосування аналогії закону, оскільки наведені положення КАС України є чіткими, зрозумілими та однозначними, а встановлене ними нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування у правозастосовчій діяльності.

Виходячи з викладеного, немає правових підстав вважати, що суд може покласти зазначені заявником витрати на третю особу, яка була апелянтом про справі.

Водночас, виходячи з імперативних приписів ч.1 ст.139 КАС України, за яких суд не може уникнути вирішення питання про розподіл судових витрат з причини заявлення вимог про їх стягнення до неналежної особи, такі витрати слід покласти на відповідача по справі.

Таким чином, в порядку п.3 ч.1 ст.252 КАС України належить винести додаткову постанову з приводу вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме: стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) на користь позивача витрати, пов`язані з правничою (правовою) допомогою, в розмірі 3500 грн.

Керуючись ст.ст.139, 143, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.252, ч.3 ст.268, ст.310, ч.2 ст.313, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, - задовольнити частково.

Прийняти додаткову постанову, якою вирішити питання про витрати на професійну правничу (правову) допомогу за результатами апеляційного розгляду справи № 300/858/22.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) (76000, м.Івано-Франківськ, вул.Галицька, буд.45; ) понесені витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) грн.

В задоволенні решти вимог заяви про стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу, - відмовити.

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 15.06.2023р.