Справа № 460/7425/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2023 року м. Рівне №460/7425/23
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ясковець О.В. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник не прибув,

відповідача: представник Федченко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доРівненської митниці
про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Рівненської митниці (далі по тексту відповідач) про визнання протиправними та скасування карток відмови №UA204020/2023/000054, №UA204020/2023/000178, №UA204020/2023/000212 та рішень про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000006/2 від 24.01.2023 року, №UA204020/2023/000025/2 від 21.02.2023 року, UA204020/2023/000028/2 від 27.02.2023 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що з метою митного оформлення товарів декларантом подано митні декларації від 23.01.2023 №UA204020/2023/002718, від 20.02.2023 №23UA51U5, від 27.02.2023 №UA204020/2023/007985 на імпортовані товари шини пневматичні, гумові,що вже використовувались,для вантажних автомобілів,придатні для подальшого використання. Митну вартість імпортованих товарів позивачем заявлено за основним методом визначення митної вартості за ціною договору. Проте, митний орган дійшов висновку про наявність неточностей та розбіжностей у документах та сформував повідомлення про необхідність надання декларантом додаткових документів. Позивач вказує, що він надав митному органу усі належні документи, що підтверджують числові значення митної вартості товару за ціною договору, а тому рішення про коригування митної вартості та картки відмови є протиправними. Також зазначає, що у порядку статті 55 Митного кодексу України надав митному органу заяву та додаткові документи щодо митної вартості товару та просив скасувати картки відмови №UA204020/2023/000054, №UA204020/2023/000178, №UA204020/2023/000212 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000006/2 від 24.01.2023 року, №UA204020/2023/000025/2 від 21.02.2023 року, UA204020/2023/000028/2 від 27.02.2023 року.

Ухвалою суду від 04.04.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 01.05.2023 на 09:30 год.

Відповідач проти задоволення позову заперечив та 14.04.2023 подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення зазначає, що у інформації, наданій декларантом під час подання митних декларацій на імпортовані позивачем товари, було відсутнє обґрунтування числового значення рівня заявленої митної вартості товарів, що імпортується, наявні окремі розбіжності в поданих до митного оформлення документах та не містилися всі данні відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості тому, відповідно до вимог Митного кодексу України, посадовими особами відповідача було направлено позивачу електронні вимоги щодо надання додаткових документів з метою підтвердження заявлених відомостей у митних деклараціях, які останнім належним чином виконано не було. Враховуючи те, що заявлені числові значення складових митної вартості не були підтверджені документально та не піддаються обчисленню, відповідач стверджував, що застосування методу визначення митної вартості товару за ціною угоди було неможливим, відповідно до чого було прийнято оскаржувані картки відмови №UA204020/2023/000054, №UA204020/2023/000178, №UA204020/2023/000212 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000006/2 від 24.01.2023 року, №UA204020/2023/000025/2 від 21.02.2023 року, UA204020/2023/000028/2 від 27.02.2023 року. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

01.05.2023 підготовче судове засідання відкладено до 29.05.2023 до 09:30 год.

04.05.2023 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач виклав свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення.

Ухвалою суду від 29.05.2023 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 12.06.2023 на 10:30 год.

У судове засідання, призначене на 12.06.2023, представник позивача не прибув. До початку судового засідання подав заяву про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував з наведених у відзиві підстав. Просив повністю відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши доводи та аргументи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, перевіривши їх дослідженими доказами, оцінивши їх у сукупності на підставі чинного законодавства, суд встановив та врахував таке.

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) та юридичною особою "Dikabo GMBH", Німеччина (продавець) 11.05.2014 року укладено зовнішньоекономічний договір № GMBH-0102, відповідно до якого продавець відвантажує, а покупець приймає та оплачує шини до вантажних автомобілів, що були у вжитку та придатні для подальшого використання, у кількості та по цінах, що вказані у інвойсах, які є невід`ємною частиною договору. Ціна за товари визначена у валюті Євро за одиницю та вказана у інвойсі. Умови поставки визначаються на умовах FCA (Spelle), згідно Інкотермс 2010.

Згідно обставин адміністративної справи та її матеріалів з метою митного оформлення товарів уповноваженою особою позивача подано митні декларації від 23.01.2023 №UA204020/2023/002718, від 20.02.2023 №23UA51U5, від 27.02.2023 №UA204020/2023/007985 на імпортовані товари шини пневматичні, гумові,що вже використовувались,для вантажних автомобілів,придатні для подальшого використання. Митна вартість імпортованих товарів визначена за основним методом.

Під час здійснення митного контролю та перевірки, поданих до митного оформлення митних декларацій від 23.01.2023 №UA204020/2023/002718, від 20.02.2023 №23UA51U5, від 27.02.2023 №UA204020/2023/007985, товаро-супровідних документів, митним органом сформовані повідомлення про необхідність надання декларантом додаткових документів (далі Повідомлення): рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціям. У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Згідно частини 6 статті 53 Митного кодексу України, уповноважену особу позивача митного брокера повідомлено про право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Також, надано консультацію стосовно рівня вартості товарів, яким володіє митниця, та який можливо застосувати до імпортованих товарів.

На вказані вимоги митниці щодо надання додаткових документів уповноваженою особою позивача митним брокером було надано: по митній декларації від 20.02.2023 №23UA51U5 лист від 20.02.2023, підписаний особою уповноваженою на роботу з митницею ТОВ "100 ШИН+" Ю.М. Максименко та повторно надано разовий договір-замовлення №0702 від 07.02.2023 року; по митній декларації від 27.02.2023 №UA204020/2023/007985 разовий договір-замовлення № 200223 від 20.02.2023 року; по митній декларації від 23.01.2023 №UA204020/2023/002718 лист уповноваженої особи ТОВ "100 ШИН" Ю.М.Максименка.

За результатами опрацювання поданих до митного оформлення і додатково наданих на вимогу митного органу документі прийнято оскаржувані картки відмови №UA204020/2023/000054, №UA204020/2023/000178, №UA204020/2023/000212 та рішення про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000006/2 від 24.01.2023 року, №UA204020/2023/000025/2 від 21.02.2023 року, UA204020/2023/000028/2 від 27.02.2023 року.

Випуск у вільний обіг товарів здійснено за наступними митними деклараціями: щодо рішення про коригування митної вартості товарів від 21.02.2023 №UA204020/2023/000025/2 митна декларація від 27.02.2023 23UA61U2; щодо рішення про коригування митної вартості товарів від 27.02.2023 №UA204020/2023/000028/2 митна декларація від 27.02.2023 №UA204020/2023/008150; щодо рішення про коригування митної вартості товарів від 24.01.2023 №UA204020/2023/000006/2 митна декларація від 25.01.2023 №UA204020/2023/003018 із застосуванням положень ч.7 статті 55 Митного кодексу України.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів (стаття 1 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI (далі МК України)).

Згідно з частиною другою статті 1 Митного кодексу України відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Згідно із частинами першою-третьою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).

Відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки (стаття 50 МК України).

Митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу (частина перша статті 51 МК України).

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина перша статті 52 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина друга статті 52 МК України).

За правилами частини першої статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 МК України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 1 статті 257 Митного кодексу України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

В ситу приписів пункту 2 частини 2 статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати митному органу зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до положень статті 54 Митного кодексу України, при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку.

Згідно частини 1 статті 54 Митного кодексу України, митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

Частиною 5 статті 54 Митного кодексу України встановлено що, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості та зокрема у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Стаття 57 глави 9 Митного кодексу України визначає такі методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. При цьому, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами частини 1 статті 58 Митного кодексу України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару;

2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

В силу вимог частини другої цієї статті метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини четвертої статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Частиною 9 статті 58 Митного кодексу України визначено, що розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, які підтверджуються документально та піддаються обчисленню.

За результатами опрацювання посадовими особами відповідача наданих декларантом документів для підтвердження митної вартості імпортованих товарів, виявлено, що такі документи містять неточності та розбіжності:

По рішенню від 21.02.2023 №UA204020/2023/000025/2: в графі 44 МД зазначено документ за кодом "3014" Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 14.02.2023 б/н, проте за усіма товарами в МД зазначено інформацію про різні торгові марки та країни походження товару, відповідно до інформації, вказаної в інвойсі від 14.02.2023 №30954, разом з тим прайс-лист від 14.02.2023 №Б/Н видано компанією Dikabo GMBH., що не є виробником товарів. До митного оформлення надано прайс-лист від 14.02.2023 без терміну дії ціни пропозиції. При цьому, у прайсі відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 14.02.2023 №30954, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства на конкретну партію, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданому прайс-листі відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 14.02.2023 №30954. В декларації країни експортера № 23DE73E0 від 14.02.2023 відсутні відомості про умови поставки та пункт відправлення товару. Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Однак, до митного оформлення не надано документа, що підтверджує сплату витрат на транспортування товарів.

По рішенню від 27.02.2023 №UA204020/2023/000028/2: В графі 44 МД зазначено документ за кодом "3014" (Прейскурант (прайс-лист) виробника товару) від 21.02.2023 б/н, проте даний документ виданий постачальником Dikabo GMBH (який не є виробником зазначених товарів) та зазначений ним як PRICE OFFER, тобто Цінова пропозиція щодо товарів різних виробників. Також даний документ не містить інформації щодо терміну дії цінової пропозиції. Вказане ставить під сумнів дійсність документу за кодом «3014» Прейскурант (прайс-лист) виробника товару. При цьому у PRICE OFFER від 21.02.2023 відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 21.02.2023 № 31026, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 53 МКУ документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Однак, до митного оформлення не надано документа, що підтверджує сплату витрат на транспортування товарів.

По рішенню від 24.01.2023 №UA204020/2023/000006/2: В графі 44 МД зазначено документ за кодом "3014" Прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 18.01.2023 б/н, проте за усіма товарами в МД зазначено інформацію про різних виробників відповідно до інформації, вказаної в інвойсі від 18.01.2023 №30788, разом з тим прайс-лист від 18.01.2023 №Б/Н видано компанією Dikabo GMBH., що не є виробником товарів. Отже зазначене ставить під сумнів дійсність документу за кодом "3014" Прейскурант (прайс-лист) виробника товару. До митного оформлення надано прайс-лист від 18.01.2023 без терміну дії ціни пропозиції. При цьому, у прайсі відображено усі позиції товару за поданим інвойсом від 18.01.2023 № 30788, що наштовхує на спеціальну ціну для конкретного підприємства, а саме імпортера за поданим інвойсом. Також у поданому прайс-листі відсутня конкретна назва товару (шини до вантажних автомобілів бувші у вжитку), що також не ідентифікує предмет пропозиції по відношенню до товарів, за інвойсом від 18.01.2023 № 30788. В декларації країни експортера №23DE77E0 від 18.01.2023 відсутні відомості про умови поставки та пункт відправлення товару.

Разом з тим, за результатом опрацювання наданих сторонами пояснень, перевірки їх доказами та аналізу наявних в матеріалах справи документів, суд зазначає наступне.

Відповідно до зовнішньоекономічного договору № GMBH-0102 від 11.05.2014 року, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець) та юридичною особою "Dikabo GMBH", Німеччина (продавець), умови поставки товарів визначаються на умовах FCA (Spelle), згідно Інкотермс 2010, тобто витрати на транспортування товарів покладаються безпосередньо на покупця.

На підтвердження витрат на транспортування імпортованих товарів за митними деклараціями від 20.02.2023 №23UA51U5, від 27.02.2023 №UA204020/2023/007985 позивачем до суду було надано відповідні довідки про вартість таких витрат від 15.02.2023 року та від 23.02.2023 року, договір на перевезення від 20.02.2023 року №200223, рахунок на оплату послуг №19 від 23.02.2023 року та №114 від 28.02.2023 року, акт надання послуг №19 від 23.02.2023 року та №112 від 28.02.2023 року, платіжне доручення №9922 від 06.03.2023 року та №9923 від 06.03.2023 року.

Разом з тим, до митного оформлення імпортованих товарів за митними деклараціями від 20.02.2023 №23UA51U5, від 27.02.2023 №UA204020/2023/007985 документи, окрім довідок про вартість транспортних витрат та договору на перевезення, позивачем не надавалися.

При цьому, згідно договір на перевезення від 20.02.2023 року №200223 оплата за надані транспортні послуги здійснюється в день підписання акту виконаних робіт. Відповідно до наявних в матеріалах справи актів виконаних робіт щодо транспортування товарів, такі акти підписані 23.02.2023 року та 28.02.2023 року, відповідно оплата таких послуг повинна б бути здійснена 23.02.2023 року та 28.02.2023 року, однак оплата за такі послуги була здійснена лише 06.03.2023 року згідно платіжних доручень №№9922, 9923.

Суд бере до уваги обставину, що згідно положень пункту 5 частини 10 статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України. Відповідно до графи 20 Розділу ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Таким чином, під час здійснення митного оформлення позивач не підтвердив належними документами, у відповідності до вимог статті 58 Митного кодексу України, відомостей щодо складових митної вартості імпортованих товарів.

Суд зазначає, що до суду на підтвердження тих обставин, на які він покликається, зокрема в частині витрат на транспортування товарів за митною декларацією від 23.01.2023 №UA204020/2023/002718, позивачем не надано жодного платіжного документа, який підтверджує сплату таких витрат.

Як слідує з оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів від 27.02.2023 №UA204020/2023/000028/2 та від 21.02.2023 №UA204020/2023/000025/2 позивачу було поставлено вимогу щодо надання додаткових документів та повідомлено про право, відповідно до ч. 6 ст. 53 Митного кодексу України, надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості.

Позивачем відповідачу було направлено листи-пояснення від 24.01.2023 року, від 20.02.2023 року, від 27.02.2023 року, у яких уповноважена особа позивача, з поміж іншого, висловлювала прохання завершити митне оформлення без врахування термінів, передбачених статтею 53 Митного кодексу України а саме надання 10-денного терміну на подання додатково витребуваних документів та інших документів, що підтверджують складові митної вартості імпортованих товарів.

Таким чином, у митного органу були наявні обґрунтовані сумніви у правильності визначення декларантом митної вартості товарів, у зв`язку з чим відповідач витребовував додаткові документи та вказані вище розбіжності у поданих до митного оформлення документах могли бути усунуті або ж пояснені декларантом після отримання запиту митного органу, проте декларант не спростував твердження відповідача про виявлені у документах недоліки та не надав додаткових документів, які б дозволяли митниці однозначно встановити і перевірити заявлену декларантом митну вартість.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної, зокрема в постановах від 14.07.2020 у справі № 809/1557/17, від 10.06.2020 у справі № 1.380.2019.004752, від 28.09.2020 у справі №520/2133/19, від 10.04.2020 у справі № 822/2806/15, наявність розбіжностей в документах, що підтверджують митну вартість є підставою для коригування додаткових документів та у разі їх ненадання - коригування митним органом митної вартості.

Запропонувавши надати додаткові документи та інші документи на підтвердження заявлених в митних деклараціях відомостей, митний орган сприяв позивачу в обґрунтуванні застосування першого (основного) методу визначення митної вартості ввезеного на митну території України товару.

Суд зазначає, що згідно змісту графи 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, уповноваженими особами митного органу позивачу було запропоновано надати, серед інших документів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Пунктом 8 ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України передбачено обов`язок декларанта, надати митним органам, серед інших документів, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

Відповідно до положень наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 "Про затвердження методичних рекомендацій при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України", для підтвердження митної вартості обладнання, яке було в користуванні, необхідно надати документальне підтвердження його технічного стану, ступінь зносу, ліквідаційну вартість, а також: дата початку експлуатації, відомості про консервацію і види ремонту, фізичний знос, повна та залишкова балансова вартість, наявність дефектів, вироблений ресурс до списання.

Такі відомості відсутні у поданих позивачем документах до митного оформлення.

З огляду на наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості товару за першим методом, у відповідача були правові підстави витребувати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару, проте декларант жодних інших документів митному органу не подав, що стало підставою для коригування митної вартості товарів не за ціною договору (контракту).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 54 Митного кодексу України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Водночас, суд зауважує, що позивачем до матеріалів даної справи не надано платіжних документів на підтвердження оплати вартості самих товарів, поданих до митного оформлення. При цьому, згідно пункту 3.1 укладено зовнішньоекономічний договір № GMBH-0102, від 11.05.2014 року, оплата проводиться протягом 30 днів з дня отримання товару. Згідно умов поставки FCA (Spelle) (Німеччина), позивач імпортовані товари отримав ще до моменту подання відповідних митних декларацій відповідачу. Враховуючи зазначене та умови розрахунків за імпортовані товари, на момент подання позовної заяви до суду оплата за такі товари повинна бути здійснена.

З матеріалів справи встановлено, що митний орган надсилав позивачу Консультації, де зазначав про відсутність інформації щодо ідентичних чи подібних товарів для застосування методів визначення митної вартості автомобіля та, у відповідності до вимог частини 3 статті 53 Митного кодексу України, митним органом уповноваженій позивачем особі митному брокеру направлено письмове повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів для підтвердження обраного методу та рівня митної вартості товарів.

Отже, позивач в процедурі консультації мав можливість надати митному органу відповідну належну інформацію щодо ідентичних чи подібних товарів для застосування методів визначення митної вартості автомобіля та додаткові документи на підтвердження заявлених до митного оформлення відомостей, проте таких дій не вчинив.

Саме позивач на стадії декларування товару (подання декларації та інших документів) зобов`язаний довести та надати докази (відповідні документи) того, що має право декларувати товари за самостійно обраним методом, і лише у разі надання таких документів, контролюючий орган за наявності у нього сумнівів може витребувати додаткові документи, що передбачені ч. 3ст. 53 Митного кодексу України.

При цьому, за змістом пункту 2 частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказане вище свідчить про те, що у митного органу були наявні правові підстави для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття оскаржуваних карток відмови №UA204020/2023/000054, №UA204020/2023/000178, №UA204020/2023/000212 та рішень про коригування митної вартості товарів №UA204020/2023/000006/2 від 24.01.2023 року, №UA204020/2023/000025/2 від 21.02.2023 року, UA204020/2023/000028/2 від 27.02.2023 року.

Суд вважає, що митний орган навів достатнє обґрунтування причин, за наявності яких митниця не могла визнати заявлену декларантом митну вартість; у них вказано джерела інформації, що використовувались відповідачем для визначення митної вартості з покликанням на реквізити митних декларацій, зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований метод, що передує методу, обраному митним органом.

Підсумовуючи наведене, суд виснує, що під час процедури митного оформлення ввезеного позивачем товару у митного органу були наявні правові підстави для обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару.

Узагальнюючи наведене, суд переконаний, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийняття митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення прийняті Рівненською митницею правомірно, в межах та у спосіб визначений чинним законодавством України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Контролюючий орган навів переконливі аргументи, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем доведена.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України у суду відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови, рішення про коригування митної вартості товарів - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Рівненська митниця (вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33000, ЄДРПОУ/РНОКПП 43958370)

Повний текст рішення складений 16 червня 2023 року

Суддя С.А. Борискін