Справа № 340/2935/21
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2023 року м. Дніпросправа № 340/2935/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження засіданні у приміщенні Третього апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 року в адміністративній справі №340/2935/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової служби України, в якому просить визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію №2155/ІПК/99-00-04-03-03-06 від 31.05.2021 року.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що у лютому 2021 року він звернувся до ДПС України за отриманням індивідуальної податкової консультації з питань, пов`язаних з його податковим статусом як адвоката та оподаткуванням діяльності. Відповідач надав йому індивідуальну податкову консультацію №2155/ІПК/99-00-04-03-03-06 від 31.05.2021 року, з якою позивач не погоджується. Позивач стверджує, що перебуваючи на податковому обліку як фізична особа-підприємець на спрощеній системі оподаткування та як фізична особа, яка проводить незалежну професійну діяльність (адвокат), він має вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа-підприємець 3 групи єдиного податку за видом діяльності у сфері права. З цих підстав просить суд визнати спірну індивідуальну податкову консультацію протиправною та скасувати її.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 року в адміністративній справі №340/2935/21 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправною та скасовано індивідуальну податкову консультацію Державної податкової служби України №2155/ІПК/99-00-04-03-03-06 від 31.05.2021 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 908 гривень за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Державна податкова служба України подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що ОСОБА_1 є адвокатом та провадить свою діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого 20.06.2019 року Радою адвокатів Кіровоградської області.

З 14.02.2020 року позивач як адвокат взятий на облік як платник податку, відомості щодо якого не підлягають включенню до Єдиного державного реєстру.

Крім того, з 08.07.2020 року позивач зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець, вид діяльності - діяльність у сфері права (КВЕД 69.10).

3 08.07.2020 року позивач як фізична особа-підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування, є платником єдиного податку за ставкою 5 відсотків (третя група) за видом діяльності - діяльність у сфері права (КВЕД 69.10).

У лютому 2021 року позивач направив до Державної податкової служби України звернення на отримання індивідуальної податкової консультації з таких питань:

- яким чином оподатковуються його доходи, отримані від адвокатської діяльності в період перебування на спрощеній системі оподаткування ФОП третьої групи та здійснення ідентичної з ФОП господарської діяльності (КВЕД 69.10 - діяльність у сфері права)?

- чи виникає у нього обов`язок подання іншої звітності крім тої, яка передбачена законодавством для фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування (третьої групи)?

ДПС України надала позивачу індивідуальну податкову консультацію №2155/IПK/99-00-04-03-03-06 від 31.05.2021 року, у якій з посиланням на норми Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Податкового кодексу України роз`яснено, що фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність адвоката, не може бути підприємцем у межах такої адвокатської діяльності. Адвокатська діяльність не є підприємницькою і не може здійснюватися фізичною особою - підприємцем. Відповідно до п.291.3 ст.291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності застосовується виключно юридичними особами або фізичними особами - підприємцям. Отже застосування спрощеної системи оподаткування фізичними особами, які здійснюють незалежну професійну діяльність, Податковим кодексом України не передбачено. Фізична особа-підприємець не може здійснювати адвокатську діяльність, а до доходів, отриманих від провадження адвокатської діяльності, не може бути застосовано спрощену систему оподаткування, обліку та звітності. Таким чином, фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність та одночасно проводить незалежну професійну діяльність, веде окремий облік доходів/витрат, отриманих/понесених від провадження незалежної професійної підприємницької діяльності, та здійснює окремо розрахунки з бюджетом.

Не погоджуючись за такою податковою консультацією, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пп. 14.1.172-1 ст. 14 Податкового кодексу індивідуальна податкова консультація - це роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Відповідно до підпункту 65.4.4 пункту 65.4 статті 65 ПК України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Законом «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» від 16 січня 2020 року (Закон № 466-IX) внесені зміни до ПК України, і вже на законодавчому рівні остаточно врегульована така організаційно-правова форма обліку платників податків як ФОП з ознакою. Закон має вищу силу за порядки та інструкції, і саме це було метою внесення змін до Кодексу задля уникнення спекуляцій і різночитань.

Зокрема, додано пункт 65.9 до статті 69 ПК України, за яким, «якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності».

Також цим законом змінено підпункт 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 ПК України, визначення самозайнятої особи. Зокрема, самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником у межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність це, зокрема, діяльність адвокатів, за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою підприємцем (за винятком випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 ПК України) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб. Тобто ФОП з ознакою може бути особою, що здійснює незалежну професійну діяльність.

Відповідно до підпункту 2 пункту 297.1 статті 297 ПК України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на доходи фізичних осіб у частині доходів (об`єкта оподаткування), що отримані в результаті господарської діяльності платника єдиного податку першої-третьої групи (фізичної особи) та оподатковані згідно з цією главою.

Оскільки види діяльності особи як фізичної особи підприємця та особи, яка провадить незалежну професійну діяльність, збігаються, то вона не має обов`язку подання звітності як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність з огляду на ті обставини, що фактично у даному випадку буде мати місце подвійний облік однієї й тієї ж діяльності, а відповідно, і подвійне оподаткування, що суперечить принципам податкового законодавства.

Особа, перебуваючи на податковому обліку як фізична особа підприємець на спрощеній системі оподаткування, повинна перебувати на податковому обліку як фізична особа підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, та вести єдиний податковий облік та сплату податків саме як фізична особа підприємець третьої групи єдиного податку за видом діяльності КВЕД 69.10.

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України -залишити без задоволення.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25.04.2022 року в адміністративній справі №340/2935/21- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов