Справа № 465/3238/20
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №465/3238/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного про визнання недійсним протоколу і наказу, зобов`язання вчинити дії

в с т а н о в и в:

до Франківського районного суду міста Львова надійшов позов ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного , місцезнаходження: 79012, м.Львів, вул.Героїв Майдану, 32, в якому позивач просить суд:

- визнати недійсним протокол №12 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.06.2019 та наказ начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.06.2019 №423-АД в частині зняття з квартирного обліку і виключення позивача зі списків черговості частини;

- зобов`язати житлову комісію Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного поновити позивача на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 15 вересня 2021 року у справі №465/3228/20 позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Постановою Львівського апеляційного суду від 28.03.2023 рішення Франківського районного суду міста Львова від 15 вересня 2021 року у справі №465/3228/20 скасовано, провадження у справі закрито, а справу передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

За результатами автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді А.Г.Гулику.

Ухвалою від 01.05.2023 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Позов обґрунтований тим, що з 01.08.1991 по 18.10.2018 позивач проходив військову службу у лавах Збройних Сил України. Станом на 18.10.2018 календарна вислуга позивача становить 27 років 02 місяці 19 днів, пільгова - 00 років 06 місяці 10 днів. У зв`язку із відсутністю в сім`ї жилого приміщення за місцем проходження служби, позивач, починаючи з 10.06.1995 по 26.06.2019 перебував на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 , Військовому інституті ракетних військ та артилерії, Науковому центрі бойового застосування ракетних військ і артилерії Сумського державного університету та Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного зі складом сім`ї у кількості трьох осіб (позивач, його дружина та донька дружини), як такий, що потребує поліпшення житлових умов. В подальшому, 22 вересня 2018 року, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №428 позивача звільнено у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к» - які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати подовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду. 18 жовтня 2018 року наказом Начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) №266 позивача виключено зі списків особового складу Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Під час проходження військової служби та на момент звільнення позивач постійним житлом не забезпечувався. Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №12 від 26.06.2019 позивача знято з квартирного обліку Національної академії, на підставі п.21 розділу VI наказу МО України від 31.07.2018 №380 та п.9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Позивач вважає, що дії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, що полягали у знятті його та членів його сім`ї із обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов і виключення його із списків черговості частини є протиправними та такими, що порушують житлові права позивача та не відповідають нормам житлового законодавства.

Звертає увагу, що з витягу з наказу №266 від 18.10.2018 начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (по стройовій частині) вбачається, що на день звільнення позивача з військової служби його вислуга років в календарному обчисленні становила понад 27 років. Відповідно позивач був звільнений з правом на пенсію, яка йому призначена та виплачувалася з жовтня 2018 року. А відтак, відповідно до пп. 1 п. 29 Правил обліку з урахуванням п. 2 Розділу II «Прикінцеві положення» Закону № 1865-ІУ, позивач не підлягав зняттю з квартирного обліку за місцем попередньої служби, натомість - зберігав право перебувати на цьому обліку до одержання постійного житла. Враховуючи те, що на час звільнення у запас позивач мав стаж військової служби понад 20 років, та був зарахований на облік перший раз до 1 січня 2005 року (набрання чинності «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), звільнений з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту та виходом на пільгову пенсію, то в спірному випадку відсутні підстави для зняття його з квартирного обліку, а тому рішення житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.06.2019, оформлене протоколом №12, є незаконним та відповідно таким, що підлягає скасуванню.

Відтак, позивач просить визнати недійсним протокол №12 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.06.2019 та наказ начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.06.2019 року №423-АД, в частині зняття з квартирного обліку і виключення зі списків черговості частини підполковника запасу ОСОБА_1 ; зобов`язати житлову комісію Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що позовні вимоги не відповідають дійсності та ґрунтуються на хибному розумінні чинного законодавства України, а докази, на які посилається позивач у своєму позові є необґрунтованими та суперечать нормам матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що позивач як підполковник запасу втратив право перебувати на квартирному обліку Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, оскільки був звільнений у запас з підстав, що не передбачені пунктом 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає рішення житлової комісії відповідача від 26.06.2019 правомірним, законним та таким, що не порушує права позивача.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Суд встановив, що з 01.08.1991 по 18.10.2018 позивач проходив військову службу у Збройних Силах України. Станом на 18.10.2018 вислуга років позивача становила 27 років 02 місяці 19 днів.

Згідно з витягом з протоколу №9 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 10.06.1995, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_2 , позивача зараховано на квартирний облік складом сім`ї 1 (одна) особа в загальну чергу.

Згідно з витягом з протоколу №2 засідання житлової комісії Наукового центру бойового застосування ракетних військ і артилерії Сумського державного університету від 27.04. 2010, у зв`язку з одруженням склад сім`ї позивача визнано у складі трьох осіб: він, дружина 1969 р.н., донька дружини, 1996 р.н.

Відповідно до витягу з протоколу №6 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 25.01.2017 вбачається, що позивач з 10.06.1995 у складі сім`ї з трьох осіб, в тому числі дружини, 1969 р.н., доньки дружини, 1996р.н., згідно з наданою довідкою №175 від 16.11.2015 КЕВ м.Полтава, на підставі пункту 6 статті 34 Житлового Кодексу України та включено в списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, на підставі пункту 14 статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з 25.01.2017.

22 вересня 2018 року, наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) №428 позивача звільнено у запас відповідно до пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к» - які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до оголошення демобілізації, та які вислужили не менше 18 місяців з дати подовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду.

Відповідно до витягу з протоколу №12 засідання житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 26.06.2019 ухвалено зняти з квартирного обліку Національної академії, на підставі п.21 розділу VI наказу МО України 31.07.2018 №380 та пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» підполковника запасу ОСОБА_2 (вислуга в ЗСУ 27 років).

Не погоджуючись з рішеннями щодо зняття з квартирного обліку і виключення зі списків черговості частини, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відпвідно до положеннь статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціальної) - захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Закон України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон України №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом (стаття 1 Закону України № 2011-ХІІ).

Згідно із статтею 1-2 Закону України № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону України № 2011-ХІІ).

Так, на час взяття позивача на квартирний облік забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями було регламентовано положеннями статті 12 Закону України № 2011-ХІІ, згідно із частиною першою якої військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу України.

До одержання постійного жилого приміщення військовослужбовцям, зазначеним у згаданому пункті, надаються службові жилі приміщення. У разі відсутності такого житла військова частина зобов`язана тимчасово орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) ним жилого приміщення на умовах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

В подальшому, згідно із розділом І Закону України № 1865-IV, який набрав чинності 01.01.2005, статтю 12 Закону України № 2011-ХІІ викладено в новій редакції, згідно із абзацами 1, 5 та 7 частини першої якої, держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Частиною другою розділу ІІ Закону України №1865-IV визначено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Так, згідно із абзацами першим, четвертим, п`ятим, сьомим та дев`ятим та пункту 1 статті 12 Закону України № 2011-ХІІ в редакції Закону України № 1865-IV держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодеком України та іншими нормативно-правовими актами.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. Для інших військовослужбовців військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовця та членів його сім`ї або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом України, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 19.10.2022 у справі №750/3665/20.

Поряд з цим, спірним у справі є питання можливості виключення військовослужбовця з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, через звільнення з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, вирішуючи яке суд враховує наступне.

Відповідно до частини дев`ятої статті 12 Закону України № 2011-XII військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

У разі смерті особи, звільненої з військової служби в запас або у відставку на підставах, зазначених у абзаці першому цієї частини, яка відповідно до законодавства мала право на першочергове (позачергове) одержання житла, її сім`я зберігає право на одержання житла в тому самому порядку.

Як видно з матеріалів справи, позивача звільнено з військової служби у запас (у зв`язку із закінченням строку контракту).

У статті 12 Закону України № 2011-XII встановлено, що Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

На виконання наведеного положення Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2006 №1081 затвердив Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (тут і надалі у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин; далі Порядок №1081).

Відповідно до пункту 22 вказаного Порядку облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Підстави зняття військовослужбовців з обліку викладені у пункті 30 Порядку №1081.

Так, військовослужбовці знімаються з обліку у разі:

- поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла;

- засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження;

- звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

- подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік;

- в інших випадках, передбачених законодавством.

Суд звертає увагу відповідача на те, що у пункті 30 Порядку №1081 відсутня така підстава для зняття військовослужбовця з обліку як звільнення з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту.

Суд вважає, що абзац перший частини дев`ятої статті 12 Закону України № 2011-XII необхідно застосовувати до спірних правовідносин у взаємозв`язку із абзацом четвертим частини першої згаданої статті, в якому передбачено право військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членів їх сімей на отримання жилих приміщень для постійного проживання або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

На користь такого тлумачення свідчать і подальші законодавчі зміни абзацу першого частини дев`ятої статті 12 Закону України № 2011-XII. Так, в абзац перший частини дев`ятої статті 12 Закону України № 2011-XII внесено зміни Законом України від 30.03.2021 № 1357-IX і передбачено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби, зокрема, якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення.

Отже, враховуючи висновки Верховного Суду у постанові від 19.10.2022 у справі №750/3665/20, зважаючи на те, що вислуга на військовій службі позивача становила понад 20 років, то він зі своєю сім`єю мав право на отримання жилого приміщення або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення.

З огляду на це, а також відсутність передбачених законом підстав для зняття з обліку внаслідок звільнення з військової служби у запас у зв`язку із закінченням строку контракту, суд дійшов висновку про протиправність рішення відповідача, яке оформлене протоколом №12 від 26.06.2019, в частині зняття позивача з квартирного обліку.

З метою повного відновлення порушених прав суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача поновити позивача на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до статті 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір у розмірі 840,80грн.

Керуючись статтями 6, 9, 73-76, 242, 243, 244, 245 КАС України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного, оформлене протоколом №12 від 26.06.2019, у частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 та наказ начальника Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного від 27.06.2019 №423-АД у частині зняття з квартирного обліку ОСОБА_1 .

Зобов`язати житлову комісію Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов при Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Стягнути з Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного , місцезнаходження: 79012, м.Львів, вул.Героїв Майдану, 32 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя А.Г. Гулик