Справа № 540/8671/21
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/8671/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (; адреса: вул. Володимирська, буд. 26, м. Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2021 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якій представник позивача просить суд:

визнати протиправними дії Адміністрація Державної прикордонної служби України, які виразилися у відмові донарахування та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди;

зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Ухвалами Херсонського окружного адміністративного суду:

- від 31.12.2021 року адміністративну позовну заяву залишено без руху;

- від 21.01.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії; постановлено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження (ст.262 КАС України) з повідомленням учасників справи; призначено судове засідання на 24.02.2022 року.

27.01.2022 року представник позивача подала суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача; 18.02.2022 року заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

22.02.2022 року відповідач подав суду відзив на позов.

Згідно Розпорядження Голови Верховного Суду від 18.03.2022 р. № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)» територіальна підсудність справ Херсонського окружного адміністративного суду визначена за Одеським окружним адміністративним судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 30.03.2023 року, справа № 540/8671/21 передана судді Аракелян М.М.

Одеському окружному адміністративному суду надано доступ до електронної справи № 540/8671/21.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2023 року прийнято до провадження справу та вирішено її розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст.262 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при звільненні з військової служби позивачу одноразова грошова допомога при звільненні була нарахована та виплачена без врахування щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889.

Заперечуючи проти позову, Адміністрація Державної прикордонної служби України у відзиві на позовну заяву зазначила, що наказом Начальника Азово-Чорноморського регіонального управлінні Державної прикордонної служби України від 10.10.2014 № 207-ОС прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби з посади відповідального виконавця сектору секретного документального забезпечення відділу організації оперативно-розшукової діяльності та контролю Азово-Чорноморського регіонального управлінні Державної прикордонної служби України. Відповідач вказує, що посада, з якої звільнена позивачка не входить до переліку посад визначених підпунктом 1 пункту 1 Постанова КМУ № 889, а тому до її грошового забезпечення не входила щомісячна додаткова грошова винагорода.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 проходила військову службу в Азово-Чорноморському регіональному управлінні Державної прикордонної служби України.

Наказом Начальника Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України № 207-ос від 10.10.2014 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за пунктом «в» (за віком) ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено зі списків особового складу з 14.10.2014 року.

Відповідно до цього наказу № 207-ос від 10.10.2014 року передбачено виплату одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років безперервної служби.

Згідно п.4.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2009 року № 425 (в редакції, що була чинною на момент звільнення), у зв`язку зі звільненням за віком, одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби прапорщику ОСОБА_1 була нарахована в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби у сумі 24215,25 грн.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.02.2020 року № 43 «Про ліквідацію територіальних органів Адміністрації Державної прикордонної служби» постановлено ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи Адміністрації Державної прикордонної служби за переліком згідно з додатком, серед яких Азово-Чорноморське регіональне управління Державної прикордонної служби України, а Адміністрації Державної прикордонної служби забезпечити здійснення функцій і повноважень територіальних органів, що ліквідуються.

Листом від 23.09.2021 року Адміністрація Державної прикордонної служби України у відповідь на звернення повідомила представника позивача, що відповідно до пункту 1.2 Інструкції до складу місячного грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія); надати довідку про розмір середньоденної заробітної плати не має можливості, у зв`язку із тим, що в період проходження військової служби прапорщику ОСОБА_1 , відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» виплачувалось грошове забезпечення у розмірах, що були встановлені Кабінетом Міністрів України; надано копію грошового атестату ОСОБА_1 .

Представник ОСОБА_1 звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою, в якій просив здійснити ОСОБА_1 донарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди.

Листом від 06.10.2021 року Адміністрація Державної прикордонної служби України у відповідь на звернення повідомила представника позивача, що підстав для донарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні немає.

Також, листом від 03.11.2021 року Адміністрація Державної прикордонної служби України у відповідь на звернення повідомила представника позивача, що в 2013 та 2014 роках щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 №889 виплачувалася тільки військовослужбовцям Держприкордонслужби, які займали посади в загонах Морської охорони, льотного складу та наземних авіаційних спеціалістів в авіаційних частинах Держприкордонслужби, а иплату цієї винагороди на інших військовослужбовців органів Держприкордонслужби було поширено з 01 січня 2016 року; основні (оклад за військовим званням, посадовий оклад) та додаткові (щомісячні та одноразові) види грошового забезпечення, зазначені в Особистій картці грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2014 рік є аналогічними тим, які виплачувалися їй у 2013 році.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у донарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Відповідно до п.п.1-2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством інфраструктури, Державною службою з надзвичайних ситуацій, Службою безпеки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Службою зовнішньої розвідки, Державною пенітенціарною службою, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Згідно з п.1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2009 року № 425, грошове забезпечення - це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з п.4.10 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2009 року № 425, особам офіцерського складу, рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Конституційний Суд України у рішенні від 17.03.2004 року № 7-рп/2004 (справа про соціальний захист військовослужбовців та працівників правоохоронних органів) вказав, що визначений законами України відповідно до положень статті 17 Конституції України комплекс організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення соціального захисту військовослужбовців та працівників правоохоронних органів, зумовлений не їх непрацездатністю або відсутністю достатніх засобів для існування (стаття 46 Конституції України), а особливістю професійних обов`язків, пов`язаних з ризиком для життя та здоров`я, певним обмеженням конституційних прав і свобод, у тому числі і права заробляти матеріальні блага для забезпечення собі і своїй сім`ї рівня життя, вищого за прожитковий мінімум. Тобто соціальні гарантії військовослужбовців та працівників правоохоронних органів випливають з характеру покладених на них службових обов`язків у зв`язку з виконанням ними державних функцій.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (в редакції, що діяла станом на час звільнення позивача) установлено щомісячну додаткову грошову винагороду: військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Зі змісту постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» слідує, що щомісячна додаткова грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має постійний характер.

Віднесення зазначеної винагороди до щомісячних видів грошового забезпечення також підтверджено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі № 522/2738/17.

Крім того, Верховний Суд в постанові від 08.02.2022 року у справі № 240/3926/20 констатував, що щомісячна додаткова грошова винагорода входить до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого обчислюється одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби.

Суд встановив, що ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби передбачена ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 календарних років служби у сумі 24215,25 грн. була виплачена, виходячи з грошового забезпечення, про яке зазначено у грошовому атестаті № 24 від 11.11.2014 року (а.с.13-14), архівній відомості з січня 2014 року по грудень 2014 року (а.с.16), особистій картці грошового забезпечення за 2014 рік (а.с.17).

При цьому, з огляду на зміст вказаних документів, а саме у грошовому атестаті № 24 від 11.11.2014 року, архівній відомості з січня 2014 року по грудень 2014 року та особистій картці грошового забезпечення за 2014 рік відсутні відомості щодо нарахування та виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».

Суд погоджується з відповідачем, що в період виникнення спірних правовідносин щомісячна додаткова грошова винагорода у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення, передбачена п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», виплачувалася Державною прикордонною службою України тільки військовослужбовцям Держприкордонслужби, які займали посади в загонах Морської охорони, льотного складу та наземних авіаційних спеціалістів в авіаційних частинах Держприкордонслужби, про що прямо в ній було зазначено.

В свою чергу, посада, яку займала ОСОБА_1 перед звільненням, а саме відповідальний виконавець сектору секретного документального забезпечення відділу організації оперативно-розшукової діяльності та контролю Азово-Чорноморського регіонального управлінні Державної прикордонної служби України не відносилася до посад в загонах Морської охорони, льотного складу та наземних авіаційних спеціалістів в авіаційних частинах Держприкордонслужби.

В зв`язку з цим, ОСОБА_1 працюючи в Азово-Чорноморському регіональному управлінні Державної прикордонної служби України до 14.10.2014 року на посаді відповідального виконавця сектору секретного документального забезпечення відділу організації оперативно-розшукової діяльності та контролю не отримувала щомісячну додаткову грошову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».

В свою чергу, постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року № 704 «Про внесення зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. № 889» було внесено зміну до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 р. № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», доповнивши його підпунктом 5 такого змісту: « 5) військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.», а також визначено, що ця постанова набирає чинності з 1 січня 2016 року.

Тобто, щомісячну додаткову грошову винагороду, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій», у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення по посаді відповідального виконавця сектору секретного документального забезпечення відділу організації оперативно-розшукової діяльності та контролю Азово-Чорноморського регіонального управління Державної прикордонної служби України розпочали виплачувати військовослужбовцям тільки з 01.01.2016 року, тобто після звільнення позивачки з військової служби.

Таким чином, у відповідача були відсутні передбачені законодавством підстави для нарахування та виплати їй одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 повних календарних років служби з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій».

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог щодо визнання протиправними дії щодо відмови у донарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення за 15 календарних років з врахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889, з урахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби.

Решта доводів сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, та враховуючи наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (; адреса: вул. Володимирська, буд. 26, м. Київ, 01601) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.