Справа № 340/1370/20
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 квітня 2023 року м. Дніпросправа № 340/1370/20

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Діденко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року (суддя - Брегей Р.І.) у справі за заявою Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та ОСОБА_1 про накладення штрафу за невиконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_1 до Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 26 березня 2020 року №765, яким ОСОБА_1 відмовлено у затверджені проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу) на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства. Зобов`язано Тишківську сільську раду Добровеличківського району Кіровоградської області затвердити ОСОБА_1 проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу) на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі №340/1370/20 апеляційну скаргу Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області - задоволено частково.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року в адміністративній справі №340/1370/20 - скасовано в частині зобов`язання Тишківську сільську раду Добровеличківського району Кіровоградської області затвердити проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2 га із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу) на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області (за межами населеного пункту) для ведення особистого селянського господарства.

Ухвалено в цій частин інше рішення, яким:

зобов`язано Тишківську сільську раду Добровеличківського району Кіровоградської області прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,00 га, кадастровий номер :02:001:5772 ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Тишківської сільської ради Добровеличківського району, Кіровоградської області та надання її у власність. В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року в адміністративній справі №340/1370/20- залишено без змін.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2021 року накладено на Тишківську сільську раду Добровеличківського району Кіровоградської області штраф у сумі 47580 гр.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2021 року було встановлено Тишківській сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області новий строк до 27 грудня 2021 року подання звіту виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року було накладено на Тишківську сільську раду Новоукраїнського району Кіровоградської області штраф у сумі 97200 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року змінено ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року, а саме пункт другий резолютивної частини ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 травня 2022 року викласти в наступній редакції : «Накласти на керівника Тишківської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області ОСОБА_2 штраф в розмірі 97200 грн.».

ОСОБА_1 подано до суду клопотання про накладення на виконуючого обов`язки Тишківської сільської ради секретаря Тишківської сільської ради Височанську Тетяну Василівну штраф за повторне не виконання рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року та постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у розмірі 194 400,00 грн.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року відмовлено Тишківській сільській раді Новоукраїнського району Кіровоградської області у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні заяви про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви про накладення штрафу за невиконання рішення суду, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити її заяву.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що незважаючи на передачу земельної ділянки іншій особі, сільська рада (в особі керівника) мала прийняти рішення на її користь, як встановлено судом.

Зазначила, що на виконання приписів ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд після надходження звіту про виконання судового рішення повинен розглянути його та прийняти рішення про його прийняття або про відмову у його прийнятті, і тільки після вирішення цього питання суд повинен вирішити питання про накладення на керівника органу штрафу чи не накладати.

Зі змісту спірної оскаржуваної ухвали суду вбачається, що звіт про виконання судового рішення не прийнято, констатовано, що рішення суду не є виконаним при цьому перешкод для його виконання не має.

Зазначила, що ОСОБА_2 з 03 березня 2022 року не здійснила заходів щодо включення до порядку денного сесії сільської ради питання виконання судового рішення по справі № 340/1370/22, відтак, саме її бездіяльність зумовила довгострокове перешкоджання виконання судового рішення.

В іншій частині ухвала суду не оскаржується.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно з частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 370 КАС України також встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів зазначає, що судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-Позивача.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Як встановлено судом, 20 жовтня 2021 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про накладення штрафу стосовно невиконання судового рішення накладено на сільську раду штраф у сумі 47580 грн.

17 грудня 2021 року суд встановив боржнику новий строк для подання звіту (до 27 грудня 2021 року).

28 грудня 2021 року сільська рада надіслала звіт в якому повідомила, що рішення суду неможливо виконати оскільки земельна ділянка передана у власність третьої особи.

06 травня 2022 року судом за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про накладення повторного штрафу стосовно невиконання судового рішення накладено на сільську раду штраф у сумі 97200 грн.

За змістом постанови Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 802/357/17-а звертаючись до суду із заявою про встановлення судового контролю, позивач зобов`язаний навести аргументи на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів і надати докази в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 23 квітня 2020 року у справі №560/523/19 зазначив, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.

Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист.

Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює.

Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду.

Матеріалами справи підтверджено, що на керівника відповідача двічі накладено штраф за невиконання рішення суду, перший раз у жовтні 2021 року до подання звіту про неможливість виконання судового рішення, другий раз - 06 травня 2022 року.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацом другим пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.06.2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Згідно ч. 4 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наступні сесії ради скликаються: сільської, селищної, міської - відповідно сільським, селищним, міським головою; районної у місті, районної, обласної - головою відповідної ради.

Частиною 10 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Тішківської сільської ради від 11 жовтня 2021 року №624, затверджено проект землеустрою та передано у власність земельну ділянку площею 2,000 га для ведення особистого селянського господарства за кадастровин номером :02:001:5775 громадянину України ОСОБА_3 (а.с.8).

Представником відповідача в судовому засідання та відзиві на апеляційну скаргу надані пояснення, відповідно до яких, до 02 березня 2022 року головою сільської ради був ОСОБА_4 (особа відповідальна за виконанням рішення суду на час його прийняття), який 11 жовтня 2021 року, ігноруючи постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2021 року по справі № 340/1370/20, включив до порядку денного питання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу) для ведення особистого селянського господарства та передачу у власність громадянину ОСОБА_3 площею 2,000 га», при цьому, саме ОСОБА_4 не скористався правом, наданим йому ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зупинити прийняте сільською радою рішення.

При цьому, відповідачем зазначено, що ОСОБА_4 на сесії ради 11 жовтня 2021 року включено до порядку денного та поставлено на голосування питання «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення (землі запасу) для ведення особистого селянського господарства та передачу у власність громадянці ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,000 га», однак рішення по вказаному питанню депутати не прийняли.

Представник відповідача зазначила, що земельна ділянка не була б передана третій особі, якби колишній голова сільської ради включив до порядку денного тринадцятої сесії, що відбулось 11 жовтня 2021 року питання виконання судового рішення по справі №340/1370/20.

03 листопада 2021 року ОСОБА_3 зареєстрував право власності на земельну ділянку (а.с.10-11).

ОСОБА_2 (секретар сільської ради) розпочала виконувати повноваження керівника органу місцевого самоврядування з 03 березня 2022 року (а.с.54-55).

Крім того, керівник сільської ради пояснила, що відповідно до п.п. 5 п. 27 розділу ХХ «Прикінцеві положення» Земельного кодексу України, під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей, як: безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

ОСОБА_2 вважаючи, що перебування земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:5772 у приватній власності та встановлення мораторію на безоплатну передачу у приватну власність земельних ділянок, є поважними підставами для невнесення на розгляд сесії сільської ради питання передачі земельної ділянки у власність ОСОБА_1 .

При цьому, відповідачем зазначено, що ОСОБА_1 пропонувались інші земельні ділянки загальна площа яких становить 2,000 га, нормативна грошова оцінка яких вище бажаної, однак вона відмовилась.

Колегія судів бере до уваги пояснення діючого голови сільської ради при розгляді оскаржуваної ухвали та апеляційної скарги.

Суд першої інстанції, відмовляючи у накладенні втрете штрафу на сільську раду виходив з того, що невиконання ОСОБА_2 не містить ознак умислу, однак зазначив, що перешкод для його виконання не має, оскільки питання його виконання має бути внесене до порядку денного чергової сесії органу місцевого самоврядування.

21 лютого 2023 року Тишківською сільською радою прийнято рішення № 1011 (на виконання ухвали Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року по справі № 340/1370/20), яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки гр. ОСОБА_1 у приватну власність земельну ділянку загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства з присвоєним кадастровим номером :02:001:5772 площею 2,0000 га, що розташована за межами населеного пункту Тишківської селищної ради та передано у приватну власність гр. ОСОБА_1 земельну ділянку загальною площею 2,0000 га для ведення особистого селянського господарства з присвоєним кадастровим номером :02:001:5772 площею 2,0000 га, що розташована за межами населеного пункту Тишківської селищної ради відповідно до розробленого проекту землеустрою.

Відтак, наразі рішення суду є виконаним.

Суд зазначає, що накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу є правом суду, а не його обов`язком, що узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 травня 2021 року у справі №9901/598/19.

Враховуючи вищевикладене, пояснення діючого сільського голови щодо підстав невиконання саме нею рішення суду, яке набрало законної сили, та його подальше виконання, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені заяви позивача про накладення штрафу на керівника сільської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, оскільки суд правильно встановив обставини, що мають значення для вирішення питання про накладення штрафу за невиконання рішення суду та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 24 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров