Справа № 260/4804/22
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/4804/22 пров. № А/857/5521/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідач - Кушнерика М.П.,

суддів - Мікули О.І., Пліша М.А.

за участю секретаря судового засідання - Хомич О.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року (суддя Калинич Я.М. м. Ужгород о 16 годині 18 хвилин повний текст складений 10 березня 2023 року) у справі № 260/4804/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача первинна професійна спілка "Правозахисники країни" про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача первинна професійна спілка «Правозахисники країни», в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ № 184 о/с від 14 жовтня 2022 року Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про призначення його на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області поновити його на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Закарпатській області; стягнути з відповідача на його користь грошове забезпечення, яке є різницею за час виконання нижче оплачуваної роботи з 14 жовтня 2022 року по день фактичного поновлення на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Звернути рішення суду до негайного виконання в частині поновлення на попередній посадіта стягнення різниці в грошовому забезпеченні за час виконання нижче оплачуваної роботи за один місяць.

Позовні вимоги мотивовані тим, що підстав для його звільнення з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та призначення на нижчу посаду не було, згоди на призначення його на нижчу посаду він не надавав, дисциплінарних стягнень, які б мали наслідком його переміщення по службі також не було, тому наказ № 184о/с від 14.10.2022 року вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 184 о/с від 14 жовтня 2022 року про призначення погзивача на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Закарпатській області поновити позивача на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 17 жовтня 2022 року.

Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь позивача грошове забезпечення, яке є різницею за час виконання роботи на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області з 17 жовтня 2022 року по 28.02.2023 року.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Закарпатській області та в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Закарпатський області різниці середнього заробітку за час виконання роботи на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області у межах суми стягнення за один місяць.

Головне управління Національної поліції в Закарпатській області оскаржило рішення суду, оскільки таке винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі покликається на те, що відповідно до ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції станом на 15.03.2022 року) переведення поліцейського для подальшого проходження служби можливо за ініціативою керівника і додаткового погодження від поліцейського не потребує, а поліцейський в свою чергу зобов`язаний проходити службу там де це викликано інтересами служби відповідно до наказу.

Зазначає, що судом безпідставно застосовано норми загального трудового законодавства, зокрема статтю 32 КЗпП України.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає рогляду справи по суті.

У відповідності до вимог ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 184о/с від 14.10.2022 року майора поліції ОСОБА_1 , призначено на нижчу посаду ніж та, на якій перебував поліцейський, на підставі абз.4 п.3 ч.1 ст.65 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із службовою невідповідністю) (а.с.11), а саме призначено на посаді оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, звільнивши його з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу розкриття злочинів проти власності управління карного розшуку цього ж ГУНП, з 17 жовтня 2022 року.

Встановлено посадовий оклад 2400 грн. та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби.

Підстава прийняття оскаржуваного наказу абзац 2 частини 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію».

Позивач вважаючи неправомірним спірний наказ відповідача, звернувся до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем, за ініціативи якого здійснено переміщення позивача на нижчу посаду, належним чином не доведено факт службової невідповідності позивача займаній посаді. В матеріалах справи відсутні відомості про те на підставі яких документів ГУ НП в Закарпатській області встановлювалися результати виконання покладених на позивача обов`язків та/або його професійні, особисті якості, які б давали підстави для переміщення його на нижчу посаду.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.1, 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спірні правовідносини регулюються Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII), який визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частинами 3, 4 цієї ж статті визначено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" з метою забезпечення належної підготовки та видання наказів з питань проходження служби поліцейськими розроблено Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України 23.11.2016 № 1235.

Згідно з п. 1 розд. ІІ Наказу № 1235, підставою для видання наказів по особовому складу є такі зміни в службовій діяльності, серед іншого, є переміщення по службі.

Відповідно до п. 2 розд. ІІІ Наказу № 1235 підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу.

Переліком визначено, що документами з питань проходження служби є: рапорт (заява), що пишеться власноручно у довільній формі; подання про призначення на посаду; подання про встановлення додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з приписами частини першої статті 65 Закону № 580-VIII переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Частиною другою статті 65 Закону № 580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини сьомої - дев`ятої статті 65 Закону № 580-VIII переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників. Переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Переведення поліцейського здійснюється на підставі наказу про звільнення із займаної посади та направлення для подальшого проходження служби до іншого органу (закладу, установи) поліції та наказу про призначення на посаду в органі (закладі, установі) поліції, до якого переміщується поліцейський.

У разі якщо згідно із законом та іншими нормативно-правовими актами призначенню поліцейського на посаду повинно передувати погодження відповідних органів державної влади або органів місцевого самоврядування чи їх посадових осіб, призначення на посаду здійснюється після отримання такого погодження. Не допускається переміщення поліцейських на вищі посади протягом шести місяців з дня притягнення до адміністративної відповідальності, а також поліцейських, які мають діюче дисциплінарне стягнення (ч.ч. 10-11 ст. 65 Закону № 580-VIII).

Судом встановлено, що підставою для прийняття спірного наказу слугувало подання про призначення на посаду від 14.10.2022 року начальника УКР ГУНП в Закарпатській області.

Зі змісту подання від 14.10.2022 року слідує, що за період перебування у займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендував себе безвідповідальним працівником. Нормативні документи, що регламентують діяльність служби знає, але не завжди правильно застосовує в практичній діяльності. До виконання посадових обов`язків ставиться недбало, розпочаті службові справи не завжди доводить до завершення, перекладаючи свою відповідальність на інших. В стресових та конфліктних ситуаціях не завжди орієнтується швидко, що призводить до неправильно прийнятого рішення. Неодноразово порушував виконавську дисципліну, за що від керівництва УКР ГУНП отримував усні зауваження.

Разом з тим, судом встановлено, що 03.03.2022 року було проведено атестацію ОСОБА_1 начальником відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області полковником В.Рябінчаком. Зі змісту атестаційного листа вбачається, що за час служби в поліції і в займаній посаді позивач зарекомендував себе з позитивного боку. Дисциплінований, ініціативний працівник. До виконання службових обов`язків відноситься з почуттям відповідальності. Працює над підвищенням свого професійного рівня. У службовій діяльності дотримується вимог законів, інших нормативних актів. Розпочату роботу завжди доводить до завершення. Відповідно до наказу ГУНП в Закарпатській області відряджений в розпорядження до УКР ГУНП в Закарпатській області, де в підрозділі станом на листопад 2021 року особисто розкрив 2 розбійні напади, 6 грабежів, взяв участь у розкритті 21 тяжкого та особливо тяжкого злочинів, провів 17 санкціонованих обшуків, за його безпосередньої участі було розкрито 3 злочини, скоєні в минулому році. Підготував 11 аналітичних довідок по лінії роботи, виконав 63 контрольні документи, виконано 11 окремих доручень СУ ГУНП та прокуратури. Фізично розвинений добре, табельною вогнепальною зброєю володіє впевнено. У стройовому відношенні підтягнутий. Відданий справі служіння українському народові. Висновок прямого керівника: займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду. Результати тестування: професійний тест 45, загальні навички 43. Результати атестування (висновок атестаційної комісії): займаній посаді відповідає, заслуговує призначення на вищу посаду.

Відповідачем як суду першої так і апеляційної інстанції не надано доказів протилежного вказаному у висновку атестаційної комісії від 07.03.2022 року на підтвердження, зазначеної у поданні про призначення на посаду від 14.10.2022 року, негативної характеристики позивача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірному наказі не уточнено за яким саме абзацом пункту 3 частини 1 статті 65 Закону № 580-VIII звільнено позивача, у зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку, що в поданні про призначення на посаду від 14.10.2022 року начальника УКР ГУНП в Закарпатській області, який є підставою для прийняття наказу від 14.10.2022 року № 184о/с, не обґрунтовано, що переміщення позивача саме на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області викликано інтересами служби.

Поряд із тим, відповідачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду справи не обґрунтовано належним чином, в чому саме полягають інтереси служби у даному випадку.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання відповідача на зміни, які були внесенні до ч.8 ст.65 Закону України "Про національну поліцію" відповідно до Закону України "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" від 15 березня 2022 року № 2123-IX, оскільки відповідним Законом лише спрощено процедуру встановлення службової невідповідності поліцейського, зокрема, без проведення для цього атестації. Однак, вказаним Законом не надано права органу поліції здійснювати переміщення поліцейського на нижчу посаду без доведення службової невідповідності поліцейського, тобто без підтвердження цього факту відповідними доказами, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. У будь-якому разі воно не може бути прихованою формою покарання, а поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту.

Вказана правова позиція в тотожних за змістом правовідносинах була викладена Верховним Судом у постановах від 17.10.2019 в справі № 420/5192/18, від 11.08.2020 в справі № 620/2624/19, від 12 травня 2022 року в справі № 400/2741/19.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що Законом № 580-VIII не врегульоване питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нижчу посаду в іншій місцевості.

У постанові від 17.02.2015 № 21-8а15 Верховний Суд України висловив правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі.

Отже, у цій частині до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення трудового законодавства.

Водночас, статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, переміщення поліцейського в іншу місцевість, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.

Позивач проходив службу у Головному управлінні Національної поліції в Закарпатській області, що розташоване в м. Ужгород Закарпатської області. Оскаржуваним наказом позивача переміщено на службу до Тячівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, яке територіально віддалено від місця його попередньої служби позивача на 140 км. Однак, згоди на таке переміщення позивач не давав.

Таким чином, відповідачем недоведено правомірність оскаржуваного наказу, а тому такий наказ підлягає скасуванню, як незаконний.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно. п.3 ч.1 ст.256 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстави для скасування постанови колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі № 260/4804/22, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. І. Мікула
М. А. Пліш
Повне судове рішення складено 16.06.2023