Справа № 580/2694/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року справа № 580/2694/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кульчицького С. О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо призначення довічного грошового утримання судді у відставці із 14 березня 2023 року щодо не включення в розрахунок стажу судді військової служби в Радянській Армії із 10 листопада 1977 року по 26 жовтня 1980 року, що становить 2 роки 11 місяців 16 днів, і половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті із 01 вересня 1981 року по 01 липня 1985 року, що складає 1 рік 11 місяців;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок щомісячного довічного грошового утримання та виплатити із 14 березня 2023 року щомісячне довічне грошове утримання у розмірі із врахуванням стажу роботи судді військової служби в рядах Радянської Армії із 10 листопада 1977 року по 26 жовтня 1980 року, що становить 2 роки 11 місяців 16 днів, та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті із 01 вересня 1981 року по 01 липня 1985 року, що складає 1 рік 11 місяців на підставі довідки для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 13 березня 2023 року №04-16/6/2023 із врахуванням раніше проведених виплат за вказаний період.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідач безпідставно не врахував позивачу до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби в Радянській армії та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті для обрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 17.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі на підставі даного позову, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що для обчислення довічного грошового утримання судді у відставці зараховується виключно стаж на посаді судді. Тому відсутні підстави для врахування періодів служби для обрахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці.

Дослідивши наявні матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

ОСОБА_1 із 12 жовтня 1986 року по 13 березня 2023 року працював суддею Соснівського районного народного суду м. Черкаси, суддею Черкаського обласного суду, суддею апеляційного суду Черкаської області, суддею Черкаського апеляційного суду.

Згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 28 червня 1985 року, виданого Харківським юридичним інститутом ім. Ф.Е. Дзержинського та запису в трудовій книжці позивач навчався на денній формі навчання в період з 01 вересня 1981 року по 01 липня.

Відповідно до воєнного квитка серії НОМЕР_2 позивач проходив військову службу в рядах Радянської Армії із 10 листопада 1977 року по 26 жовтня 1980 року.

Згідно постанови Верховної Ради України від 07 червня 2001 року №2521-111 обраний суддею апеляційного суду Черкаської області 07 червня 2001 року.

Рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів № 266/ко-18 від 11 квітня 2018 року пройшов кваліфікаційне оцінювання і визнаний таким, що відповідає займаній посаді.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1887/0/15-19 від 18 липня 2019 року був переведений суддею до Черкаського апеляційного суду.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 189/0/15-23 від 07 березня 2023 року позивача звільнено із посади судді Черкаського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно довідки Черкаського апеляційного суду від 13.03.2023 №04-16/6/23 розмір суддівської винагороди позивача, яка враховується при призначенні пенсії станом на 13.03.2023 становить 208098, 00 грн.

З довідки Черкаського апеляційного суду від 13.03.2023 №04-1656/23 вбачається, що його стаж, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання у відставці становить 42 роки 06 місяців 0 днів.

14 березня 2023 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Для призначення щомісячного довічного грошового утримання судді позивач подав, зокрема, копію трудової книжки, копію військового квитка, копію диплома про навчання в Харківському юридичному інституті.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначило позивачу довічне грошове утримання. Однак призначенні довічного грошового утримання позивачу не зараховано до стажу роботи судді позивачу службу в рядах Радянської Армії із 10 листопада 1977 року по 26 жовтня 1980 року, що становить 2 роки 11 місяців 16 днів та половину навчання у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті на денній формі в період з 01 вересня 1981 року по 01 липня 1985 року.

31.03.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про перерахування щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби та половини строку навчання на денній формі у вищому юридичному навчальному закладі.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 03.04.2023 №3426-4194/В-03/8-2300/23 позивача повідомлено про відсутність підстав для проведення вказаного перерахунку.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Статтею 19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 ст.137 Закону України від 2 червня 2016 року №1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі Закон №1402-VIII), чинного з 30 вересня 2016 року, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Отже, наведеною нормою права, яка була чинна на час звернення позивача за перерахунком щомісячного довічного грошового утримання (10.11.2022), не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді період служби в армії, половини періоду навчання на денному відділенні у вищому навчальному закладі та служби в органах внутрішніх справ.

Однак, у період роботи позивача на посаді судді, зокрема, до 30 вересня 2016 року чинним був Закон України від 07.07.2010 №2453-VI Про судоустрій і статус суддів (далі Закон №2453-VI), п.11 Перехідних положень якого було передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Суд врахував правову позицію Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо зарахування половини періоду навчання у вищому навчальному закладі до стажу, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді, викладену у постанові від 19.06.2018 (справа №243/4458/17), яка обов`язкова для врахування судом відповідно до ч.5 ст.242 КАС України.

Так, Верховний Суд у вказаному рішенні, вирішуючи питання про наявність чи відсутність підстав для зарахування у тому числі періодів навчання до суддівського стажу, зазначив, що підлягають застосуванню норми законодавства, чинні на час призначення позивача на посаду судді.

Про необхідність застосування саме такого порядку визначення суддівського стажу свідчать також і наступні зміни, внесені до Закону №1402-VIII, зокрема, Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року №1798-VIII, яким пункт 34 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

Відповідно до ч.4 ст.43 Закону України від 15 грудня 1992 року №2862-XII «Про статус суддів», який був чинним на час роботи позивача на посаді судді, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів від 3 вересня 2005 року №865 було встановлено, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, чинним на час призначення позивачу довічного грошового утримання, передбачалося безумовне зарахування до стажу, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, періоду військової служби та роботи слідчим, у випадку роботи особи на посаді судді не менш як 10 років.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 27.02.2018 у справі №127/20301/17, від 11.11.2020 у справі №243/4501/17, від 14.12.2020 у справі №592/4591/17, від 31.03.2021 у справі №419/356/17, від 23.06.2022 у справі №420/1987/21.

Суд встановив, що позивач працював на посаді судді з 12 жовтня 1986 року по 13 березня 2023 року (36 років 05 місяців 00 днів).

Згідно з дипломом серії НОМЕР_1 від 28 червня 1985 року, виданого Харківським юридичним інститутом ім. Ф.Е. Дзержинського та запису в трудовій книжці від 13.03.1978 позивач навчався на денній формі навчання в період з 01 вересня 1981 року по 01 липня (половина строку навчання складає 1 рік 11 місяців).

Відповідно до воєнного квитка серії НОМЕР_2 позивач проходив військову службу в рядах Радянської Армії із 10 листопада 1977 року по 26 жовтня 1980 року ( 2 роки 11 місяців 16 днів).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що період служби в радянській армії підлягає зарахуванню до стажу, що дає право на одержання та визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, з урахуванням вказаних вище періодів, стаж позивача, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці становить 42 роки 06 місяців 0 днів.

Вказані обставини підтверджуються довідкою Черкаського апеляційного суду від 13.03.2023 №04-1656/23.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправною відмову відповідача щодо зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії із 10 листопада 1977 року по 26 жовтня 1980 року, що становить 2 роки 11 місяців 16 днів та половини строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті із 01 вересня 1981 року по 01 липня 1985 року, що складає 1 рік 11 місяців, що в сукупності з роботою на посаді судді становить 42 роки 06 місяців 0 днів.

Відповідно до ч.3 ст.142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 31.07.2003 у справі «Дорани проти Ірландії» («Doran v. Ireland», заява № 50389/99) Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів» («Salah Sheekh v The Netherlands»; заява № 1948/04), ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів зазначено, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країн) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя (пункт 62).

Згідно з частиною другою статті 1 Загальної (Універсальної) хартії судді незалежність судді є важливою умовою для неупередженого судочинства, що відповідає вимогам закону. Незалежність є неподільною. Будь-які інституції чи органи влади як на національному, так і на міжнародному рівні повинні поважати, захищати та охороняти цю незалежність. Забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Такими гарантіями є надання суддям за рахунок держави матеріального забезпечення, зокрема суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, розмір якого повністю залежить від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Важливою є і послідовність дій законодавця, особливо з огляду на сферу суспільних відносин, у якій може проявлятись непослідовність.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною 4 ст.245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Тому для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом повного захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби в Радянській армії із 10 листопада 1977 року по 26 жовтня 1980 року, що становить 2 роки 11 місяців 16 днів, та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті із 01 вересня 1981 року по 01 липня 1985 року, що складає 1 рік 11 місяців та здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Черкаського апеляційного суду від 13 березня 2023 року №04-16/6/2023 із врахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 14.03.2023 (з дати звернення за призначенням довічного грошового утримання судді у відставці).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді календарного періоду проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10 листопада 1977 року по 26 жовтня 1980 року, що становить 2 роки 11 місяців 16 днів, та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті із 01 вересня 1981 року по 01 липня 1985 року, що складає 1 рік 11 місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді календарний період проходження строкової військової служби в Радянській армії з 10 листопада 1977 року по 26 жовтня 1980 року, що становить 2 роки 11 місяців 16 днів, та половину строку навчання на денній формі у вищому навчальному закладі Харківському юридичному інституті із 01 вересня 1981 року по 01 липня 1985 року, що складає 1 рік 11 місяців.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі довідки Черкаського апеляційного суду від 13 березня 2023 року №04-16/6/2023 із врахуванням раніше проведених виплат, починаючи з 14 березня 2023 року.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ