Справа № 705/2576/23
Суддя: Годік Л. С.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/2576/23
2-а/705/53/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Годік Л.С.,

при секретарі Бурлаці А.А.

за участю: представника позивача Гончарова І.О.

представника відповідача Панасюка Р.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін в режимі відеоконференції справу за адміністративним позовом представника позивача Cohen Eillon ( ОСОБА_1 ) адвоката Гончарова Івана Олександровича до Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, третя особа:Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, про визнання протиправними дій та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача Cohen Eillon ( ОСОБА_1 ) адвокат Гончаров І.О. звернувся до суду з позовом до Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській областіпро визнання протиправними дій та скасування рішення. Зазначає, що 28.11.2019 громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) був документований Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області (ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області) посвідкою на тимчасове проживання № НОМЕР_1 терміном дії до 17.10.2022 на підставі працевлаштування в ТОВ «БІОС СИСТЕМ».

14.08.2020 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення № 2810 про скасування посвідки на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322 (Постанова № 322), у зв`язку із скасуванням Київським міським центром зайнятості наказом № 1176 від 30.07.2020 дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства № 82194, виданого на ім`я позивача.

18.08.2020 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області, на виконання п. 65 Постанови № 322, позивачу листом було направлено копію рішення про скасування посвідки на адресу, вказану ним в заяві-анкеті, а саме: АДРЕСА_1 . В подальшому зазначений лист повернено до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

17.11.2022 позивача Уманським відділом Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області за порушення ч. 1 ст. 203 КУпАП, перевищення терміну дозволеного перебування на території України, було притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 5100 грн. (який позивач сплатив в той же день), а також прийнято рішення № 77 про примусове повернення із зобов`язанням останнього залишити територію України до 20.11.2022, та прийнято рішення про заборону в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Позивач покинув територію України вчасно, а саме 20.11.2022, доказом чого є відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України. Тож, наразі позивач перебуває за межами України.

Вважає, що вказане позитивно характеризує сумлінне ставлення позивача до дотримання законодавства України, він не ухилився від виїзду навіть попри загрозу своєму життю та здоров`ю в умовах військового стану в Україні, а тому рішення про заборону в`їзду позивачеві в Україну строком на 3 роки є помилковим та поспішним.

Представник вказує, що позивач правомірно проживав на території України з 28.11.2019 по 17.10.2022, оскільки не знав про рішення органу ДМСпро скасування його посвідки, а термін порушення встановленого перебування було порушено лише у період з 24.10.2022 та по 19.11.2022, коли відповідач прийняв оскаржувані рішення.

Позивач також мав право оскаржити рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в адміністративному порядку або до суду в установленому порядку.

Відповідно до статті 17 Закону України Про звернення громадян скарга на рішення, що оскаржувалось, може бути подана до органу або посадовій особі вищого рівня протягом одного року з моменту його прийняття, але не пізніше одного місяця з часу ознайомлення громадянина з прийнятим рішенням. Пропущений з поважної причини термін може бути поновлений органом чи посадовою особою, що розглядає скаргу. Але позивач не був ознайомлений з рішенням.

Крім того, в Україні гостра респіраторна хвороба COVID-19, за публічними даними вперше була діагностована 3 березня 2020 року.Україна відновила міжнародне авіаційне сполучення 15 червня 2020 року. Але це не означає, що подорожуючі могли летіти куди завгодно, адже більшість кордонів так і залишалися закритими, а обмеження, які встановлювали країни для іноземців, зберігалися.Рік потому, 24.02.2022 року відбулося повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну. Тобто, більшість часу перебування позивача в Україні відбувалося в умовах загрози його життю та здоров`ю, яка значно посилилася після 24.02.2022, тому навіть якби позивач був належним чином повідомлений про скасування посвідки на тимчасове проживання, порушення терміну дозволеного перебування було б вчинено не з його вини, а в стані крайньої необхідності з огляду на напружену безпекову ситуацію в Україні.

У березні 2020 року з огляду на ситуацію, яка склалася в Україні через адміністративні заходи задля запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, та прийняті на виконання таких заходів низки відповідних нормативно-правових актів (зокрема, Постанова Кабінету Міністрів України № 211 від 11 березня 2020 р. та Закон України від 17.03.2020 № 530-IX), під час карантину за порушення міграційного законодавства іноземцями та особами без громадянства які на законних підставах перебувають в Україні не застосовувалися адміністративно-правові заходи за порушення правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, та пов`язані з цим рішення про примусове повернення і примусове видворення, а також рішення про подальшу заборону в`їзду в Україну. Лише 21.07.2021 уряд України вніс зміни до Постанови № 259 та виключив норми, якими регулювалися умови звільнення осіб від адміністративної відповідальності під час карантину.

Просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 17.11.2022 року № 77 про примусове повернення громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ); визнати протиправним та скасувати рішення Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 17.11.2022 про заборону в`їзду на територію України громадянину Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_2 ( ОСОБА_1 ) терміном на 3 роки.

Ухвалою суду від 09.06.2023 провадження у справі відкрито та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадженняз повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав просив їх задоволити, посилаючись на обгрунтування вказані в позові.

Представник Уманського відділу УДМС України в Черкаській області в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на обставини викладені у відзиві.

15.06.2023 від представника відповідача - начальника Уманського відділу УДМС України в Черкаській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Уманський відділ позовні вимоги не визнає повністю, виходячи з наступного.17.11.2022 після перевірки по базі ЄІАС УМП ДМС України законності перебування позивача на території України, встановлено факт скасування ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 виданої громадянину Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , після чого уповноваженою посадовою особою Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області відносно громадянина Німеччини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено адміністративний протокол серії ПР МЧК №001478 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП, а саме за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Цього ж дня, 17.11.2022, начальником Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області винесено постанову серії ПН МЧК № 001477 про накладення на ОСОБА_5 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 грн.

Вказаний штраф позивачем сплачено в повному розмірі, що підтверджується квитанцією від 17.11.2022 № 93368200.

17.11.2022 начальником Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області після вивчення всіх обставин справи, врахувавши усне пояснення позивача, що він не має диплому по спеціальності заявленій в дозволі на застосування праці і що в ТОВ «БІОС СИСТЕМ» фактично він не працював, було прийнято рішення №77 про примусове повернення громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) до країни походження або третьої країни із застосуванням санкції про заборону громадянину ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) в`їзду в Україну строком на 3 роки. З указаним рішенням та вимогами статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» щодо видворення в примусовому порядку у разі ухилення від виїзду за межі України у визначений строк позивач ознайомлений, про що свідчить його підпис в оскаржуваному рішенні, та факт своєчасної сплати адміністративного штрафу, та залишення території України в термін зазначений в рішенні №77. Спірні правовідносини сторін регулюються Конституцією України, Законом України від 22.09.2011 №3773-VІ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (далі Закон №3773-VІ), Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та Інструкцією про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 №353/271/150 (далі Інструкція №353/271/150).Частиною 3 статті 3 Закону №3773-VІ визначено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.За правилами, визначеними частинами 1, 3 статті 9 Закону №3773-VІ, іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України. Відповідно до частини 1 статті 17 Закону №3773-VІ іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).Згідно з частиною 1 статті 26 Закону №3773-VІ іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Вказує, що терміни тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, які на законній підставі прибули в неї, визначені Порядком продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150 (далі Порядок №150).Диспозицією частини 1 статті 203 КУпАП визначено, що порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні є, в тому числі, ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.Пунктом 5 Інструкції №353/271/150 визначено, що підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: «дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Позивач має подвійне громадянство, що підтверджується копією національного паспорта позивача Федеральної Республіки Німеччини НОМЕР_2 , та є громадянином Держави Ізраїль, що підтверджується копією національного паспорта позивача № НОМЕР_3 виданого Державою Ізраїль. В Україну позивач прибув 11.11.2019 по візі типу D номер (M) Y05105330 з терміном дії 11.11.2019 по 08.02.2020, з метою працевлаштування на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства №82194 від 17.10.2019 року на посаду програміст в ТОВ «БІОС СИСТЕМ», та 28.11.2019 року отримав посвідку на тимчасове проживання на період роботи в Україні, який зазначений в дозволі на застосування праці. В подальшому Головним управлянням Служби безпеки України у м. Києві та Київській області було встановлено що ТОВ «БІОС СИСТЕМ» було надано недостовірну інформацію стосовно місця провадження своєї підприємницької діяльності, та про працевлаштування іноземних громадян на території України, що посприяло на підставі неправдивих відомостей та підроблених документів громадянину Німеччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) отримати дозвіл на застосування праці іноземців та осіб без громадянства та в подальшому посвідки на тимчасове проживання в Україні, на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства. Враховуючи факт використання позивачем завідомо підроблених документів для оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні, та подання неправдивої інформації про своє місце проживання на території України, відповідач вважає що гр. ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) повністю усвідомлював, що статусу нелегального мігранта набув після закінчення терміну дії візи типу D номер, але продовжував проживати по посвідці на тимчасове проживання в Україні яку отримав по підроблених документах.Посилання позивача на існування обставин, які ніби то унеможливлювали своєчасний його виїзд з території України, а саме оголошення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), Уманський відділ вважає необгрунтованими, оскільки позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів на підтвердження того, яким чином поширення хвороби COVID-19 вплинуло безпосереднього на його можливість чи неможливість вчасно виїхати з України. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду 19.06.2023 подав письмові пояснення по справі. Відповідно до наданих пояснень просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 посилаючись на те, що при прийнятті оскаржуваних рішень Уманський відділ діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, беручи до уваги письмові пояснення третьої особи, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, щопозивач прибув 11.11.2019 по візі типу D номер (M) Y05105330 з терміном дії 11.11.2019 по 08.02.2020, з метою працевлаштування на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства №82194 від 17.10.2019 року, бланк серії АА №047074, виданого на ім`я громадянина Німеччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаду програміст в ТОВ «БІОС СИСТЕМ», та 28.11.2019 року отримав посвідку на тимчасове проживання на період роботи в Україні, який зазначений в дозволі на застосування праці.

Як вбачається з листа Київського міського центру зайнятості від 13.06.2023, відповідно до листа ГУ СБУ у м. Києві та Київській області вих. № 51/25-1827 від 23.07.2020 р. виявлено недостовірні дані, що містяться у поданих ТОВ «БІОС СИСТЕМ» (далі - роботодавець) документах, які не могли бути виявлені Київським міським центром зайнятості під час розгляду заяви роботодавця про видачу дозволу. Таким чином, керуючись вимогами п.4 ч.2 ст.42-10 Закону України «Про зайнятість населення» (в редакції 2020 року), у зв`язку із виявленням недостовірності даних, що містяться у поданих роботодавцем документах, відповідно до наказу Київського міського центру зайнятості № 1176 від 30.07.2020 р., роботодавцю - ТОВ «БІОС СИСТЕМ» скасовано дозвіл № 82194 на застосування праці громадянина Німеччини ОСОБА_6 на посаді «Програміст (база даних)».

14.08.2020 ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області було прийнято рішення № 2810 про скасування посвідки на підставі підпункту 6-1 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, у зв`язку із скасуванням Київським міським центром зайнятості наказом № 1176 від 30.07.2020 дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства № 82194, виданого на ім`ягромадянина Німеччини ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ), яке не оскаржувалося.

17.11.2022 уповноваженою посадовою особою Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області відносно громадянина Німеччини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено адміністративний протокол серії ПР МЧК №001478 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 203 КУпАП, а саме за ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування.

Цього ж дня, 17.11.2022, начальником Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області винесено постанову серії ПН МЧК № 001477 про накладення на ОСОБА_7 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100 грн. Штраф сплачено.

17.11.2022 начальником Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області було прийнято рішення №77 про примусове повернення громадянина ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) до країни походження або третьої країни із застосуванням санкції про заборону громадянину ОСОБА_1 ( ОСОБА_4 ) в`їзду в Україну строком на 3 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (надалі Закон № 3773-VI).

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні. Частиною першою статті 16 цього ж Закону передбачено, що реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відповідно до частин 2 та 3 статті 25 Закону іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Згідно ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 26 цього Закону іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Частиною 4 вказаної статті встановлено, що рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150.

Відповідно до п. 5 розділу І Інструкції, підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на території України проживав по посвідці на тимчасове проживання № НОМЕР_1 з терміном дії з 28.11.2019 до 17.10.2022, яка 14.08.2020 була скасована рішенням № 2810 ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, яке не оскаржувалося. Всупереч п. 68 Постанови КМУ від 25 квітня 2018 року № 322 у встановлений термін територію України не залишив, тому на час прийняття оскаржуваного рішення позивач знаходився в Україні понад встановлений термін.

На час винесення спірного рішення позивачем не було надано доказів та не було наведено наявності обставин, які вказані в статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ж статті 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що унеможливлювали примусове видворення за межі України.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позивачем не надано до суду доказів та обгрунтованих обставин на підтвердження правової позиції, зазначеної в позові.

Крім того, посилання представника позивача на те, що позивач не розуміє української мови та під час ознайомлення з текстом рішення органу ДМС був відсутній перекладач, не знайшли свого підтвердження в суді та не підтвердженні відповідними доказами.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимогпредставника позивача Cohen Eillon ( ОСОБА_1 ) адвоката Гончарова І.О. до Уманського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання протиправними дій та скасування рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 94, 241-246, 255, 286, 295, 297 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні адміністративного позову представника позивача Cohen Eillon ( ОСОБА_1 ) адвоката Гончарова Івана Олександровича до Уманського відділу Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, про визнання протиправними дій та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Леся Сергіївна Годік