Справа № 752/18406/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції, інспектора 1 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області сержанта поліції Баранівського Віталія Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до УПП в Житомирській області ДПП, інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області сержанта поліції Баранівського В.В., в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 6232247 від 01.12.2022;

- стягнути на користь ОСОБА_1 з державного бюджету суму штрафу в розмірі 1190,00 грн;

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, УПП в Житомирській області ДПП подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що відеофіксацією з місця події підтверджується, що підсвітка номерного знака транспортного засобу позивача не працювала, що є порушенням п.2.9.в ПДР України, внаслідок чого позивача було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності.

Позивач та інспектор 1 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області сержант поліції Баранівський В.В. відзиви на апеляційну скаргу не подавали. Будь-які письмові пояснення інспектора 1 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області сержанта поліції Баранівського В.В матеріали справи не містять.

В суді першої інстанції позиція позивача обґрунтовувалась тим, що під час зупинки його автомобіля співробітником поліції позивачем було встановлено, що номерний знак його автомобіля підсвічений і повністю та розбірливо видимий, а поліцейським не здійснювалось замірів відстані в 20 метрів щодо можливості чітко визначити символи номерного знака, а тому позивач не вчиняв правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю та здійснення розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 01.12.2022 інспектор 1 роти 1 батальйону УПП в Житомирській області сержант поліції Баранівський В.В. склав постанову серії ЕАР №6232247 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до якої ОСОБА_1 01.12.2022 о 06:22:58 керував транспортним засобом марки Infiniti FX35 д.н.з. НОМЕР_1 , в якого в темну пору доби був неосвітлений державний номерний знак, що не давало чітко визначити символи з відстані до 20 метрів, чим порушив п.2.9.в ПДР та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП, внаслідок чого на позивача накладено штраф у розмірі 1190,00 грн (а.с.18).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що відповідач не виконав свого обов`язку та не довів правомірності прийнятого рішення відносно ОСОБА_1 , що є підставою для визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР №6232247 від 01.12.2022, а також стягнення з державного бюджету на користь позивача сплаченого ним штрафу.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, Законом України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 14 Закону № 3353-XII встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (п.1.9 ПДР України).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до п.2.3.а ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Згідно з п.2.9.в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

В силу ч.1 ст.121-3 КУпАП керування або експлуатація транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що у випадку керування водієм транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в темну пору доби він підлягає адміністративній відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

В силу положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст.283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Статтею 245 КУпАП зазначено, що завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, №1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Колегія суддів звертає увагу, що позивача було притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП у зв`язку з порушенням останнім п.2.9.в ПДР, що виявилось у керуванні транспортним засобом, в якого в темну пору доби був неосвітлений державний номерний знак, що не давало чітко визначити символи з відставні до 20 метрів.

З наявного в матеріалах справи диску з відеозаписом з портативного відеореєстратора (а.с.41) вбачається, що зупинка транспортного засобу позивача була здійснена співробітниками поліції в темну пору доби та задній державний номерний знак автомобіля марки Infiniti FX35 д.н.з. НОМЕР_1 був непідсвічений, що є порушенням п.2.9.в ПДР України, за яке передбачена відповідальність за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Колегія суддів звертає увагу, що інформація про використання портативного відеореєстратора №475587 наявна в постанові серії ЕАР № 6232247 від 01.12.2022 та відображена в п.7 постанови, як матеріали, що до неї додаються, а тому відеозапис з вказаного портативного відеореєстратора є належним та допустимим доказом у справі.

Наведений доказ в повному обсязі спростовує твердження позивача, викладені в позовній заяві, що номерний знак транспортного засобу марки Infiniti FX35 д.н.з. НОМЕР_1 був підсвічений і символи вказаного номерного знаку можна було чітко визначити.

Колегія суддів звертає увагу, що вказаний доказ не був досліджений судом першої інстанції під час розгляду справи, оскільки на момент прийняття судом спірного рішення він був відсутній у матеріалах справи.

При цьому, ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 26.12.2022 про відкриття провадження у справі разом із матеріалами позовної заяви направлено на адресу УПП в Житомирський області ДПП 16.01.2023 та отримано останнім 23.01.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення (а.с.27).

Разом з тим, в межах визначеного процесуальним законодавством строку для подання відзиву УПП в Житомирський області ДПП 01.02.2023 направив на адресу суду засобами поштового зв`язку відзив на позовну заяву, до якого було долучено диск з відеозаписом з портативного відеореєстратора, на якому зафіксовано факт порушення позивачем вимог п.2.9.в ПДР України, однак зазначений відзив був отриманий представником суду 08.02.2023, що підтверджується відстеженням з офіційного веб-порталу УДППЗ «Укрпошта» та зареєстрований судом 10.02.2023, що підтверджується реєстраційним штампом вхідної кореспонденції (а.с.36).

В силу ч.1-4 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів вважає, що в даному випадку наявні об`єктивні обставини, які не залежали від УПП в Житомирський області ДПП та унеможливили подання до суду першої інстанції до завершення розгляду справи відповідних доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а тому такі докази можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції.

Твердження позивача щодо не здійснення співробітником поліції заміру дистанції в 20 метрів відхиляються судом, оскільки неосвітленість номерного знаку транспортного засобу в темпу пору доби є самостійним порушенням п.2.9.в ПДР України та окремою підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

В той же час, можливі недоліки розгляду співробітником поліції справи про адміністративне правопорушення не можуть бути самостійною підставою для визнання прийнятої ним постанови протиправною, за умови підтвердження факту порушення позивачем Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, жодних належних та допустимих доказів допущення поліцейським недоліків при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності матеріали справи не містять.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідачами доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.121-3 КУпАП, а саме керування транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком, постанова серії ЕАР № 6232247 від 01.12.2022 складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, адміністративне стягнення накладено в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.121-3 КУпАП, а отже, приймаючи спірну постанову поліцейський діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування, внаслідок чого позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

В силу ч.3 ст.272 КАС України судове рішення суду апеляційної інстанції у даній справі не може бути оскаржене.

Керуючись ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 03 лютого 2023 року скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 15 червня 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Л.В.Бєлова

А.Ю.Кучма