Справа № 695/3637/21
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 695/3637/21 Суддя (судді) першої інстанції: Середа Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О., Безименної Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2023 року (повний текст виготовлено 27 березня 2023 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради про скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2021 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просила:

- скасувати рішення виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за №249 від 09.11.2021р., яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400 грн., та закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП з зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено:

Скасовано рішення виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за № 249 від 09.11.2021р., яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн., та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

07 березня 2023 року до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява представника позивача Заремби В.В. про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив ухвалити додаткове судове рішення у справі та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 22000,00 грн.

Додатковим рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2023 року заяву адвоката Зеремби Валерія Валерійовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради про скасування рішення виконавчого комітету №249 від 09.11.2021р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладення адміністративного стягнення - задоволено частково.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч грн. 00 коп.).

У задоволенні решти вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить додаткове рішення суду першої інстанції частково скасувати та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 22000,00 грн. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

Зокрема, позивач наполягає, що Виконавчий комітет Гельмязівської сільської ради у встановленому порядку не надав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що понесені позивачем, тому, на думку позивача, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції фактично виклав особисті твердження та міркування щодо зменшення розміру витрат.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради про скасування рішення про притягнення до адміністративної відповідальності та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції зазначив, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявленої представником позивача суми витрат на правову допомогу, суд враховував те, що спір у цій справі не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів є не значними, а сама справа є справою незначної складності та не потребувала з боку представника позивача значного моніторингу судової практики чи норм матеріального права.

Отже, проаналізувавши розрахунок та надані докази, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, суд дійшов висновку щодо необхідності розподілу судових витрат на правову допомогу в суді першої інстанції та стягнення за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу, понесені при розгляді справи у суді, у загальній сумі 8000 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою, другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання, які вирішує суд при ухваленні рішення, визначені статтею 244 Кодексу адміністративного судочинства України. Так, під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, за загальним правилом, питання розподілу судових витрат вирішується судом у судовому рішенні, яким закінчується розгляд справи. Разом з тим, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені випадки, коли суд може вирішити питання розподілу судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог, а саме: 1) якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат (частина третя статті 143); 2) у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат (частина шоста статті 143); 3) якщо це питання не було вирішено (пункт 3 частини першої статті 252).

Отже, суд вирішує питання щодо судових витрат під час ухвалення рішення, про що зазначає у його резолютивній частині (частина перша статті 143, частина п`ята статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частини п`ятої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Стаття 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з пунктами 4, 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 березня 2023 року до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшла заява представника позивача Заремби В.В. про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив ухвалити додаткове судове рішення у справі та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 22000,00 грн.

До заяви були додані: копія договору про надання правової допомоги від 01.12.2021, копія додаткової угоди №1 до договору № 01/12/21 від 01.12.2021 про надання правової допомоги, копія акту виконаних робіт від 25.02.2023, копія ордеру на надання правничої допомоги серії ВС № 1122790 від 09.01.2023, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 70 від 14.07.2017.

Так відповідно до статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), (частина сьома статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

В розумінні частини третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічна праова позиція неодноразово викладена Верховним Судом, зокрема, в постанові від 08 березня 2023 року у справі № 640/16295/21.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 10 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 2, 8, 9 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання та основні засади адміністративного судочинства, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування тощо щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Це, зокрема підтверджується і вимогами частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, якою визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, витрати на професійну правничу допомогу є витратами, що пов`язані з розглядом справи і такі підлягають розподілу в залежності від результату розгляду справи по суті. Розмір витрат на правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат, зокрема і на правничу допомогу. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано документи в підтвердження понесених витрат та розрахунок таких витрат, проте не вбачається, що відповідачі заявляли клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, та обґрунтовували їх неспівмірність.

В апеляційній скарзі позивач вказувала, що Виконавчий комітет Гельмязівської сільської ради не надав клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, що понесені позивачем, тому, на думку позивача, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції фактично виклав особисті твердження та міркування щодо зменшення розміру витрат.

Разом з тим, колегія суддів вважає такі доводи необгрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, оскільки матеріали справи містять зареєстроване судом першої інстанції клопотання представника Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (а.с. 146).

У вищевказаному клопотанні відповідач категорично заперечує проти заявленого до стягнення розміру судових витрат та просить врахувати, що заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу 22000,00 грн є безпідставним та необгрунтованим, заявлена сума є неспівмірною зі складністю справи, яка є справою незначної складності та не потребувала з боку представника позивача значног моніторингу судової практики чи норм матеріального права, витрачання зусиль та часу, виставлений до відшкодування розмір витрат є неспівмірним з обсягом наданих послуг, ціною позову і значенням справи для сторони, заявлений розмір витрат явно є неспівмірним з результатами розгляду даної справи - скасуваннм рішення, яким було накладено адміністративне стягнення в сумі 3400 грн.

Перевіряючи обґрунтованість заявлених до відшкодування витрат в контексті заявленої представником позивача суми до відшкодування, доводів, викладених у заперечннях відповідача, висновків суду першої інстанції та доводів апелянта, колегія суддів зазначає таке.

Так, колегія суддів звертає увагу, що за наслідком розгляду справи рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23 лютого 2023 року скасовано рішення виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області за № 249 від 09.11.2021, яким ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3400,00 грн.

При цьому,згідно з п. 2 додаткової угоди №1 до договору № 01/12/21 від 01.12.2021 про надання правової допомоги, сторони погодили оплату послуг адвоката в розмірі 20000 грн. фіксованого гонорару та 2000 грн. погодинного (поденного) гонорару за участь адвоката в кожному судовому засіданні.

Згідно з п. 6 акту наданих послуг, відповідно до умов п. 3 Додаткової угоди № 1 від 01.12.2021 до Договору № 01/12/21 від 01.12.2021 клієнт зобов`язаний сплатити адвокатському об`єднанню остаточно узгоджену згідно з цим актом наданих послуг суму винагороди (гонорар) протягом 6 (шести) місяців від дати набрання судовим рішенням в супові № 695/3637/21 законної сили.

З урахуванням викладеного колегія суддів вбачає наявність підстав для необхідності врахування співмірності заявленої до стягнення суми зі складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг.

Апеляційний суд погоджується з доводами відповідача та суду першої інстанції про те, що визначений позивачем розмір витрат на правову допомогу очевидно не є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт.

Відтак, оцінюючи обґрунтованість та пропорційність витрат до предмета спору, суд враховує належність справи до справ незначної складності та ціну позову 3400,00 грн; незначний обсяг обставин, які відносяться до предмета доказування у справі, і доказів на їх підтвердження, які, до знаходились у розпорядженні позивача; чиленну та сталу судову практику.

Апеляційний суд враховує, що справа є важливою для позивача, однак, зауважує, що ціна позову є незначною, а судами неодноразово викладалась правова позиція щодо порядку розгляду справ про адміністративне правопорушення та вимоги до відповідних документів і доказів.

Враховуючи викладене, представником позивача значно перебільшено витрати на професійну правничу допомогу, витрачені на представництво інтересів позивача у суді першої інстанції. Дана справа мала незначний об`єм та стосувалась одного епізоду спірних правовідносин, міститься лише в 1 томі, сформованому у суді першої інстанції, складення адміністративного позову (обсягом шість сторінок) не потребувало значного часу та аналізу великого об`єму матеріалів, норм права та судової практики.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції визначено абсолютно справедливий, співмірний із складністю справи та з обсягом наданих адвокатом послуг розмір заявлених до стягнення витрат на оплату послуг адвоката у сумі 8000,00 грн.

Загальний розмір відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 8000,00 грн є адекватним та співмірним спірній ситуації, зокрема, часу, затраченому на відновлення порушених прав позивача, а також предмету спору, обсягу складених адвокатом документів та зібраних доказів.

Апелянт викладених відповідачем у заяві про зменшення судових витрат доводів та висновків суду першої інстанції стосовно того, що заявлені до відшкодування позивачем витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними із складністю справи, наданий адвокатом обсяг послуг не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру не спростував.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування додаткового рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2023 року.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Виконавчого комітету Гельмязівської сільської ради судові витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, в розмірі 8000,00 грн.

Згідно з положеннями статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2023 року - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 24 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді В.О. Аліменко,

Н.В. Безименна