Справа № 500/4268/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/4268/22 пров. № А/857/3475/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року, прийняте суддею Осташ А.В. у місті Тернополі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі - ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо застосування обмеження максимального розміру пенсії з 01.03.2022; зобов`язання проводити з 01.03.2022 виплату пенсії без обмеження максимальним розміром.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 відмовлено в позові.

Суд виходив з того, що згідно матеріалів справи на виконання рішення суду у справі №500/2657/21 пенсійний орган провів перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019, проте обмежив її максимальним розміром, а індексацію з 01.03.2022 відповідач не проводив, оскільки розмір його пенсії після перерахунку становить 23902,22 грн.

Враховуючи, що суд прийшов до переконання, що позивача не можна віднести до «найбільш вразливих верств населення», пенсія яких підлягає індексації відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 №118, оскільки розмір його пенсії після перерахунку на підставі рішення суду становить 23902,22 грн., та як вбачається із матеріалів справи Пенсійний орган не провів щодо його пенсії підвищення на коефіцієнт збільшення 1,14, а тому твердження позивача є необґрунтованими з цього питання.

Відповідач провів перерахунок позивачу пенсії 01.03.2022 на підставі масового перерахунку щодо індексації суми пенсії, проте, як встановлено судом, індексація позивачу з 01.03.2022 не проводилась.

Суд встановив, що відповідач застосував до позивача обмеження його пенсії максимальним розміром на підставі перерахунку його пенсії з 01.04.2019 на виконання рішення суду, а не з 01.03.2022, як про це зазначає позивач.

Проте, суд не надає у цій справі оцінки такому обмеженню, оскільки, питання обмеження його пенсії з 01.04.2019 вже було предметом дослідження Тернопільського окружного адміністративного суду, про що суд постановив рішення від 08.09.2021 у справі №500/4298/21, яким відмовив у такому перерахунку, оскільки прийшов до висновку, що Пенсійний орган, відмовляючи позивачу у виплаті перерахованої на підставі оновленої довідки Тернопільського обласного військового комісаріату про перерахунок пенсії в частині обмеження її максимальним розміром, діяв в порядку та у спосіб визначений чинним законодавством, відтак, позовні вимоги у цій частині до задоволення не підлягають, дане рішення суду набрало законної сили.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідачем з 01.03.2022, на підставі п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» проведено підвищення пенсії на коефіцієнт збільшення 1,14. Однак, обмежено максимальний розмір пенсії, розміром пенсії, встановленим на 01.04.2019 із посиланням на обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність

З 01.10.2011 Законом № 3668-УІ внесена норма в статтю 43 Закону № 2262-ХІІ: «максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10-ти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність», яка рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнана неконституційною.

Таким чином, висновок суду про обов`язковість застосування положення Закону № 3668-VІ є невірний, тому що норма Закону, яка внесена у вигляді зміни в інший Закон, теж вважається неконституційною, в разі винесення Конституційним Судом України такого рішення з зазначенням лише Закону, в який внесено цю зміну.

Таким чином, з 20.12.2016 нечинною є ч. 7 ст. 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-ХІІ.

Звертає увагу суду на правову позицію Верховного Суду, викладену в його постановах: від 06.11.2018 (по справі № 522/3093/17), від 12.03.2019 (по справі № 522/3049/17). Обидві справи відкриті за позовами осіб, пенсія яким була призначена у відповідності до Закону № 2262-ХІІ.

В зазначених постановах Верховний Суд касаційні скарги Головних управлінь Пенсійного фонду України в областях залишив без задоволення, а рішення (постанови та ухвали) судів 1 -ї та 2-ї інстанцій, які винесені на користь позивачів, - без змін.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років, яка йому призначена відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та забезпечення деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ з 04.10.2007.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі №500/4298/21, позов задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 з 01.04.2019 перерахунок основного розміру пенсії з 70% грошового забезпечення до 90% грошового забезпечення, застосувавши до позивача обмеження при виплаті максимальним розміром пенсії - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Отже, в задоволенні позовної вимоги щодо виплати перерахованої з 01.04.2019 пенсії без обмеження її розміру максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність), відмовлено.

Так, згідно з перерахунком пенсії на підставі рішення суду підсумок пенсії позивача склав 23902,22 грн, що перевищує десять прожиткових мінімумів, у встановлений для осіб, які втратили працездатність. Тому, пенсійна виплата обмежена визначеним законодавством на даний час максимальним розміром та становить 20270,00 грн., а з 01.12.2022 - 20930,00 грн.

Позивач, звернувся до суду із позовом до суду в якому просив зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату доплати пенсії в розмірі 100% від нарахованої пенсії та проводити з 01.04.2019 пенсії без обмеження максимальним розміром.

Ухвалою суду від 02.01.2023 закрив провадження в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо застосування до ОСОБА_1 з 01.04.2019 обмеження максимального розміру пенсії, та зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області проводити з 01.04.2019 виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, оскільки встановив, що спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та щодо яких є рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі №500/4298/21, яке набрало законної сили.

Відповідачем проведено перерахунок пенсії позивачу з 01.03.2022 на підставі масового перерахунку щодо індексації суми пенсії.

Позивач, не погоджуючись із таким перерахунком звернувся до відповідача із заявою, в якій просив провести перерахунок з 01.03.2022 без застосування обмеження максимальним розміром під час проведення індексації.

Відповідач, листом від 22.11.2022 повідомив позивача, що постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16.02.2022 №118 встановлено, що з 1 березня 2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21, і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 включно, підвищуються на коефіцієнт 1,14 у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Враховуючи, що оскільки розмір його пенсії після перерахунку на підставі рішення суду становить 23902,22 грн, що перевищує максимальний розмір пенсії, передбачений чинним законодавством, тому індексації з 01.03.2022 не проводиться.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» установлено, що з 1 березня 2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Підвищення на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, застосовується також у разі поновлення виплати пенсії, призначеної до 31 грудня 2021 відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім перерахунків пенсії, що проводилися у період з 1 січня 2021 до 28 лютого 2022 за рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до частини четвертої статті 63 зазначеного Закону.

Підвищення пенсії, передбачене цим пунктом, враховується під час подальших перерахунків пенсії відповідно до частини четвертої статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Судом із матеріалів справи встановлено, що відповідач провів перерахунок позивачу пенсії 01.03.2022 на підставі масового перерахунку щодо індексації суми пенсії (а.с.31), проте, нарахування індексації позивачу з 01.03.2022 не проводилось.

Як вже зазначалось судом вище, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі №500/4298/21, позов ОСОБА_1 задоволено частково та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести ОСОБА_1 з 01.04.2019 перерахунок основного розміру пенсії з 70% грошового забезпечення до 90% грошового забезпечення, застосувавши до позивача обмеження при виплаті максимальним розміром пенсії - десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність.

Позивач зазначене вище судове рішення не оскаржив, відтак погодився із висновком суду про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги щодо здійснення перерахунку пенсії без обмеження її десятьма прожитковими мінімумами.

Крім того, Тернопільський окружний адміністративний суд хвалою від 202.01.2023 у справі №500/4438/22 закрив провадження щодо вимог ОСОБА_1 про здійснення перерахунку без обмеження його розміру пенсії максимальним розміром, оскільки дане питання вже було предметом розгляду в суді.

Відповідно до вимог ч.4 ст.78 КАС України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, як вірно зазначив суд першої інстанції, рішення у справі №500/4298/21 є преюдиціальним до даної справи, оскільки в ньому встановлено відсутність права позивача на виплату пенсії без обмеження її максимальним розміром.

Обґрунтування апеляційної скарги у цій справі зводиться до спростування висновків, викладених у судовому рішенні у справі №500/4298/21. Однак, колегія суддів не надає їм оцінки, оскільки таке набрало законної сили та обставини, встановлені у ньому, не підлягають доказуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2023 року у справі № 500/4268/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар