Справа № 420/1394/22
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року Справа№420/1394/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 23623,01 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 25.01.2022 справа передана на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою від 30 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2021 у справі № 916/3480/20 з військової частини НОМЕР_1 безспірно списано 23623,01 грн на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України. Підставою для звернення до Господарського суду стало відшкодування пошкодження автомобіля «Шевроле Авео» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скоєної колишнім військовослужбовцем ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Богдан» під час виконання службових обов`язків, що належить позивачу.

Таким чином у військової частини НОМЕР_1 виникло право регресної вимоги до винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди особи, тобто відповідача. Розмір завданої шкоди складається з 20612,41 грн сплаченого відшкодування, 908,6 грн сплачених витрат на встановлення розміру збитку та збір документів та 2102 грн судового збору. Оскільки, зазначена сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач на підставі положень Цивільного Кодексу України просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи судом. Відзив відповідачем не наданий.

Відповідно до вимог частини 2 статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, в тому числі, розумні строки розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до наведених норм справа розглянута впродовж розумного строку, враховуючи обставини збройної агресії проти України.

Дослідивши наявні у справі докази, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов таких висновків.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 з 12.02.2019 відповідно до наказу по стройовій частині № 33, старшого матроса призначено на посаду механіка-водія автомобільного відділення артилерійської розвідки взводу забезпечення реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 18.02.2019 № 28-РС ОСОБА_1 призначили на посаду водієм-санітаром евакуаційного відділення медичної роти військової частини НОМЕР_1 .

12.06.2019 ОСОБА_1 звільнений у запас за підпунктом «д» (через службову невідповідність) пункту другого частини 5 статті 26 Закону України «Про військову службу та військовий обов`язок» згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.06.2019 № 122.

Згідно з постановою Суворовського районного суду міста Одеси від 10.07.2019 ОСОБА_1 10.06.2019 року о 04 годині 15 хвилин керуючи автомобілем марки «Богдан» по вул. Агрономічна, 10 в м. Одесі, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Шевроле» внаслідок якого автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого статті 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2021 у справі №916/3480/20 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 20612 грн. 41 коп. сплаченого страхового відшкодування, 908 грн. 60 коп. витрат, 2102 грн. судового збору.

Вказаним судовим рішенням встановлено, що 10.06.2019 ОСОБА_1 виконував службові обов`язки, керуючи автомобілем «Богдан» - військовий номер НОМЕР_3 , який на праві оперативного управління належить військовій частині НОМЕР_1 .

Повідомленнями Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 11.05.2021 № 646 безспірно списано з військової частини НОМЕР_1 5210,61 грн. за рішенням суду у справі № 916/3480/20; від 19.04.2021 № 559 18412,40 грн.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, з урахуванням встановлених при розгляді справи обставин, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 4 статті 5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Тому вказаний спір, який виник з приводу проходження відповідачем публічної (військової) служби, відноситься до юрисдикції адміністративного суду.

За приписами частин 4 та 6 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тому, як вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, так і сума заподіяної шкоди встановлені відповідними судовими рішеннями.

Виходячи з предмету заявленого позову, суд враховує, що загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду врегульовані статтею 1166 ЦК України, яка передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Особливості спірних відносин врегульовані також нормами Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 3 жовтня 2019 року № 160-IX (далі Закон № 160-IX), який діє на час виникнення у позивача права вимоги відшкодування завданої шкоди.

Проте, вирішуючи справу, суд враховує, що вказаний Закон набрав чинності 31 листопада 2019 року, тобто, вже після вчинення відповідачем правопорушення та виключення його зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

За вказаних обставин суд застосовує при вирішенні справи також постанову Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР (надалі Положення № 243/95-ВР), яка діяла на час заподіяння шкоди.

Вказане Положення № 243/95-ВР, в тому числі, містить такі пункти:

2. Відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів (далі - військові частини) для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.

Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.

3. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія чи бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинене ним умисно чи з необережності.

4. Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію (бездіяльність), якою державі було заподіяно шкоду.

5. Час, протягом якого винного військовослужбовця і призваного на збори військовозобов`язаного може бути притягнуто до матеріальної відповідальності, не може перевищувати строків позовної давності, встановлених чинним законодавством.

7. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані у разі заподіяння з їх вини третім особам шкоди, яку було відшкодовано відповідно до чинного законодавства військовою частиною, зобов`язані відшкодувати її військовій частині у порядку, передбаченому цим Положенням та цивільним законодавством України.

8. Залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії (бездіяльності) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна до військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних застосовується повна або обмежена матеріальна відповідальність.

10. Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов`язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення.

Діючий станом на час звернення позивача до суду з цим позовом Закон № 160-IX, містить такі приписи.

Стаття 4. Строки притягнення до матеріальної відповідальності

1. Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Стаття 5. Обмежена матеріальна відповідальність

1. Особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

2. Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

3. Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності.

Вирішуючи справу суд зазначає, що позивачем дотриманий трирічний строк звернення до суду з цим позовом, встановлений спеціальним законом.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тому щодо розміру відшкодування шкоди, за відсутності умов для застосування повної матеріальної відповідальності, до відповідача підлягають застосуванню як обмеження, встановлені Законом № 160-IX, так і обмеження, передбачені Положенням № 243/95-ВР, оскільки вказані законодавчі акти містять різні норми розрахунку обмежень розміру відшкодування.

Зокрема, на час прийняття рішення Господарського суду Одеської області від 05.02.2021 у справі №916/3480/20, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» був становлений прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2270 грн., тому п`ятнадцять прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, складає 34 050 грн. Таким чином, сума заявлених у цій справі вимог вказане обмеження не перевищує.

Водночас, відповідно до наданої позивачем довідки грошове утримання відповідача за два останні повні місяця служби (квітень травень 2019 року) складає 29 698,93 грн. Отже, середньомісячне грошове утримання відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, становить 14 849,46 грн.

За вказаних обставин, згідно з пунктом 10 Положення № 243/95-ВР, яке діяло на час вчинення відповідачем дій, які заподіяли позивачу майнову шкоду, позов підлягає частковому задоволенню у межах суми середньомісячного грошового утримання відповідача в сумі 14 849,46 грн.

Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз, через що судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 255, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) у відшкодування шкоди суму 14 849 (чотирнадцять тисяч вісімсот сорок дев`ять) грн. 46 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов