Справа № 280/2544/22
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2023 року м. Дніпросправа № 280/2544/22
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року (головуючий суддя: Кисіль Р.В.) по адміністративній справі № 280/2544/22, розглянутої у спрощеному провадженні

за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Запорізькій області про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16.02.2022 року звернувся до суду із позовом до відповідача Управління Служби безпеки України в Запорізькій області (далі УСБУ в Запорізькій області), в якому просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення (виключення зі списків особового складу) 05.01.2019 року по день фактичного розрахунку 28.01.2022 року у розмірі 475 216,92 грн., а також стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням його прав та законних інтересів при звільненні зі служби в УСБУ в Запорізькій області.

У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим просить у їх задоволенні відмовити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 27.12.2022 року позов задоволено частково, з УСБУ в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 стягнутий середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з дня звільнення (виключення зі списків особового складу) 05.01.2019 року по день фактичного розрахунку 28.01.2022 року у розмірі 24 060,06 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати з підстав порушення норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про правомірність прийнятого судом першої інстанції рішення, в зв`язку з чим просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу на підставі ст.311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами , яких достатньо для прийняття рішення за апеляційною скаргою відповідача.

Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами ст. 242 КАС України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Перевірка рішення суду судом апеляційної інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги відповідача, як це передбачено ст.308 КАС України.

Суд апеляційної інстанції при перегляді справи в апеляційному порядку виходить з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з січня 2016 року по січень 2019 року проходив військову службу за контрактом в УСБУ в Запорізькій області , 05.01.2019 року звільнений зі служби, виключений зі списків особового складу, та усіх видів забезпечення. Оскільки при звільненні зі служби відповідачем не виплачено позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016- 2019 роки, він звернувся до суду із позовом за захистом своїх прав.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.12.2021 року у справі №280/9612/21 ,яке набуло законної сили, позов задоволено частково, відповідача зобов`язано нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у період з 2016 по 2019 рік, яке відповідачем виконано 28.01.2022 року в сумі 19 361,20 грн. за видатковим касовим ордером №1754039 від 28.01.2022 грн.

Вважаючи свої права на отримання грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в день звільнення зі служби порушеними, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про нарахування та виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні .

Згідно правових позицій Верхового Суду по справам №825/2150/ 16 від 03.10.2019 року, №580/825/19 від 28.11.2019 року, №440/4332/18 від 29.01.2020 року, №821/1083/17 від 26.02.2020 року , №480/3105/19 від 30.11. 2020 року, що підлягають застосуванню судами згідно приписів ч.5 ст.242 КАС України, питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення), трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною 1 ст. 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Закріплені у ст.116,117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Оскільки звільнення позивача зі служби 05.01.2019 року здійснено відповідачем без проведення з ним остаточного розрахунку, а саме: нарахування грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій у період з 2016 по 2019 рік в сумі 19 361,20 грн. відбулося 28.01.2022 року у виконання рішення суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у відповідача обов`язку щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку за зазначений період часу.

Судом першої інстанції правомірно враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у справах №806/2473/18 від 30.10.2019 року, №400/3151/19 від 12.08.2020 року, №620/3095/20 від 14.07.2022 року щодо застосування норм права при розрахунку істотності частки складових заробітної плати в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, та вірно розраховано істотність частки складових грошового забезпечення позивача в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, при цьому застосовано постанову КМ України від 08.02.1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", розрахунок середнього заробітку позивача здійснений за встановленою формулою за період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана дана виплата, яка складає з урахуванням істотності частки 5,12 % недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком за період з 05.01.2019 року по 28.01.2022 року суму 24 060,06 грн.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 27 грудня 2022 року по адміністративній справі № 280/2544/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття, касаційному оскарженню не підлягає згідно ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай