Справа № 420/11915/23
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА
19 червня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Завальнюк І.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, скасування пункту протоколу засідання, визнання протиправним наказу, скасування наказу, поновлення на квартирному обліку,
Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить суд:
визнати протиправним рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2020, оформлене п. 1.8. протоколу засідання комісії №10, в частині зняття підполковника ОСОБА_2 , складом сім`ї 2 (дві) особи, а саме (позивач, донька ОСОБА_3 2008 р.н.) з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов;
скасувати пункт 1.8 протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2020 № 10 про зняття підполковника ОСОБА_2 , складом сім`ї 2 (дві) особи, а саме (позивач, донька ОСОБА_3 2008 р.н.) з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов;
визнати протиправним наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2020 № 770 «Про затвердження протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2022 № 10» в частині зняття, підполковника ОСОБА_2 , складом сім`ї 2 (дві) особи, а саме (позивач, донька ОСОБА_3 2008 р.н.) з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов;
скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.10.2020 № 770 «Про затвердження протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2022 № 10» в частині зняття підполковника ОСОБА_2 , складом сім`ї 2 (дві) особи, а саме (позивач, донька ОСОБА_3 2008 р.н.) з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов;
поновити підполковника ОСОБА_2 , складом сім`ї 2 (дві) особи, а саме (позивач, донька ОСОБА_3 2008 р.н.) на квартирному обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов у м. Одесі в загальній черзі за тим же номером у списку станом на 28.10.2020 року зі збереженням часу перебування на квартирному обліку.
З матеріалів адміністративного позову вбачається, що ОСОБА_1 12.07.2019 виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 у зв`язку зі звільненням з лав Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку контракту (наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12.07.2019 № 171).
Вказаним наказом зазначалося, що «Вислуга років у Збройних Силах станом на 12.07.2019 становить календарна 22 роки... Службовим або постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України не забезпечений, на квартирному обліку перебуває».
29.10.2020 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 770 «Про затвердження протоколу засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2022 № 10» затверджено протокол засідання об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2022 № 10, згідно якого «на підставі п. 9, ст. 12 Закону України про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, зняти з обліку осіб, які набули право та потребують поліпшення житлових умов об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , складом сім`ї 2 (дві) особи, а саме (він, донька ОСОБА_3 2008 р.н.). На обліку перебував в загальній черзі з 21.02.2013 року. в першочерговій черзі з 30.04.2015 року».
12 травні 2023 року позивач отримав лист від голови об`єднаної житлової комісії військової частини НОМЕР_1 про відмову в поновленні на квартирному обліку станом на день звільнення з військової частини НОМЕР_2 , що зумовило його звернутися до суду із даним позовом.
Ухвалою судді від 29.05.2023 позов залишений без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 122, 126, 161 КАС України.
Так, судом встановлено, що звернення позивача із заявою, на яку отримано в травні 2023 року відповідь, не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.
Суд дійшов висновку про те, що строк звернення до суду пропущено з причин, які виникли з волі позивача, а, отже, не є поважними. Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, позивачем не надано та судом не знайдено.
Позивачу запропоновано усунути недоліки протягом 10 днів з дня отримання ухвали судді.
14.06.2023 до суду від ОСОБА_1 на виконання ухвали судді від 29.05.2023 надійшла заява про поновлення строку на звернення до суду із даними вимогами, в обґрунтування якої позивач зазначив, що на момент ухвалення спірного рішення житловою комісією та його затвердження наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 29.10.2020 № 770 та до 08.06.2022 діяла практика Верховного Суду, яка передбачала розгляд аналогічних спорів за правилами цивільного судочинства, а тому строк на звернення до суду із даними вимогами складав три роки.
Натомість Велика Палата Верховного Суду виснувала, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачами військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже, такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.
Позивач зазначає, що про вказане рішення Великої Палати Верховного Суду він дізнався на початку квітня 2023 р., тому і звернувся до відповідача щодо отримання інформації про зняття / не зняття його з квартирного обліку, оскільки достовірної інформації не мав.
Також позивач підкреслює, що він проходить військову службу з 02.03.2020 в 2 територіальному управлінні внутрішнього аудиту Міністерства оборони України по теперішній час.
Починаючи з 25.02.2022 по 26.05.2022 позивач перебував у відрядження в Південному територіальному управлінні внутрішнього аудиту (м. Одеса) у зв`язку зі збройною агресією рф проти України виконував заходи, пов`язані із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, охорони та оборони об`єктів оборонного та спеціального призначення, що підтверджується довідкою від 01.06.2023 № 520/3/88з. В періоді з 27.06.2022 по 11.06.2022 перебував у відрядженні у військовій частині НОМЕР_3 .
Вирішуючи питання про поважність пропущеного строку в аспекті наведених позивачем аргументів в обґрунтування поважності причин для його пропуску, суд виходить з наступного.
Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.
Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.
Разом з тим, 29 вересня 2020 року Велика Палата Верховного Суду у справі № 712/5476/19 вказала, що для забезпечення єдності судової практики щодо визначення юрисдикції суду з розгляду спорів про оскарження відмови у забезпеченні жилим приміщенням або у призначенні грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей і про зобов`язання надати такі приміщення чи компенсацію відступає від висновку, сформульованого у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16, щодо необхідності розгляду таких спорів за правилами цивільного судочинства. Означені спори належать до юрисдикції адміністративних судів, оскільки стосуються проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідні соціальні гарантії (пільги), а також призначення та надання таких гарантій (пільг).
Таким чином, питання щодо юрисдикції зазначеної категорії справ вже неодноразово було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду і висновки про належність цих спорів мали місце у вересні 2020 р., тобто за місяць до прийняття спірного рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.10.2020, оформлене п. 1.8. протоколу засідання комісії №10, в частині зняття підполковника ОСОБА_2 , складом сім`ї 2 (дві) особи, а саме (позивач, донька ОСОБА_3 2008 р.н.) з обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов.
Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (пункт 47, заява №3236/03) суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їхня свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.
Отже суд дійшов висновку про те, що строк звернення до суду пропущено з причин, які виникли з волі позивача, а, отже, не є поважними. Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали б від волі позивача своєчасно звернутися за судовим захистом, позивачем не надано та судом не знайдено.
Наведені ж у клопотанні про поновлення строку на звернення до суду із даними вимогами аргументи судом визнаються неспроможними та відхиляються як необґрунтовані, так як жодна з наведених обставин об`єктивно не перешкоджала (не утворювала обставин непереборної сили) позивачу звернутися до суду у встановлений КАС України строк із даними вимогами, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі № 712/5476/19 про юрисдикційну належність цієї категорії справ.
При цьому не заслуговують на увагу доводи позивача про поважність причин пропуску строку звернення до суду з огляду на введення в Україні військового стану та його перебування у відрядженні, починаючи з 25.02.2022, оскільки строк звернення до суду із даними вимогами пропущено значно раніше за перелічені обставини.
Відповідно до ч.2 ст.123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
На підставі викладеного та керуючись ст. 123 КАС України, суд
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання поважними причин пропущення строку на звернення до суду із даними вимогами відмовити.
Позовну заяву ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення, скасування пункту протоколу засідання, визнання протиправним наказу, скасування наказу, поновлення на квартирному обліку - повернути позивачу.
Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя І.В. Завальнюк