Справа № 420/12275/23
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 червня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Іванов Е.А., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірної відмови, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірної відмови, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року адміністративний позов залишений без руху та позивачу наданий 10-ти денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

Згідно вищенаведеної ухвали недоліки позовної заяви повинні бути усунені шляхом надання до суду доказів сплати судового збору або шляхом надання доказів щодо непрацездатності позивачки ОСОБА_1 , тобто надати докази на підтвердження того, що представник позивача за довіреністю, може вважатись в даному випадку також і законним представником позивача, а тому звільнений від сплати судового збору.

12.06.2023 року представником позивача надано заяву згідно якої наведено певні обґрунтування та зазначено про те, що його як законного представника звільнено від сплати судового збору, а тому просив суд відкрити провадження у справі.

Суд вважає, що адміністративний позов підлягає поверненню з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" , зокрема щодо того, що від сплати судового збору звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

У частині другій статті 3 Закону № 3674-VI визначено перелік об`єктів - заяв до суду, за подання яких судовий збір не справляється, а в статті 5 цього закону - вичерпний перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг та за видачу судами документів, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Зазначену норму слід враховувати в системному зв`язку зі статтею 53 КАС, яка визначає участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 53 КАС у випадках, встановлених законом, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до адміністративного суду із позовними заявами в інтересах інших осіб і брати участь у цих справах.

Відповідно до ч.1-2 ст.56 КАС України права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб, які досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати в суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі у таких справах відповідно неповнолітніх осіб, непрацездатних фізичних осіб і фізичних осіб, цивільна дієздатність яких обмежена.

Відповідно до частини 1 статті 34 Цивільного Кодексу України Повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Згідно ч.2 ст.43 КАС України здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить фізичним особам, які досягли повноліття і не визнані судом недієздатними, а також фізичним особам до досягнення цього віку у спорах з приводу публічно-правових відносин, у яких вони відповідно до законодавства можуть самостійно брати участь.

З огляду на викладені положення суд зазначає, що законним представником є батьки (усиновлювачі), опікуни, піклувальники або інші законні представники для осіб, які визнані судом обмежено дієздатними або недієздатними.

Разом з тим, ОСОБА_2 не надав доказів того, що ОСОБА_1 не може самостійно здійснювати участь у справі та відноситься до категорій осіб, визначених у ст.56 КАС України.

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що поняття законного представника та представника є різними за своїм значенням та статусом, у відповідності до вимог ст. 55-57 КАС України.

Водночас суд вказує, що представником позивача надано до суду нотаріальну довіреність згідно якої він має право на представництво інтересів саме як представник, а не законний представник, а тому підстав для звільнення його як законного представника від сплати судового збору немає, оскільки останнім не надано відповідних доказів на обґрунтування.

Згідно частини 2 статті 172 Сімейного кодексу України, на яку посилається ОСОБА_2 , повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.

При цьому, за правилами частини 1 статті 59 КАС України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Отже, у випадку звернення ОСОБА_2 до суду в інтересах своєї матері його повноваження як законного представника мають бути підтверджені відповідними документами.

Разом з цим до позову ОСОБА_2 не долучив будь - якого рішення про призначення його опікуном чи піклувальником своєї матері - ОСОБА_1 .

Подібного висновку дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 20.05.2019 року по справі №500/816/19.

Відповідно до п. 1 ч. 4.ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, суд доходить висновку, що позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірної відмови, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії слід повернути позивачу без розгляду.

Керуючись п. 1 ч. 4.ст. 169 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання неправомірної відмови, визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя Е.А.Іванов