Справа № 760/14209/21
Суддя: Калініченко О. Б.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Калініченко О.Б.

при секретарі Соколовській А.А.,

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Шияна Вадима Миколайовича, Управління патрульної поліції в м. Києві, третя особа Департамент патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

31.05.2021 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до інспектора УПП в м. Києві Шияна В.М., УПП в м. Києві про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

З позову вбачається, що позивач оскаржує постанову, складену інспектором Шияном В.М., серії ЕАН № 4230061 від 19.05.2021 року, якою притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 400 грн., з якою позивач не погоджується.

Пояснює, що він 19.05.2021 року приблизно о 19 год. 50 хв. на своєму автомобілі марки Wolkswagen Toureg, д.н. НОМЕР_1 , рухався в м. Києві та був зупинений співробітником поліції, який наказав надати водійське посвідчення та технічний паспорт на автомобіль, що було виконано.

Після чого, інспектор звернув увагу, що в автомобілі затоновані задні габаритні ліхтарі. На це зауваження позивач зазначив, що даний автомобіль саме з цими ліхтарями був укомплектований на заводі виробника і цей автомобіль пройшов всі відповідні сертифікаційні інстанції і тому був дозволений до продажу на ринках Європи та України. Далі, співробітник поліції сказав, що на державному номерному знаку мається захисна сітка, яка не дає можливості чітко ідентифікувати номерні знаки. На що позивач також заперечив, оскільки важливою особливістю при накладенні штрафу за порушення п. 2.9. в ПДР є те, що номерний знак повинен не читатися саме з відстані 20 метрів.

На прохання позивача надати відеозапис з камери спостереження, встановленої на поліцейському автомобілі, або з нагрудної камери, на якій зафіксований вигляд номерних знаків з відстані 20 метрів, було відмовлено.

Співробітник поліції повідомив про те, що 23.03.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва відносно позивача була винесена постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП з позбавленням права керування автомобілем строком на 1 рік. На це позивач зазначив, що йому не відомо про те, що відбулося судове засідання, оскільки ніхто про це не попідмовляв, посвідчення водія не вилучалося при складанні протоколу.

Позивач посилається на те, що без будь-яких пояснень поліцейський виніс оскаржувану постанову на місці зупинку незважаючи на те, що він повідомив про потребу допомоги фахівця в області права.

Звертає увагу, що 31.05.2021 року до Апеляційного суду м. Києва подана апеляційна скарга на згадану вище постанову суду від 23.03.2021 року, тобто не було на меті скоювати адміністративне правопорушення умисно, також в цьому випадку не можливо казати про вчинення адміністративного правопорушення з необережності, оскільки він вважав, що буде викликаний в судове засідання та зможе законно відстоювати та захищати свої права та інтереси.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність свого рішення, не забезпечив доказування, що дає підстави зробити висновок про недоведеність вини в порушенні вимог п. 2.1 ПДР України, а звідси зробити висновок, що не може нести відповідальність за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи викладене, просить задовольнити позов та стягнути судові витрати..

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08.06.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та залучено до участі у справі Департамент патрульної поліції як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

В ухвалі учасником справи було визначено строк на подання відзиву та пояснень.

19.07.2021 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник ДПП просить у задоволенні позові відмовити, вважаючи твердження позивача хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Пояснює, що під час патрулювання Дарницького району м. Києва екіпажем Рубін було виявлено порушення ПДР автомобілем Wolkswagen Toureg, н.з. НОМЕР_1 , який здійснив рух транспортним засобом з затонованими задніми габаритними ліхтарями та з сіткою на номерних знаках, що стало причиною зупинки водія згідно ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію».

Відтак, інспектор, підійшовши до водія, представився, пояснив причину зупинки та на підставі п. 2.4 (а) висунув законну вимогу водію пред`явити документи передбачені у п. 2.1 ПДР.

Водій ОСОБА_1 пред`явив витребувані документи, які було перевірено за допомогою бази АРМОР для того, щоб впевнитися, чи водій та автомобіль не перебувають в розшуку, чи в водія, до прикладу, не має примусових стягнень з виконавчої служби.

Однак, при перевірці документів, було встановлено, що водій (позивач) позбавлений права керування транспортним засобом терміном на 1 рік від 23.03.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва, а, отже, постанова про притягнення його до відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП є правомірною.

На підтвердження вказаних обставин додає відеозаписи та витяг з бази АРМОР.

Враховуючи, що підготовка та розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснена інспектором у відповідності до ст. 278 та ст. 279 КУпАП, який в даному випадку був уповноважений розглядати вказану адміністративну справу, враховуючи характер вчиненого правопорушення, постанову винесено у присутності позивача та роз`яснено всі його права, згідно із ст. 268 КУпАП.

Просить врахувати, що, як зазначає позивач, ним подано апеляційну скаргу 31.05.2021 року на рішення Дарницького районного суду, однак, оскаржувану постанову винесено 19.05.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 263-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 19.05.2021 року інспектором Шияном В.М. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАН № 4230061, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20 400 грн.

Згідно з п.п. 3, 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень та припиняє їх; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням ПДР України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, правил дорожнього руху (ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 122, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Тож, постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 4 ст. 126 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, інспектор діяв в межах наданих йому повноважень та відповідно до законодавства.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно зі ст. 16 Закону водій зобов`язаний мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат «Зелена картка»), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в них.

Зі змісту постанови вбачається, що водій керував транспортним засобом з затонованими задніми габаритними ліхтарями та сіточкою на номерних знаках, будучи позбавленим права керування ТЗ від 23.03.2021 року Дарницьким районним судом м. Києва.

Так, згідно з п. 2.9. в) водієві забороняється керувати транспортним засобом, зокрема, з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м.

Положеннями п. 30.2 ПДР України заборонено змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті і достатньо освітлені.

Крім того, за п. 31.4 ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:

31.4.3 Зовнішні світлові прилади: ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світло пропускання.

Відповідальність за порушення зазначених вимог на момент винесення оскаржуваної постанови була встановлена ч.ч. 1, 6 ст. 121 КУпАП, а саме:

- за керування водієм транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- за керування водієм транспортним засобом, з номерним знаком, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За п. 2.1 а) ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, у виді накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач заперечує свою вину щодо порушення правил дорожнього руху, а оскаржувану постанову вважає такою, що підлягає скасуванню.

З аналізу положення ст. 247 КУпАП випливає, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

В обґрунтування правомірності винесення оскаржуваної постанови стороною відповідача до поданого відзиву додано диск DVD-R з відеозаписами, з яких слідує, що інспектор зупинив транспортний засіб, за кермом якого перебував позивач, пояснив йому причину зупинки, пов`язану з порушення ПДР України.

Позивач перешкоджав виконанню інспекторами своїх службових обов`язків, постійно сперечався, відмовлявся надавати водійське посвідчення та документ, що посвічує його особу, вважаючи, що відсутні причини зупинки транспортного засобу.

Разом з тим, на відео зафіксовано, що габаритні автомобіля затоновані, а на задніх номерних знаках встановлена сітка, яка створює бар`єр для мікрохвиль і унеможливлює розпізнання цифр, роблячи їх розмитими.

Позивач посилається на комплектацію ліхтарів виробником та відсутність відповідних замірів номерних знаків на відстані 20 метрів.

Однак, як вбачається з копії оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності лише за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно зі ст. 36 КУпАП при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Сам факт недоведеності суб`єктом владних повноважень в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 6 ст. 121 КУпАП, у зв`язку із вчиненням якого був зупинений екіпажем патрульної поліції ОСОБА_1 , не звільняє останнього від відповідальності за вчинення ним іншого правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Так, інспекторами було встановлено, що водій позбавлений права керування транспортним засобом терміном на 1 рік, на підтвердження чого надано відомості з бази АРМОР, з яких слідує, що 02.02.2021 року відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення ДПР18/23979, матеріали якого розглянуто суддею Дарницького районного суду м. Києва та постановою від 23.03.2021 року притягнуто його до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 10 200 грн. та позбавлення права керування транспортним засобом на один рік.

Доводи позивача про те, що ним 31.05.2021 року була подана апеляційна не спростовують даних обставин, а, навпаки, свідчать про те, що він був обізнаний про наявність такого протоколу та його розгляд судом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, який становить десять днів з дня її винесення.

Отже, постанова Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2021 року на момент винесення оскаржуваної постанови - 19.05.2021 року вважалася такою, що набрала законної сили, оскільки апеляційну скаргу подано з пропуском встановленого законодавством строку, відомостей щодо її прийняття та розгляду суду надано не було.

Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77).

Сторона позивача не скористалася своїми правами на надання будь-яких доказів на підтвердження правомірності заявлених вимог.

Таким чином, станом на момент винесення оскаржуваної постанови - 19.05.2021 року, ОСОБА_1 був позбавлений права керування транспортними засобами. Отже, факт адміністративного порушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП наявний та доведений.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «O'Halloran and Francis v. the United Kingdom», будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Відтак, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог ПДР України.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України» (Заява № 3236/03) від 03.04.2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підстави для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Слід звернути увагу, що порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчиненого правопорушення та не є підставою для задоволення позовних вимог. Аналогічного висновку дійшов Київський апеляційний адміністративний суд в постанові від 30.10.2017 року (справа № 761/4692/17).

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Таким чином, суд вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення доведена та у інспектора були наявні правомірні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову та залишення рішення суб`єкта владних повноважень без змін.

Керуючись ст.ст. 121, 126, 245, 246, 251, 256, 268, 276, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 9, 21, 72-78, 90, 139, 205, 241-246, 250, 251, 269, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Шияна Вадима Миколайовича (м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9), Управління патрульної поліції в м. Києві (м. Київ, вул. Святослава Хороброго, 9), третя особа Департамент патрульної поліції, про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 10 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: