Справа № 160/14903/22
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/14903/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Головко О.В., Суховарова А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року (суддя Сліпець Н.Є.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які оформлені листом № 17453-14758/К-01/8-0400/22 від 16.06.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 15.06.2022 та провести перерахунок та виплатити заборгованість, що утворилася з 15.06.2022 із застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за 2020-2021 роки - два календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії з 15.06.2022, взявши для розрахунку заробітну плату згідно реєстру застрахованих осіб з липня 2000 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначила, що з 27.07.2016 отримувала пенсію по інвалідності.

14.06.2022 досягла пенсійного віку та 15.06.2022 вернулась до управління Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом від 16.06.2022 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком не призведе до збільшення розміру пенсії.

Скаржник вважає, що з досягненням пенсійного віку вона вперше отримала право на пенсію за віком, яку пенсійний орган має назначити виходячи з розміру заробітної плати за 2020-2021 роки.

При цьому, вказано, що суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності 24 місяців призначення пенсії по інвалідності, оскільки наявність зазначеного с трахового стажу передбачає застосування до позивача вимог ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 27.07.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області як отримувач пенсії по інвалідності.

Після досягнення пенсійного віку, 15.06.2022 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком згідно норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2021 роки.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 16.06.2022 за №17453-17458/К-01/8-0400/22 позивача повідомлено про недоцільність переходу з пенсії за інвалідністю на пенсію за віком, оскільки це не призводить до збільшення пенсії.

Зазначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший може бути враховано заробітну плату за періоди страхового стажу, зазначені в ч. 1 ст. 40 Закону України № 1058 із застосуванням показника середньої заробітної плати, який було враховано під час призначення поперднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менше як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата визначена частиною другою ст. 40 Закону України № 1058 (за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком). Враховуючи, що у позивача відсутні 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії, дія ст. 40 Закону № 1058 на неї не поширюється.

Не погоджуючись із діями відповідача позивач звернулась до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд вказав на необґрунтованість позовних вимог позивача та правомірність відмови у призначенні пенсій за віком.

Надаючи оцінку спірним відносинам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з ст. 10 Закону №1058-IV, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як слідує з матеріалів справи, з 27.07.2016 ОСОБА_1 отримувала пенсію по інвалідності, як інвалід ІІІ групи на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

14.06.2022 ОСОБА_1 досягла пенсійного віку 60 років має загальний страховий стаж 35 років 05 місяців 09 днів та набула право на пенсію за віком також на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

15.06.2022 позивач вперше звернулась із заявою про призначення пенсії за віком та просила розрахувати її з застосуванням середньої заробітної плати для призначення пенсії за 2020-2021 роки, яка має застосовуватися при новому призначенні.

Пенсійний орган відмовив позивачу та вказав, зокрема, що у випадку позивача відбувається переведення з одного виду пенсії на інший при якому застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати, який було враховано під час призначення попереднього виду пенсії (по інвалідності), з чим погодився суд першої інстанції.

Дійсно, якщо особа отримувала пенсію на підставі одного закону (наприклад, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), то такий перехід не є призначенням пенсії, а є переведенням на пенсію в рамках одного закону.

Посилання суду першої інстанції на висновки, викладені у постановах Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-612а14, Верховного Суду від 23.10.2018 року в справі № 317/4184/16-а (2а/317/2/2017) є правильними.

Однак, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачає такі умови застосування середньої заробітної плати, визначеної ч.2 ст.40 цього Закону для призначення пенсії при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком:

- переведення вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (тобто переведення відбувається в рамках одного закону);

- якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення пенсії незалежно від перерв в роботі.

Пенсійний орган вказав, що до позивача не може бути застосована дія ст. 40 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутність 24 місяців страхового стажу набутих після призначення пенсії по інвалідності незалежно від перерв в роботі.

Відповідно до ст. 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 63 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі по тексту Порядок).

Пунктом 1 Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

З трудової книжки позивача вбачається, що вона:

з 16.08.2017 по 06.04.2018 працювала у Публічному акціонерному товаристві «ДТЕК ДНІПРООБЛЕНЕРГО»

з 26.04.2018 по 01.07.2020 у Публічному акціонерному товаристві «Нікопольський завод феросплавів»

з 20.07.2020 по 15.04.2021 року отримувала допомогу по безробіттю.

З вищевказаного слідує, що після призначення пенсії по інвалідності (27.07.2016) позивач працювала та набула більш ніж 24 місяці страхового стажу, відтак, до неї підлягає застосуванню вимоги ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ч. 2 ст. 40 цього Закону

Приймаючи спірне рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відмова управління є правомірною, однак, суд апеляційної інстанції вважає такий висновок суду першої інстанції таким, що зроблений з порушенням норм права без врахування всіх обставин справи, оскільки, як вже зазначалось вище, управлінням, за результатами розгляду заяви позивача не враховано наявність більш ніж 24 місяці страхового стажу після встановлення інвалідності.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає правильним наступний висновок щодо частково задоволення позовних вимог за для повного захисту прав позивача, а саме:

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заву ОСОБА_1 від 15.06.2022 року із врахуванням вищевикладених висновків суду

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції розглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з прийняттям нового судового рішення Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року скасувати.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду в Дніпропетровській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які оформлені листом № 17453-14758/К-01/8-0400/22 від 16 червня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заву ОСОБА_1 від 15 червня 2022 року та прийняти вмотивоване рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров