Справа № 160/17328/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

19 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/17328/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника позивача адвоката Солодовника Сергія Олександровича,

на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року (суддя Кучма К.С.)

у справі № 160/17328/22

за позовом ОСОБА_1 ,

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 січня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №33/24/С-7969 від 12.08.2022, наданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок та провести виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення №33/24/С-7969 від 12.08.2022, наданої Державною установою Територіальне медичне об`єднання МВС України по Дніпропетровській області, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, та враховуючи раніше виплачені суми.

У задоволенні решти позовної заяви відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового судового рішення по адміністративній справі №160/17328/22 щодо розподілу витрат, пов`язаних з отриманням правової допомоги, у розмірі 7 500 грн. відмовлено.

Суд виходив з того, що сума 7500 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги є фіксованим розміром гонорару незалежно його від обсягу та витраченого адвокатом часу, чим порушуються вимоги ст.134 КАС України. Крім того, суд встановив відсутність доказів, які б підтверджували фактичне надання адвокатом послуг в межах вказаного договору, який передбачає не тільки надання послуг з представництва в суді і правничої допомоги, пов`язаної зі справою, а і інші види правової допомоги клієнту. Суд зазначив, що сам по собі договір таким доказом не є, оскільки свідчить лише про певну домовленість між клієнтом та адвокатом та узгодження послуг, які належить надати відповідно до укладеного договору, а не їх фактичне надання.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції, як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Скаржник вважає, що докази, які підтверджують понесені позивачем витрати на правову допомогу, наявні в матеріалах справи. На обґрунтування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви було подано: копію договору про надання правової допомоги від 07.06.2022, ордер серії АЕ № 1161037 від 31.10.2022, копію квитанції від 31.10.2022 № TS204008 на суму 7537,69 грн. З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, в даній конкретній справі витрати на правову допомогу у сумі 7500 грн. є реальними, підтвердженими матеріалами справи.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого письмового відзиву на апеляційну скаргу просить залишити додаткове рішення суду першої інстанції без змін.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, з метою отримання професійної правничої допомоги позивачем укладено з адвокатом Солодовником С.О. договір №16/22 про надання правової допомоги від 07.06.2022.

Вказаним договором сторони погодили фіксований розмір вартості послуг наданих адвокатом, - 7500 грн.

До матеріалів справи долучено квитанцію №2860-5590-9800-0439 від 31.10.2022, якою підтверджено факт оплати позивачем послуг адвоката Солодовника С.О. на суму 7537,69 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми діючого законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про розподіл витрат, пов`язаних з послугами адвоката.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (ч. 3 ст.139 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Норми статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України регулюють питання, пов`язані з витратами сторін на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини п`ятої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 №5076-VI встановлено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 05.06.2018 у справі №904/8308/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

В спірному випадку, з матеріалів справи вбачається, що умовами укладеного позивачем з адвокатом Солодовником С.О. договору №16/22 від 07.06.2022 про надання правової допомоги, передбачено, що розмір винагороди адвоката є фіксованим та складає 7500 грн., тобто не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу (п.4.1 договору).

Виходячи з аналізу наведених вище норм, суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що посилання в договорі про надання правової допомоги на фіксований розмір гонорару та незалежність його від обсягу та витраченого адвокатом часу порушує вимоги ст. 134 КАС України, відповідно до яких розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Також суд першої інстанції правильно вказує на відсутність доказів, які б підтверджували фактичне надання адвокатом послуг в межах вказаного договору, який передбачає не тільки надання послуг з представництва в суді і правничої допомоги, пов`язаної зі справою, а і інші види правової допомоги клієнту. Сам по собі договір таким доказом не є, оскільки свідчить лише про певну домовленість між клієнтом та адвокатом та узгодження послуг, які належить надати відповідно до укладеного договору, а не їх фактичне надання. Не є таким доказом і факт оплати позивачем вказаної суми без документу, що містив би інформацію, які саме послуги надані адвокатом на вказану вище суму.

Посилання представника позивача в апеляційній скарзі на наявність в матеріалах справи певних процесуальних документів, із складенням яких він пов`язує факт отримання позивачем послуг адвоката та понесені ним витрати, не є доказом на підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, оскільки це не звільняє позивача від необхідності подати детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, з метою відшкодування понесених витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Відсутність доказів на підтвердження обсягу фактично наданих послуг, виконаних робіт, пов`язаних з розглядом цієї справи, та їх вартості у контексті правил ч. 4 ст. 134 КАС України унеможливлює визначення розміру витрат на правничу допомогу та розподіл судових витрат, внаслідок чого суд апеляційної інстанції вважає, що витрати у розмірі 7500 грн. заявлені позивачем до відшкодування безпідставно.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про відмову у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача адвоката Солодовника Сергія Олександровича залишити без задоволення.

Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі № 160/17328/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко