Справа № 420/10783/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 12.05.2023 надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просить суд:

1. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови визначення стажу судді у розмірі 37 (тридцять сім) років (десять) місяців 3 (три) дні та перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області визначити ОСОБА_1 стаж судді станом на 11.03.2023р. судді у розмірі 37 (тридцять сім) років 10 (десять) місяців 3 (три) дні з виплатою щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 84 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 11.03.2023р.;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області довести ОСОБА_1 перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 37 (тридцять сім) років 10 (десять) місяців 3 (три) дні в розмірі 84 відсотків місячної суддівської винагороди працюючого судді з 11.03.2023р., з урахуванням проведених виплат.

17.05.2023 ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ОСОБА_1 була звільнена у відставку з посади судді Херсонського апеляційного суду та 30 березня 2023 р. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначило їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, виходячи зі стажу роботи судді - 30 років в розмірі 70% від місячної суддівської винагороди працюючого судді. Вказує, що 06 квітня 2023 року позивач звернулась із заявою про перегляд зазначеного рішення до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, однак листом від 25 квітня 2023 року їй було відмовлено у задоволенні заявленої вимоги. Зазначає, що на час звільнення позивача у відставку з посади судді Херсонського апеляційного суду області вона мала необхідний стаж роботи, який дає право на відставку та призначення мені довічного грошового утримання, крім вже врахованого: 1 рік 11 місяців 01 день - половина строку навчання в Харківському юридичному інституті (з 01.09.1981 по 01.07.1985); 05 років 9 місяців 26 днів - робота помічником прокурора Іванівського району прокуратури Херсонської області (з 07 квітня 1987 року по 01 лютого 1993 року, включно), що надає право для призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з 84 відсотків суддівської винагороди судді.

До суду від відповідача 01.06.2023 за вх №ЕС/5538/23 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 116 Закону № 1402 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Вказано, що враховуючи те, наведеним у ст.137 переліком не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду навчання в ВНЗ та роботи в органах прокуратури, Головне управління не мало правових підстав для зарахування спірного періоду до стажу роботи позивача на посаді судді. Зазначено, що у зв`язку з тим, що чинним законодавством не передбачено право на зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду здійснення адвокатської діяльності, Головне управління, відмовляючи позивачу у зарахуванні такого періоду до стажу роботи на посаді судді, діяло в межах чинного законодавства визначених повноважень, а відтак немає підстав для визнання таких дій Головного управлінням протиправними.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, відзивом на позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд встановив наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 20.03.2023 отримує довічне грошове утримання судді у відставці, розмір довічного грошового утримання позивача склав 70%.

Довічне грошове утримання судді у відставці позивачу призначено виходячи зі стразового стажу 43 роки 4 місяці 11 днів, в тому числі стаж судді: 30 років 1 місяць.

При цьому судом встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя №190/0/15-23 від 07.03.2023 позивача звільнено з посади судді Херсонського апеляційного суду відповідно до ст. 126 Конституції України у зв`язку з подачею заяви про відставку ОСОБА_1 набула статус судді у відставці.

Позивачем надано до суду розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , який складено за підписом голови Херсонського апеляційного суду та заступника начальника відділу кадрової роботи та управління персоналом Херсонського апеляційного суду, згідно якого стаж роботи складає 37 років 10 місяців та 03 дні, з яких:

Харківський юридичний інститут (половина строку навчання) з 01.09.1981 по 01.07.1985 тривалістю 01 рік 11 місяців 01 день;

2. Помічник прокурора Іванівського району прокуратури Херсонської області з 07.04.1987 по 01.02.1993 тривалістю 05 років 09 місяців 26 днів;

3. Суддя Іванівського районного народного суду Херсонської області, у тому числі суддя місцевого Іванівського районного суду Херсонської області з 01.02.1993 по 12.01.2007 тривалістю 13 років 11 місяців 12 днів;

4. Суддя апеляційного суду Херсонської області з 15.01.2007 по 01.10.2018 тривалістю 11 років 08 місяців 17 днів;

5. Суддя Херсонського апеляційного суду з 02.10.2018 по 22.08.2022 тривалістю 03 роки 10 місяців 21 день;

6. Суддя Одеського апеляційного суду з 22.08.2022 по 10.03.2023 тривалістю 06 місяців 17 днів.

З трудової книжки позивача вбачається, що позивач у період з 01.09.1981 по 01.07.1985 навчалась на денній формі навчання у Харківському юридичному інституті, а у період з 16.09.1985 по 01.02.1987 працювала на посаді помічника прокурора Іванівського району Прокуратури Херсонської області.

Як зазначає позивач у позовній заяві, вона подала до відповідача заяву про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу судді половину строку навчання та роботу на посаді помічника прокурора.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 20.04.2023 №9137-8361/П-02/8-1500/23: «…За заявою від 20.03.2023 та долученими документами Вам з 20.03.2023 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону при страховому стажі 43 роки 4 місяці (стаж враховано по 31.12.2022), в т. ч. суддівський стаж 30 років, що становить 70 % суддівської винагороди) в розмірі 165532,50 грн (236475,00 грн х 70 %).

Відсутні правові підстави для зарахування до спеціального стажу, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, періодів роботи (служби) на інших посадах та навчання».

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами статей 21, 22 Конституції України права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Статтею 130 Конституції України визначено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі також Закон №1402-VIII).

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон України від 07.07.2010 № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів», крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Згідно із частиною першою статті 142 Закону №1402-VIІІ судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»(частина друга статті 142 Закону №1402-VIІ).

Згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суд зазначає, що позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 20.03.2023 згідно Закону №1402-VIII.

Згідно абзацу 4 пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону №1402-VIII, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

На час обрання позивача на посаду судді Іванівського районного народного суду (01.02.1993) діяв Закон УРСР «Про судоустрій України» від 05.06.1981 №2022-X, який однак не регламентував питання обчислення стажу, який дає право на відставку.

Однак, під час роботи ОСОБА_1 на посаді судді Іванівського районного народного суду та Іванівського районного суду Херсонської області набрав чинності Закон України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон № 2862-ХІІ) та вступив у дію Указ Президента України від 10 липня 1995 року №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», дія яких відповідно поширилася і на позивача, як на діючу суддю.

Кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень (частина 1 статті 43 Закону №2862-ХІІ).

Абзацом 2 частини 4 цієї статті Закону передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В період дії положень статті 43 Закону №2862-ХІІ правове регулювання поняття стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, було додатково врегульовано і іншими нормативно-правовими актами.

Зокрема, за змістом статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року за №584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Крім того, згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 за №865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Враховуючи вищевикладене законодавством, яке діяло на момент виходу позивача у відставку, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів.

Також суд зазначає, що відповідно до роз`яснення поняття "прокурор", яке міститься в ст. 56 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-XII (в первісній редакції, чинній на час звільнення позивача з органів прокуратури) під поняттям "прокурор" у статті 8, частині четвертій статті 9, частинах першій, другій, третій статті 12, частині першій статті 20, статтях 34, 35, 36, 44, 45, частинах першій, четвертій і шостій статті 46, частині першій статті 47, статті 48, частинах першій, другій, третій і четвертій статті 49, статтях 50 і 55 цього Закону слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

В аспекті спірних правовідносин суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що за змістом ст. 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується також період роботи саме на посадах прокурорів і слідчих.

Оскільки посада "помічник прокурора" охоплюється поняттям "прокурор" та враховуючи його визначення, яке міститься у ст. 56 Закону № 1789-XII, суд вважає, що у відповідача відсутні законні підстави не зараховувати період роботи позивача на посаді помічника прокурора до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Отже, час роботи на посаді помічника, старшого помічника прокурора прокуратури підлягає зарахуванню до стажу роботи судді.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 20.11.2019 у справі № 308/5911/17, від 12.12.2019 у справі №692/290/17, від 10.12.2020 у справі №638/7938/17.

Таким чином, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, часу роботи на посаді помічника прокурора та половини періоду навчання і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.

Вказаний висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4458/17, від 05 грудня 2019 року у справі №592/2737/17, від 24 березня 2020 року у справі № 227/766/17.

Як зазначено у постанові Верховного суду від 17 травня 2021 року по справі № 243/8281/17 законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Це підтверджується також положеннями Закону України від 21.12.2016 №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя», яким були внесені зміни в Закон № 2453-VI, зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: «Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання)».

невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним».

При вирішенні справи № 243/8281/17 Верховний суд не знайшов підстав для відступу від вказаних правових висновків.

Зважаючи на вищевикладене, розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен обчислюватися виходячи у тому числі із її стажу роботи за наступні періоди:

- Харківський юридичний інститут (половина строку навчання) з 01.09.1981 по 01.07.1985 тривалістю 1 рік 11 місяців 01 день;

- Помічника прокурора Іванівського району Прокуратури Херсонської області з 07.04.1987 по 01.02.1993 тривалістю 05 років 09 місяців 26 днів.

Загальний стаж судді позивача, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці враховуючи викладене становить 37 років 10 місяців 03 дні.

Законом України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIII у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин, встановлено інший підхід до обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, згідно якого розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача виходячи із її стажу 37 роки 10 місяців 03 дні має становить 84%, з яких:

50% - за стаж роботи на посаді судді 20 років;

34% (17*2) - за кожен рік на посаді судді понад 20 років.

Таким чином суд доходить висновку про наявність підставі для задоволення позову позивача з урахуванням вимог ч.2 ст.9 КАС України шляхом:

- визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 , викладеної у листі від 20.04.2023 №9137-8361/П-02/8-1500/2, у зарахуванні до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1981 по 01.07.1985 тривалістю 1 рік 11 місяців 01 день та стажу роботи на посаді помічника прокурора Іванівського району Прокуратури Херсонської області з 07.04.1987 по 01.02.1993 тривалістю 05 років 09 місяців 26 днів та у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 ;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1981 по 01.07.1985 тривалістю 1 рік 11 місяців 01 день; стаж роботи на посаді помічника прокурора Іванівського району Прокуратури Херсонської області з 07.04.1987 по 01.02.1993 тривалістю 05 років 09 місяців 26 днів;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 20.03.2023 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 37 років 10 місяців 3 дні в розмірі 84 відсотки суддівської винагороди, з урахуванням проведених виплат.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь позивача судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови ОСОБА_1 , викладеної у листі від 20.04.2023 №9137-8361/П-02/8-1500/2, у зарахуванні до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половини строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1981 по 01.07.1985 тривалістю 1 рік 11 місяців 01 день та стажу роботи на посаді помічника прокурора Іванівського району Прокуратури Херсонської області з 07.04.1987 по 01.02.1993 тривалістю 05 років 09 місяців 26 днів та у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи судді, який дає право на відставку та на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: половину строку навчання у Харківському юридичному інституті з 01.09.1981 по 01.07.1985 тривалістю 1 рік 11 місяців 01 день; стаж роботи на посаді помічника прокурора Іванівського району Прокуратури Херсонської області з 07.04.1987 по 01.02.1993 тривалістю 05 років 09 місяців 26 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 з 20.03.2023 перерахунок та виплату щомісячного грошового довічного грошового утримання судді у відставці виходячи зі стажу судді 37 років 10 місяців 3 дні в розмірі 84 відсотки суддівської винагороди, з урахуванням проведених виплат.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Суддя О.А. Вовченко