Справа № 953/16170/21
Суддя: Єфіменко Н. В.
Дата ухвалення: 2023-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
26 квітня 2023 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
судді - Єфіменко Н.В.,
за участі секретаря - Лущан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби про скасування постанови, закриття провадження, -
19 серпня 2021 р. ОСОБА_1 (далі: позивач) звернулась з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореному на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби (далі: відповідач) про скасування постанови № 1855/20-40-07-30 від 19.07.2021 про накладення адміністративного стягнення на неї, як головного бухгалтера ТОВ «НВП ТЕКО ЛТД». В подальшому позовні вимоги доповнила вимогою про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
До судового засідання, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, сторони не з`явились, представник позивача подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, відповідач, належним чином повідомлений про дату час та місце судового розгляду, причину неявки суду не сповістив.
Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 205 КАС України, судом не встановлено.
Враховуючи, належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, відсутність клопотань про відкладення судового розгляду, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлене наступне:
Постановою № 1855/20-4007-30 від 19.07.2021 позивач притягнута до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, п. 1 ч. 2 ст. 6, п.1 ч.1 ст.7 та п.5 ст.8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 680 грн.
Склад адміністративного правопорушення полягав в тому, що позивач порушила нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: - занижено зобов`язання по сплаті єдиного внеску на загальну суму 477 493, 20 грн. в.р. за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2019 р. на суму 161 934, 00 грн., за 2020 р. на суму 315 559, 20 грн.; підприємством занижено нарахування внеску на 501,77 грн. за червень 2019р. за рахунок не донарахування єдиного внеску на суми різниці між розміром мінімальної сум та фактично нарахованої заробітної плати роботодавцям (допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами) та яка не відображена у наступних звітах по єдиному внеску; підприємством занижено нарахування єдиного внеску на 557,50 грн. за червень 2020р. за рахунок не донарахованого єдиного внеску на суми різниці між розміром мінімальної сум та фактично нарахованої заробітної плати заробітної плати роботодавцям (допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами)та яка не відображена у наступних звітах по єдиному внеску, чим порушено п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 1 ч. 1 ст. 7 та п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» із змінами та доповненнями.
11.08.2021 р. рішенням Державної податкової служби України скарга позивача на вказану постанову залишена без розгляду за пропуску строку оскарження.
Не погодившись із постановою та рішенням Державної податкової служби України про результати розгляду скарги, позивач звернулась до суду.
Встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд доходить наступного:
Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Частиною 3 ст. 288 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Частино 1 ст. 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Враховуючи вищезазначені норми, попереднє оскарження позивачем постанови у визначеному законом в порядку, суд вважає, що строк звернення до суду пропущений позивачем з поважної причини, а тому поновлює цей строк та розглядає справу по суті.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 234-2 КУпАП податкові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку приймання готівки для подальшого її переказу (стаття 163-13), порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15), ухиленням від подання декларації про доходи (стаття 164-1), порушенням законодавства про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (стаття 165-1), порушенням порядку припинення юридичної особи (частина третя-шоста статті 166-6), перешкоджанням уповноваженим особам податкових органів у проведенні перевірок (стаття 188-23).Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.
Відповідно до приписів ч. 1 ст. 165-1 КпАП України адміністративна відповідальність настає внаслідок порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або подання недостовірних відомостей, що використовуються в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування, іншої звітності та відомостей, передбачених законами України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", порушення встановленого порядку використання та здійснення операцій з коштами Пенсійного фонду України, - тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичну особу - підприємця або особу, яка забезпечує себе роботою самостійно, від тридцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі: Закон).
Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону закріплено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Згідно з п. 1 та 4 ч. 1 ст. 4 Закону платниками єдиного внеску є роботодавці - підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців); фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону).
Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону передбачено, що Єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених в абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму грошового забезпечення кожної застрахованої особи, оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності, що здійснюється за рахунок коштів роботодавця, та допомоги по тимчасовій непрацездатності, допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами; допомоги, надбавки або компенсації відповідно до законодавства. Нарахування та сплата єдиного внеску за платників, зазначених у абзаці сьомому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, але не менше мінімального страхового внеску за кожну особу.
Єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7цього Закону бази нарахування єдиного внеску (ч. 5 ст. 8 Закону).
Так, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій, чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
За вказаних обставин, відповідачем взагалі не надано до суду ніяких доказів по справі, що підтверджують позицію відповідача в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України, а саме порушення позивачем ч. 1 ст. 165-1 КУпАП.
Крім того, згідно із ч. 1 ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Аналіз вищевказаної норми законодавства вказує, що статтею 38 КУпАП встановлено строки, після закінчення яких виключається накладення адміністративних стягнень.
Як вбачається зі змісту ст. 38 КУпАП, початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень.
Триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
Згідно із п. 7 ст. 247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Судовим розглядом встановлено, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення порядку нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, заниження підприємством суми єдиного внеску на загальну суму 477 493, 20 грн. в т.р. за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, перенесень, жовтень, листопад, грудень 2019 р. на суму 161 934, 00 грн., за 2020 р. на суму 315 559, 20 грн., проте, оскаржувана постанова складена відповідачем лише 19.07.2021р., тобто, з порушенням строків, встановлених ст.38 КУпАП.
Таким чином, оскільки вищевказане правопорушення не носить характер триваючого, на час винесення оскаржуваної постанови відповідача сплинули строки притягнення до адміністративної відповідальності, встановлені ч. 1 ст. 38 КУпАП, а відтак, відповідачем протиправно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності, та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Аналізуючи фактичні обставини справи у сукупності з наведеними вище приписами нормативно-правових актів, суд дійшов висновку, що відповідачем допущено порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення поза межами строку, визначеного ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова серії № 1855/20-40-07-30 від 19.07.2021 підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
В порядку ч. ч. 1,3 ст.139 КАС України підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Харківській області судові витрати за подання до суду позовної заяви в розмірі 454 грн. судового збору.
Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 5, 9, 19, 77, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,
Процесуальний строк звернення з позовом до суду ОСОБА_1 , - поновити.
Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби про скасування постанови, закриття провадження, - задовольнити.
Постанову № 1855/20-40-07-30 від 19.07.2021 про притягнення до адміністративної відповідальності головного бухгалтера ТОВ «НВП ТЕКО ЛТД» ОСОБА_1 п за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 165-1 КУпАП стосовно ОСОБА_1 , - закрити.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби (, м. Харків, вул. Пушкінська, буд. 46).

Суддя