Справа № 440/5404/23
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/5404/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Слободянюк Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 /далі позивач, ОСОБА_1 / звернулася через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради /далі відповідач/ про:

- визнання протиправною бездіяльності Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, яка полягає у ненаданні повної та достовірної публічної інформації на запит на публічну інформацію № 2 ОСОБА_1 від 18.04.2023;

- зобов`язання Виконавчого комітету Решетилівської міської ради (, адреса: вул. Покровська, 14, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400) надати ОСОБА_1 відповідь на запит на публічну інформацію № 2 ОСОБА_1 від 18.04.2023: 1) скільки коштів і коли за період 2021-2023 роки отримала територіальна громада від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за надану відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Решетилівської міської ради (далі ЦНАП) їй послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання"; 2) надати підтвердження сплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у бюджет територіальної громади адміністративного збору за надану їй послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання" за період 2021-2023 роки (реквізити квитанції, дата сплати адміністративного збору, банк через який здійснювалась сплата адміністративного збору); 3) cканкопія квитанцій про сплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного збору послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання" за період 2021-2023 роки; 4) cкільки коштів і коли за період 2021-2023 роки отримала територіальна громада від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за надану Відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Решетилівської міської ради (далі ЦНАП) їй послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання"; 5) надати підтвердження сплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у бюджет територіальної громади адміністративного збору за надану їй послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання" за період 2021-2023 роки (реквізити квитанції, дата сплати адміністративного збору, банк через який здійснювалась сплата адміністративного збору); 6) сканкопія квитанцій про сплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного збору за послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання" за період 2021-2023 роки /а.с. 1-3/.

Позов обґрунтований тим, що 18.04.2023 на офіційну електронну адресу Виконавчого комітету Решетилівської міської ради позивач в порядку статті 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації"звернулася із запитом на публічну інформацію № 2 від 18.04.2023, який стосувався надходження коштів до місцевого бюджету (бюджету Решетилівської міської територіальної громади). 25.04.2023 на електронну пошту позивач отримала лист відповідача від 24.04.2023 № 01-22/33, у якому їй відмовлено в задоволенні її запиту на публічну інформацію № 2 від 18.04.2023. Вказаний лист всупереч вимогам статей 7, 12 "Про електронні документи та електронний документообіг" та пункту 11 Глави 8 Розділу ІІ Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 № 1000/5 в редакції наказу Міністерства юстиції України № 1827/5 від 12.06.2018, не був скріплений кваліфікованим електронним підписом заступника міського голови Колесніченка А.В. і тому неможливо з повною достовірністю ідентифікувати особу, яка відмовила в задоволенні її запиту на публічну інформацію № 2 від 18.04.2023 (файл з назвою "33", який надійшов на її електронну адресу (сканкопія листа 24.04.2023 № 01-22/33) не містить кваліфікованого електронного підпису). Всупереч вимогам частини четвертої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" у відмові в задоволенні запиту на публічну інформацію № 2 відсутнє ім`я та по батькові відповідальної особи за розгляд її запиту, не зазначено порядку оскарження відмови та не зазначена підстава відмови. У листі від 24.04.2023 № 01-22/33 розпорядник інформації надав відповідь не по суті запиту позивача на публічну інформацію № 2 від 18.04.2023 та повідомив, що запитувана нею інформація є конфіденційною, тоді як запитувана інформація є публічною, оскільки стосується бюджетних коштів і становить суспільний інтерес.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 травня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задоволено та звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позову у справі №440/5404/23, прийнято позовну заяву до розгляду та провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.

Відповідач позов не визнав та у відзиві на позовну заяву /а.с. 29-35/ зазначив, що позивач звернулася до відповідача із запитом, що стосується надходження коштів до місцевого бюджету Решетилівської міської територіальної громади. Відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" та враховуючи постанову Пленуму Вищого адміністративного суду України №1 від 29 вересня 2016 року інформація про надходження коштів не є публічною. Направлений позивачем запит стосується ОСОБА_2 , яка не надавала згоди на обробку інформації, що стосується її реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання. Враховуючи те, що запитувана інформація стосується фізичної особи, що не є запитувачем такої інформації та те, що позивачкою при зверненні із запитом не надано довіреності від ОСОБА_2 на отримання позивачкою інформації щодо неї, відмова відповідача щодо надання запитуваної інформації відповідає вимогам закону. Крім того, фізична особа, щодо якої здійснено запит, не є розпорядником або отримувачем бюджетних коштів, а тому така інформація є конфіденційною та не може надаватися на запити інших фізичних осіб. Крім того, подані позивачем докази є недостатніми для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду цього позову. Позивач зловживає своїм правом звернення до суду шляхом подання декількох позовів до одного й того ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 КАС України.

Дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні до них правовідносини.

18.04.2023 ОСОБА_1 звернулася на офіційну електронну адресу Виконавчого комітету Решетилівської міської ради із запитом на публічну інформацію № 2, який зареєстрований за вх. №33/01.22 від 18.04.2023 /а.с. 7-8, 39/.

У цьому запиті ОСОБА_1 просила на її електронну адресу надати інформацію:

1. Скільки коштів і коли за період 2021-2023 роки отримала територіальна громада від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за надану Відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Решетилівської міської ради (далі ЦНАП) їй послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання".

2. Надати підтвердження сплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у бюджет територіальної громади адміністративного збору за надану їй послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання" за період 2021-2023 роки (реквізити квитанції, дата сплати адміністративного збору, банк через який здійснювалась сплата адміністративного збору).

3. Сканкопія квитанцій про сплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного збору послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання" за період 2021-2023 роки.

4. Скільки коштів і коли за період 2021-2023 роки отримала територіальна громада від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за надану Відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Решетилівської міської ради (далі ЦНАП) їй послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання".

5. Надати підтвердження сплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у бюджет територіальної громади адміністративного збору за надану їй послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання" за період 2021-2023 роки (реквізити квитанції, дата сплати адміністративного збору, банк через який здійснювалась сплата адміністративного збору).

6. Сканкопія квитанцій про сплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного збору за послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання" за період 2021-2023 роки.

Крім того, у вказаному запиті зазначена примітка, відповідно до якої на підставі частини п`ятої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувана інформація не належить до інформації з обмеженим доступом.

Листом Виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 24.04.2023 № 01-22/33 /а.с. 9, 38/, який надіслано на електронну пошту позивача /а.с. 10/, на запит №2 від 18.04.2023 повідомлено ОСОБА_1 про те, що відповідно до ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України. Відповідно до ст. 25 пп.1, 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» від 05.11.2022 року № 1871-IX доступ до інформації, що міститься в реєстрі територіальної громади, здійснюється з дотриманням вимог Конституції України, цього Закону, законів України "Про інформацію" та «Про захист персональних даних». Службовим та посадовим особам розпорядника реєстру територіальної громади, інших органів місцевого самоврядування та органів державної влади, що обробляють персональні дані, внесені до реєстру територіальної громади, забороняється розголошувати персональні дані, що стали їм відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків. Відповідно до ч.2 ст.21 Закону України «Про інформацію» конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст.14 Закону України «Про захист персональних даних», поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ч. 1 ст. 16 даного Закону порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог Закону. У зв`язку з вищевикладеним, правові підстави у наданні будь-якої інформації про іншу особу відсутні.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо ненадання повної та достовірної публічної інформації на запит на публічну інформацію № 2 від 18.04.2023, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Стосовно доводів відповідача у відзиві на позовну заяву щодо того, що на думку відповідача, подані позивачем докази є недостатніми для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду цього позову, що позивач зловживає своїм правом звернення до суду шляхом подання декількох позовів до одного й того ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, суд зазначає таке.

У позовній заяві позивачем було заявлено клопотання на підставі статті 8 Закону України "Про судовий збір" звільнити її від сплати судового збору за подання позовної заяви у зв`язку із матеріальним станом (18.03.2020 звільнена із роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства та у 2022 році не отримувала доходів.

В силу статті 133 КАС України саме суд, а не сторона справи, має повноваження судовим рішенням зменшити розмір судових витрат або звільнити від їх оплати, відстрочити та розстрочити судові витрати у порядку та за підстав, встановлених Законом.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Вирішуючи клопотання позивача про звільнення від оплати судових витрат, суд врахував таке.

Згідно з частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Частиною першою статті 4 вказаного Закону визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою цієї статті за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір за ставкою у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684,00 грн.

Позивачем заявлено вимоги немайнового характеру (основну та похідну).

Таким чином, сума судового збору за подання вказаного позову складає 1073,60 грн /0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб/.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно із Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року, сформованими 26 лютого 2023 року, у ОСОБА_1 доходи за 2022 рік відсутні.

Враховуючи майновий стан позивача та те, що розмір судового збору (1073,60 грн) перевищує 5 відсотків (0 грн) розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення позивача сплати судового збору у цій справі, а відтак і для задоволення відповідного клопотання.

На підставі наведеного вище, суд ухвалою від 19 травня 2023 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору задовольнив та звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позову у справі №440/5404/23, а також прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №440/5404/23.

Частиною другою статті 45 КАС України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем дій, що суперечать завданню адміністративного судочинства, яким відповідно до частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначаючи про зловживання позивачем процесуальними правами шляхом подання позивачем до суду декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких тверджень, як і не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем інших дій, які можуть були кваліфіковані як зловживання своїми правами.

Натомість, у перелічених у відзиві на позовну заяву адміністративних справах та у цій справі предмет та підстави позову не є тотожними.

За приписами частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, доводи відповідача, що викладені у відзиві на позовну заяву стосовно того, що подані позивачем докази є недостатніми для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду цього позову та що позивач зловживає своїм правом звернення до суду, у тому числі, шляхом подання декількох позовів до одного й того ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, вказують лише на власне бачення відповідачем результату вирішення судом процесуальних питань та на особисте тлумачення відповідачем нормативно-правових актів, а тому відхиляються судом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов таких висновків.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-ХІІ кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI /надалі - Закон №2939-VІ/.

Статтею 1 Закону №2939-VІ передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону № 2657-XII, документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; захист інформації - сукупність правових, адміністративних, організаційних, технічних та інших заходів, що забезпечують збереження, цілісність інформації та належний порядок доступу до неї; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини першої статті 3 Закону №2939-VІ).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VІ встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 13 Закону №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частиною четвертою статті 13 Закону №2939-VІ передбачено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Статтею 20 Закону №2939-VІ встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною другою статті 19 Закону №2939-VІ визначено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частини третьої статті 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 Закону №2939-VІ встановлено, що письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 18.04.2023 ОСОБА_1 звернулася на офіційну електронну адресу виконавчого комітету Решетилівської міської ради із запитом на публічну інформацію № 2, у якому просила на її електронну адресу надати інформацію:

1. Скільки коштів і коли за період 2021-2023 роки отримала територіальна громада від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за надану Відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Решетилівської міської ради (далі ЦНАП) їй послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання".

2. Надати підтвердження сплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у бюджет територіальної громади адміністративного збору за надану їй послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання" за період 2021-2023 роки (реквізити квитанції, дата сплати адміністративного збору, банк через який здійснювалась сплата адміністративного збору).

3. Сканкопія квитанцій про сплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного збору послугу (послуги) "Зняття з реєстрації місця проживання" за період 2021-2023 роки.

4. Скільки коштів і коли за період 2021-2023 роки отримала територіальна громада від ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за надану Відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Решетилівської міської ради (далі ЦНАП) їй послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання".

5. Надати підтвердження сплати ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у бюджет територіальної громади адміністративного збору за надану їй послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання" за період 2021-2023 роки (реквізити квитанції, дата сплати адміністративного збору, банк через який здійснювалась сплата адміністративного збору).

6. Сканкопія квитанцій про сплату ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) адміністративного збору за послугу (послуги) "Реєстрація місця проживання" за період 2021-2023 роки.

Відповідач у відповіді на цей запит ОСОБА_1 на інформацію фактично відмовив у наданні запитуваної ОСОБА_1 інформації, що стосується іншої особи - ОСОБА_2 , посилаючись на те, що службовим та посадовим особам розпорядника реєстру територіальної громади, інших органів місцевого самоврядування та органів державної влади, що обробляють персональні дані, внесені до реєстру територіальної громади, забороняється розголошувати персональні дані, що стали їм відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України "Про інформацію" право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Згідно із статтею 20 Закону № 2657-XII за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом. Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

Частиною першою статті 21 Закону № 2657-XII встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Частиною другою статті 21 Закону № 2657-XII передбачено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Частинами першою та другою статті 6 Закону №2939-VІ встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

За приписами частини четвертої статті 6 Закону №2939-VІ передбачено, що інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про основи національного спротиву"). Не може бути також обмежено доступ до інформації про наявність у фізичних осіб податкового боргу. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Згідно з частиною восьмою цієї статті обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Статтею 7 Закону №2939-VІ встановлено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частиною другою статті 32 Конституції України визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20.01.2012 у справі № 1-9/2012 зазначено, що в аспекті конституційного подання положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:

- інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 Закону України "Про захист персональних даних" від 01.06.2010 № 2297-VI об`єктами захисту є персональні дані. Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Приписами статті 11 Закону України "Про інформацію" визначено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення повноважень щодо верифікації та моніторингу державних виплат не потребує згоди фізичних осіб на отримання та обробку персональних даних.

Поняття фізичної особи наведено у статті 24 Цивільного кодексу України, якою визначено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Статтею 1 Загальних положень Глави І РЕГЛАМЕНТУ ЄВРОПЕЙСЬКОГО ПАРЛАМЕНТУ І РАДИ (ЄС) 2016/679 від 27 квітня 2016 року про захист фізичних осіб у зв`язку з опрацюванням персональних даних і про вільний рух таких даних, та про скасування Директиви 95/46/ЄС (Загальний регламент про захист даних), на норми якого посилається позивач, встановлено, що цей Регламент установлює норми щодо захисту фізичних осіб у зв`язку з опрацюванням персональних даних і норми про вільний рух персональних даних.

Цей Регламент захищає фундаментальні права і свободи фізичних осіб, зокрема їхнє право на захист персональних даних.

Вільний рух персональних даних у всьому Союзі не повинно бути обмежено чи заборонено із причин, пов`язаних із захистом фізичних осіб у зв`язку з опрацюванням персональних даних.

Відповідно до частини 1 статті 2 цього РЕГЛАМЕНТУ цей Регламент поширюється на опрацювання персональних даних повністю чи частково із застосуванням автоматизованих засобів та до опрацювання персональних даних із застосуванням неавтоматизованих засобів, які формують частину картотеки або призначені для внесення до картотеки.

Отже, до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження, будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

При цьому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, може здійснюватися лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Позивач не повідомила відповідачу при подачі свого запиту та суду про те, що цей запит подавався в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи захисту прав людини.

У запиті на інформацію та суду позивач повідомила про те, що на підставі частини п`ятої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» запитувана інформація не належить до інформації з обмеженим доступом.

Разом з тим, зі змісту частини п`ятої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» слідує, що не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України "Про державну таємницю"), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України "Про основи національного спротиву").

Таким чином, положення наведеної норми встановлюють неможливість обмеження доступу до інформації стосовно розпорядження бюджетних коштів, а не джерел їх надходження, а тому інформація стосовно надходження коштів до місцевого бюджету (бюджету Решетилівської міської територіальної громади) за період 2021-2023 роки від ОСОБА_2 за надані Відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Решетилівської міської ради їй послуги "Зняття з реєстрації місця проживання" та "Реєстрація місця проживання" не належить до переліку інформації, яка не може бути обмежена відповідно до частини п`ятої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Суд враховує, що матеріали справи не містять доказів надання ОСОБА_2 дозволу на розповсюдження інформації згідно запиту позивача від 18 квітня 2023 року, а тому відсутні підстави вважати що ОСОБА_2 надавалася згода на поширення такої інформації.

За таких обставин відповідач дійшов правомірного висновку, що інформація стосовно надходження коштів до місцевого бюджету (бюджету Решетилівської міської територіальної громади) за період 2021-2023 роки від ОСОБА_2 за надані Відділом "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Решетилівської міської ради їй послуги "Зняття з реєстрації місця проживання" та "Реєстрація місця проживання" не належить до переліку інформації, яка не може бути обмежена відповідно до частини п`ятої статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації», а тому не може бути надана позивачу на її запит від 18 квітня 2023 року без згоди відповідної особи - ОСОБА_2 .

Інші доводи позивача не спростовують вищевикладені висновки суду.

При прийнятті рішення у цій справі суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Виконавчого комітету Решетилівської міської ради (вул. Покровська, буд. 14, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400, ідентифікаційний код 04382895) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною восьмою статті 18, частинами сьомою-восьмою статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.І. Слободянюк