Справа № 990/35/23
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року

м. Київ

Справа № 990/35/23

Провадження № 11-54заі23

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів Власова Ю. Л., Воробйової І. А., Гудими Д. А., Катеринчук Л. Й., Кишакевича Л. Ю, Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Мартєва С. Ю., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Ситнік О. М., Ткача І. В., Ткачука О. С., Усенко Є. А.

розглянула в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2023 року (судді Ханова Р. Ф., Бившева Л. І., Гончарова І. А., Олендер І. Я., Юрченко В. П.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Верховної Ради України (далі - ВРУ), Голови ВРУ Стефанчука Руслана Олексійовича, Кабінету Міністрів України (далі - КМУ), Державної служби з питань праці Міністерства економіки України, треті особи на стороні позивача: Президент України Зеленський Володимир Олександрович, Представництво Європейського Союзу в Україні (далі - Представництво ЄС), про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії і

ВСТАНОВИЛА:

1. У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом, у якому просила:

- зобов`язати відповідачів провести повну інвентаризацію своїх актів на відповідність вимогам Європейського Союзу (далі - ЄС) та євроінтеграції;

- визнати протиправними дії влади з карання виборців за російськомовними актами СРСР, які не оприлюднені та не зареєстровані в Міністерстві юстиції України (далі - Мін`юст);

- зобов`язати відповідачів надати звіт виборцям і ЄС щодо інвентаризації, декомунізації та дерусифікації правового поля України.

2. Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 22 лютого 2023 року позовну заяву залишив без руху з підстав її невідповідності вимогам статей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та надав строк тривалістю 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачка подала уточнену позовну заяву.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 16 березня 2023 року на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовну заяву повернув позивачці.

3. ОСОБА_1 не погодилася із цим рішенням суду і подала до Великої Палати Верховного Суду апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2023 року та зобов`язати суд першої інстанції розглянути позов по суті щодо інвентаризації актів влади на відповідність вимогам ЄС та євроінтеграції, визнати протиправними дії влади з карання виборців за окупаційно-російськомовними актами СРСР-РФ, які не оприлюднені та не зареєстровані в Мін`юсті.

Серед іншого, аргументує й тим, що Верховний Суд оскаржуваною ухвалою відмовив їй у доступі до правосуддя.

4. Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 06 квітня 2023 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2023 року та ухвалою від 12 квітня 2023 року призначила справу до розгляду в порядку письмового провадження.

5. У своїх відзивах на апеляційну скаргу позивачки представники ВРУ та КМУ просять залишити скаргу без задоволення, а ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2023 року - без змін.

6. Велика Палата Верховного Суду дослідила наведені в апеляційній скарзі доводи, перевірила матеріали справи, переглянула оскаржуване судове рішення і не виявила порушень норм процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).

За частиною четвертою статті 22 КАС України Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо встановлення Центральною виборчою комісією результатів виборів або всеукраїнського референдуму, справи за позовом про дострокове припинення повноважень народного депутата України, а також справи щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРУ, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

Особливості провадження у справах щодо оскарження актів, дій чи бездіяльності ВРУ, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, передбачені статтею 266 КАС України, частиною першою якої встановлено, що правила цієї статті поширюються на розгляд адміністративних справ щодо: 1) законності (крім конституційності) постанов ВРУ, указів і розпоряджень Президента України; 2) законності дій чи бездіяльності ВРУ, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; .

Відповідно до статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

За приписами частин першої, п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

У позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

7. У цій справі суд першої інстанції, коли вирішував питання про відкриття провадження, встановив, що позовна заява ОСОБА_1 не відповідає вимогам пунктів 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України. Суд виокремив, що позивачка не назвала обставини, якими обґрунтовує свої вимоги; навіть пунктирно не мотивувала порушення відповідачами її прав, свобод та інтересів, спричинених оскаржуваною бездіяльністю, в обсязі, з якого можна було б визначити, за захистом якого права вона звертається до суду.

У позовній заяві ОСОБА_1 залучила як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Президента України та Представництво ЄС в Україні, але при цьому не зазначила, яким чином судове рішення в цій справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки названих третіх осіб, що відповідно до статті 49 КАС України є підставою для їх залучення.

За змістом статті 169 КАС України суддя, коли встановить, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Зваживши на наведене, суд першої інстанції вирішив залишити позовну заяву без руху, оскільки вона не відповідає вимогам КАС України в частині неналежного оформлення позовної заяви, з наданням строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду виправленої позовної заяви, викладеної з урахуванням правил статті 160 КАС України.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивачка подала уточнену позовну заяву.

ЇЇ зміст свідчив, що нові (уточнені) вимоги та обґрунтування позову, які подала ОСОБА_1 , аналогічні тим, що висловлені в первинно поданій позовній заяві. Позивачка не зазначила обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, не довела порушення відповідачами її прав, свобод та інтересів.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 16 березня 2023 року на підставі пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовну заяву повернув позивачці через те, що остання не зазначила обставин, якими обґрунтовує свої вимоги, не довела порушення відповідачами її прав, свобод та інтересів.

Цей суд указав, що в заявленому та в уточненому позові відсутній предмет оскарження (конкретний акт або конкретні дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, які позивачка вважає протиправними), а також обґрунтування позовних вимог вказує на відсутність будь-яких правовідносин, у яких між ОСОБА_1 та відповідачами виник публічно-правовий спір.

Позивачка не зазначила, яким чином рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Президента України Зеленського Володимира Олександровича, Представництва ЄС, що відповідно до статті 49 КАС України є підставою для їх залучення.

Своєю чергою, це унеможливило ухвалення процесуального рішення про відкриття провадження за позовною заявою.

8. Як можна зрозуміти зі змісту позову, що частково продубльовано в апеляційній скарзі, ОСОБА_1 оскаржила до суду протиправну бездіяльність ВРУ та Голови ВРУ Стефанчука Р. О., яка, з її погляду, полягає в тому, що відповідачі допускають бездіяльність у питаннях, які зазначені в прохальній частині її позовної заяви (не проводять так звану інвентаризацію незаконних, на її думку, актів СРСР-РФ на відповідність вимогам ЄС та євроінтеграції та чинять дії з карання виборців за російськомовними актами СРСР-РФ, які не оприлюднені та не зареєстровані в Мін`юсті) й до виконання яких вона просить змусити ВРУ та Голову ВРУ Стефанчука Р. О. шляхом судового присуду.

Водночас позивачка не навела аргументів на підтвердження своїх доводів та не надала відповідних доказів. Вона з посиланням на об`єктивно спроможні фактори не окреслила (не мотивувала), яким чином діяльність або бездіяльність ВРУ (парламенту України) та Голови ВРУ Стефанчука Р. О. впливає на її індивідуальні права, свободи чи інтереси; як саме відповідно до мети, завдання і призначення адміністративного судочинства вдасться відновити або захистити стверджуване нею порушення її прав чи інтересів.

Суд першої інстанції слушно зауважив про це в оскаржуваній ухвалі.

У зв`язку з наведеним Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в ухвалі від 16 березня 2023 року дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачці.

9. Міркування і твердження позивачки в апеляційній скарзі не спростовують правильності правових висновків Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладених в оскаржуваній ухвалі.

У зв`язку із цим треба зазначити, що немає причин вважати, що судове рішення про повернення позовної заяви позивачці з означених підстав є проявом обмеження права останньої на доступ до суду, оскільки це рішення було зумовлено не будь-яким свавільним небажанням суду розглядати звернення позивачки до суду, а лише невиконанням позивачкою процесуальних вимог закону щодо форми та порядку подання позовної заяви. Такого змісту дії не можуть свідчити про обмеження доступу їй до суду.

10. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що по суті суд прийняв правильне процесуальне рішення, тому підстав для втручання й скасування ухвали Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2023 року немає.

Керуючись статтями 266, 292, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: Ю. Л. Власов С. Ю. Мартєв

І. А. Воробйова К. М. Пільков

Д. А. Гудима О. Б. Прокопенко

Л. Й. Катеринчук О. М. Ситнік

Л. Ю. Кишакевич І. В. Ткач

Г. Р. Крет О. С. Ткачук

Л. М. Лобойко Є. А. Усенко