Справа № 420/7424/23
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7424/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у якому позивач просить суд:

-визнати протиправним i скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №27 від 15.03.2023 року на заміну рішення №27 від 20.01.2023р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області врахувати ОСОБА_1 до складу страхового стажу для призначення пенсії за віком наступні періоди роботи, зокрема: період роботи в центрі дозвілля «Космос» з 02.12.1992 по 23.03.1994 та в малому приватному підприємстві «Авіакомпанія «Космос» з 24.03.1994 по 03.02.1996.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, однак ГУПФУ в Одеській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії.

Вважає вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено, що справа буде розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у строк не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження.

До суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову та зазначає, що до страхового стажу не зараховано періоди роботи за записами у вкладиші до трудової книжки від 02.12.1992 НОМЕР_2 в центрі дозвілля «Космос» з 02.12.1992 по 23.03.1994 та в малому приватному підприємстві «Авіакомпанія «Космос» з 24.03.1994 по 03.02.1996, оскільки цей вкладиш виданий з порушенням вимог пункту 3.2. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників.

Також не зараховано до страхового стажу період роботи з 01.08.1978 по вересень 1978, оскільки наявне необгрунтоване виправлення дати звільнення з роботи.

Інші документи, які підтверджують ці обставини не надано, тому виключається належне підтвердження документів, що подаються до заяви про призначення пенсії. За таких умов встановлення факту перебування у трудових відносинах потребує вирішенню в порядку окремого провадження цивільного судочинства.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено наступне, позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчать матеріали справи.

Позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії, однак ГУПФУ в Харківській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №27 від 23.12.2022 року у зв`язку із не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 01.08.1978 по 26.09.1978.

Згодом ГУПФУ в Хмельницькій області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №27 від 20.01.2023 року у зв`язку із не зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 04.08.1989 по 01.12.1992, з 02.12.1992 по 23.03.1994 та з 24.03.1994 по 03.02.1996.

12.01.2023 року позивач звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058 та ГУПФУ в Одеській області прийнято рішення №27 від 15.03.2023 року на заміну рішення №27 від 20.01.2023р. про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із не зарахуванням до страхового стажу періодів роботи за записами у вкладиші до трудової книжки від 02.12.1992 НОМЕР_3 в центрі дозвілля "Космос" з 02.12.1992 по 23.03.1994 та в малому приватному підприємстві "Авіакомпанія "Космос" з 24.03.1994 по 03.02.1996, оскільки вкладиш виданий з порушенням вимог пункту 3.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Не погодившись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), визначено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.2 ст.24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Пунктом 2.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі Порядок № 22-1), визначено, що до заяви про призначання пенсії додаються документи, перелічені в підпунктах 1-4 пункту 2.1 цього розділу.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 для призначення пенсії надаються, зокрема, документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі постанова КМУ № 637).

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII), статтею 48 Кодексу законів про працю України, пунктом 1 Постанови КМУ № 637 та пунктом 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 (далі Інструкція № 58), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 року за № 110, визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно записів у вкладиші трудової книжки НОМЕР_4 в період з 02.12.1992 по 23.03.1994 працював в центрі дозвілля «Космос» та в період з 24.03.1994 по 03.02.1996 в малому приватному підприємстві «Авіакомпанія «Космос».

Відповідно до п. 3.1-3.2 Інструкції № 58, у тому разі, коли у трудовій книжці заповнені усі сторінки відповідних розділів, вона доповнюється вкладишем. Вкладиш вшивається у трудову книжку, заповнюється і ведеться власником або уповноваженим ним органом за місцем роботи працівника у такому ж порядку, що і трудова книжка. Вкладиш без трудової книжки недійсний.

Про кожний виданий вкладиш на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки зверху ставиться штамп розміром 10х25 мм з написом "Виданий вкладиш" і тут же зазначаються серія і номер вкладиша. При кожній наступній його видачі має ставитися другий штамп і зазначатися серія і номер вкладиша.

У разі необхідності доповнення трудової книжки вкладишем видається вкладиш нового зразка незалежно від того, яку трудову книжку має працівник (нового чи раніш установленого 1938 року і 1974 року зразків).

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а наявність відповідних записів у трудовій книжці про стаж роботи є підтвердженням такого стажу.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а звернув увагу, що підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Окрім цього, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Вказану позицію сформував Верховний Суд в постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі №687/975/17 дійшов висновку, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточність записів не може бути підставою для виключення певних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства. Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Водночас, згідно із пунктом 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Отже, з наведених норм чинного законодавства вбачається, що Пенсійний фонд, під час вирішення питання щодо призначення пенсії, зобов`язаний збирати, перевіряти певні обставини та відомості, які необхідні для вирішення питання щодо призначення пенсії, для чого останньому надається тримісячний термін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач, при вирішення питання про призначення пенсії позивачу, не дотримався справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, оскільки не використав надані законом повноваження для з`ясування тих чи інших обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

У відповідності до частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Виходячи із зазначеного принципу та гарантування Конституцією судового захисту конституційних прав і свобод, судова діяльність має бути спрямована на захист цих прав і свобод від будь-яких посягань шляхом забезпечення своєчасного та якісного розгляду конкретних справ.

Враховуючи викладене, суд вважає, що органи Пенсійного фонду України повинні використовувати всі передбачені законом повноваження за для повного та об`єктивного розгляду заяви про призначення пенсії, виходячи з тих обставин, що склалися.

Оскільки встановлено, що право позивача порушено внаслідок протиправної бездіяльності щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 02.12.1992 по 23.03.1994 та з 24.03.1994 по 03.02.1996, то належним та достатнім способом захисту прав позивача є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №27 від 15.03.2023 року на заміну рішення №27 від 20.01.2023р. про відмову у призначенні пенсії; визнання протиправною бездіяльності щодо не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи з 02.12.1992 по 23.03.1994 та з 24.03.1994 по 03.02.1996 та зобов`язання відповідача зарахувати позивачу періоди роботи з 02.12.1992 по 23.03.1994 та з 24.03.1994 по 03.02.1996 до страхового стажу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи задоволення позову, судовий збір належить стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, адреса: вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №27 від 15.03.2023 року на заміну рішення №27 від 20.01.2023р. про відмову у призначенні пенсії.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незарахування ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 02.12.1992 по 23.03.1994 та з 24.03.1994 по 03.02.1996.

Зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи з 02.12.1992 по 23.03.1994 та з 24.03.1994 по 03.02.1996.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса