Справа № 320/2777/23
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року № 320/2777/23

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О., розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Київської митниці Держмитслужби, про визнання протиправними дій та скасування постанови.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі по тексту відповідач, Святошинський РВ ДВС), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС Боровик Марії Ігорівни при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження №69652630 від 20.09.2022;

- скасувати постанову старшого державного виконавця Святошинського РВ ДВС Боровик Марії Ігорівни про відкриття виконавчого провадження №69652630 від 20.09.2022

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач повідомив про протиправні дії відповідача при винесенні оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавчий документ, на підставі якого винесена оскаржувана постанова, не відповідає вимогам пунктів 3, 4, 6, 7 частини першої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» та, як наслідок, повинен бути повернутий стягувачу; вказує на пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Позивач зазначає, що оскаржуваними діями та постановою порушено його права та інтереси шляхом блокування та арешту банківських рахунків, обмеження фінансових і майнових операцій, внесення позивача до реєстру боржників тощо. Позивач зазначає про відсутність підстав для застосування положень Закону України від 15.03.2022 №2129-ІХ щодо переривання строків пред`явлення виконавчого документа до виконання як такого, що не має зворотної сили.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 звільнено позивача від сплати судового збору; відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Київську митницю Держмитслужби; витребувано від сторін докази.

Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі засобами поштового зв`язку, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали суду від 13.02.2023 про відкриття провадження у справі відповідач надав копії матеріалів виконавчого провадження №69652630.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Ворошиловським РВ ГУМВС України в м. Донецьк 09.09.2009.

16 серпня 2022 року від Київської митниці Держмитслужби на адресу Святошинського РВ ДВС надійшла заява про примусове виконання рішення, в якій третя особа просить прийняти повторно до виконання постанову Київської митниці у справі про порушення митних правил №3563/10000/21, стягнути штраф у розмірі 34000,00 грн.

До заяви долучено постанову від 16.12.2021 в справі про порушення митних правил №3563/10000/21, якою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною четвертою статті 469 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000,00 грн. Дата набрання законної сили рішенням 28.12.2021; постанова пред`являється до виконання протягом трьох місяців; копію постанови вручено 16.12.2021.

Постановою державного виконавця Святошинського РВ ДВС Боровик Марії Ігорівни від 20.09.2022 було відкрито виконавче провадження №69652630 за вищевказаною постановою.

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем постанови про відкриття виконавчого провадження та вчинення дій з відкриття виконавчого провадження, позивач звернувся з даним позовом до суду, з приводу чого суд зазначає таке.

У силу вимог частини першої статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» (далі по тексту - Закон №1404-VІІІ).

Відповідно до статті 1 Закон №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 6 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, зокрема, постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

У виконавчому документі зазначається дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню (пункт 6 частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII).

За змістом частини першої, другої статті 12 Закону 1404-VIIІ виконавчі документи, зокрема, посвідчення комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частини першої стаття 26 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини п`ятої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що в силу приписів Закону №1404-VIII, постанова Київської митниці Держмитслужби в справі про порушення митних правил №3563/10000/21 від 16.12.2021 є виконавчим документом.

Щодо дотримання строків пред`явлення виконавчого документа такого виконавчого документа до виконання, судом встановлено наступне.

Відповідно до статті 535 Митного кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митний орган, який виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, виконує її самостійно або через державного виконавця.

Постанова митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил підлягає виконанню після закінчення строку оскарження, зазначеного у статті 529 цього Кодексу.

Давність виконання постанови митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил врегульовано статтею 536 Митного кодексу України, якою встановлено, що не підлягає виконанню постанова митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Згідно зі статтею 533 Митного кодексу України подання скарги (адміністративного позову) зупиняє виконання постанови у справі про порушення митних правил до закінчення розгляду скарги (адміністративного позову).

Частиною першою статті 529 Митного кодексу України передбачено, що постанова митниці у справі про порушення митних правил може бути оскаржена до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або до місцевого загального суду як адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно положень статей 539, 540 Митного кодексу України штраф повинен бути сплачений особою, яка вчинила порушення митних правил, не пізніше 15 днів з дня вручення або надіслання їй копії постанови митного органу про накладення штрафу, а в разі оскарження постанови - не пізніше 15 днів з дня залишення скарги (адміністративного позову) без задоволення. Сума штрафу вноситься особою, яка вчинила порушення митних правил, до державного бюджету у порядку, встановленому законодавством України.

У разі якщо штраф не буде сплачено у строки, встановлені статтею 539 цього Кодексу, постанова митного органу або суду (судді) надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання або роботи порушника або за місцезнаходженням його майна. Постанова митного органу або суду (судді), по якій стягнення штрафу проведено повністю, з відміткою про виконання повертається до митного органу або до суду, що виніс постанову. Штраф вноситься до державного бюджету.

Відповідно до статті 487 Митного кодексу України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Положеннями частини першої статті 303 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. В разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку про встановлення тримісячного строку для пред`явлення постанови митного органу про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил за виключенням випадків оскарження такої постанови, наслідком чого є зупинення строку давності.

Судом встановлено, що постанова в справі про порушення митних правил від 16.12.2021 №3563/10000/21 оскаржена у межах провадження 2-а/760/271/22, справа 760/34713/21; з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою від 10.02.2022 Солом`янським районним судом міста Києва відкрито спрощене провадження в справі про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил №3563/10000/21.

Оскільки станом на дату винесення рішення у даній справі судом не встановлено та не підтверджується матеріалами справи наявність судового рішення за наслідками оскарження позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил №3563/10000/21, перебіг строку давності для пред`явлення постанови в справі про порушення митних правил від 16.12.2021 №3563/10000/21 є зупиненим, з урахуванням чого доводи позивача в частині пропуску третьою особою строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є непідтвердженими.

При цьому, суд зазначає, що за наслідками судового оскарження постанови у справі про порушення митних правил виконання такої постанови зупиняється до закінчення розгляду скарги (адміністративного позову), проте, не є підставою для повернення такого виконавчого документа стягувачу.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що доводи позивача про наявність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII не підтверджуються документально та нормативно.

Щодо доводів позивача про невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 4 Закону №1404-VIII, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 1404-VIII у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Відповідно до пункту 6 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Позивач в адміністративному позові посилається на невідповідність виконавчого документа пунктам 3, 4, 6, 7 частини першої статті 4 Закону №1404-VIII.

Водночас, судом встановлено у ході аналізу постанови від 16.12.2021 в справі про порушення митних правил №3563/10000/21 на відповідність її вимогам частини першої статті 4 Закону №1404-VIII, що така постанова містить прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, адресу місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дату народження боржника - фізичної особи, що відповідає пункту 3 частини першої статті 4 Закону №1404-VIII; реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків), що відповідає пункту 4 частини першої статті 4 Закону №1404-VIII; дату набрання рішенням законної сили, що відповідає пункту 6 частини першої статті 4 Закону №1404-VIII; строк пред`явлення рішення до виконання, що відповідає пункту 7 частини першої статті 4 Закону №1404-VIII.

Суд зазначає, що у державного виконавця під час вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для відкриття виконавчого провадження та перевірки виконавчого документа на відповідність законодавчо встановленим вимогам, відсутні повноваження щодо здійснення перевірки зазначеної у виконавчому документі інформації, зокрема і щодо дати набрання законної сили таким виконавчим документом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про правомірність вчинення дій з відкриття виконавчого провадження №69652630 та винесення оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доводи позивача стосовно неправомірності зазначення третьою особою дати набрання законної сили у заяві, а не у постанові, відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки у тексті постанови від 16.12.2021 №3563/10000/21 зазначено дату набрання законної сили рішенням 28.12.2021 (аркуш 4 цієї постанови).

При цьому, питання зазначеної у постанові дати набрання законної сили не є предметом розгляду в межах заявлених позовних вимог та, як наслідок, не підлягає дослідженню у даній справі.

Судом також не приймаються до уваги посилання позивача на незворотність дії у часі положеннями Закону України від 15.03.2022 № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», який набув чинності 26.03.2022 та відповідно до пункту 10-2 Прикінцевих та перехідних положень якого тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, оскільки строк пред`явлення спірного виконавчого документа до виконання зупинено до закінчення розгляду скарги (адміністративного позову) у зв`язку з оскарженням позивачем такого виконавчого документа.

Таким чином, оскільки під час судового розгляду справи порушення процедури прийняття оскаржуваної постанови позивачем не доведено, а судом не встановлено, у межах наведених позивачем підстав позову, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, судом дійшов висновку що державний виконавець, відкриваючи виконавче провадження ВП №69652630 діяла у відповідності до вимог Закону № 1404-VIII, наслідком чого є відсутність підстав для задоволення позовних вимог як таких, що не знайшли свого документального та нормативного підтвердження під час судового розгляду справи.

Решта доводів учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для вирішення питання щодо судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Дудін С.О.