Справа № 300/2724/23
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" червня 2023 р. справа № 300/2724/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання вчинити дії, -
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 19.05.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач 1 скористався правом на подання відзиву та подав 02.06.2023 суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову. Зазначає, що ОСОБА_1 , обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилається на рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі № 1-р/2020. Проте, дане рішення не може бути застосоване для вирішення питання призначення позивачу пенсії за віком, оскільки норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах починаючи з 11.10.2017. Вказує, що вимога щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до ч. 1 п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суперечить чинному законодавству України. Посилається на те, що відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на пенсію за віком на пільгових умовах позивач набуде за умови наявності страхового стажу не менше 29 років. З огляду на викладене, просить у задоволенні позову відмовити.
Відповідачем 2 08.06.2023 подано до суду відзив на адміністративний позов, у якому щодо задоволення позовних вимог заперечив. Вказує н відсутність у позивача необхідного страхового стажу роботи не менше 29 років, у зв`язку із чим призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 суперечитиме вимогам чинного законодавства.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
04.03.2023 ОСОБА_1 набув 55-річного віку, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_1 (а.с. 8-9).
Як вбачається із змісту розрахунку стажу (форма РС-право), страховий стаж позивача становить 26 років 7 місяців 29 днів, а пільговий стаж 16 років 1 місяць 19 днів (а.с. 16).
Необхідний для призначення пенсії на пільгових умовах стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 ОСОБА_1 здобув працюючи з 05.09.1995 по 19.07.2002, з 25.10.2002 по 30.09.2003, з 01.10.2003 по 24.07.2010, з 30.07.2010 по 02.02.2012 за професією вишкомонтажник-зварник, що передбачена Списком №2 розділ ХІІ підрозділ 1 пункт «а» позиція 12.1а Постанови КМУ від 16.01.2003 №36, що підтверджується довідкою від 27.02.2023 №01/01/10/05/02/02-94, виданою ПАТ «Укрнафта» (а.с. 18).
Окрім того, судом досліджено копію трудової книжки позивача від 20.09.1988 серії НОМЕР_2 та встановлено, що страховий стаж в обсязі 26 років 7 місяців 29 днів позивач здобув за періоди:
з 01.09.1983 по 20.06.1986 навчаючись у Надвірнянському СПТУ;
з 22.06.1986 по 29.06.1988 проходячи військову службу;
з 20.09.1988 по 21.12.1992 працюючи за професією електрозварника в СУ №63;
з 25.03.1993 по 13.09.1993 працюючи за професією підсобного робітника у філіалі «Сибір» Нефтюганськ місьбуд;
з 14.09.1993 по 22.04.1994 працюючи за професією електрозварника у ЗАТ «Керн»;
з 05.09.1995 по 02.02.2012 працюючи за професією вишкомонтажника-зварника у ПАТ «Укрнафта» (а.с. 10-12).
05.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області за призначенням пенсії за віком відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що підтверджується копією відповідної заяви (а.с. 49).
Як встановлено судом та не заперечується сторонами, розгляд документів позивача за принципом екстериторіальності здійснювало Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.
Позивач не погодившись з відмовою, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
03.10.2017 Верховною Радою України було ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (надалі Закон №2148), що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (надалі - Закон України №1058) розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини першої статті 114 такого змісту:
«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі - Закон України №1788) право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість, згідно із п. «б» ст. 13 Закону України №1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» (надалі - Закон України № 213-VІІІ), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Тобто, Законом України №213, який набрав чинності з 01.04.2015, збільшено раніше передбачений п. «б» ст. 13 Закону України №1788 обсяг страхового стажу, зокрема чоловікам з 25 до 30 років.
Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення №1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України №1788 зі змінами, внесеними Законом України №213
Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону України №1788, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).
Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом України №213.
Відповідно до ст. 152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
Аналогічна за змістом норма викладена у ст. 91 Закону України «Про Конституційний Суд України».
Відтак, з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, призначення на пільгових умовах пенсії за віком за Списком №2 здійснюється на підставі обох вищезгаданих Законів України №1788 та №1058, проте які, з урахуванням зазначеного рішення, містять різні вимоги до чоловіків щодо стажу роботию
Закон України №1788 встановлює, зокрема для чоловіків, необхідний стаж роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, у той час, як Закон України №1058 встановлює право на призначення пенсій на пільгових умовах за Списком № 2 після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 29 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Законів України №1788 та №1058 в частині необхідного стажу роботи.
Конституційний Суд України в рішенні від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є «обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені» (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.
Таким чином, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.
Верховний Суд у постанові від 21.04.2021 у справі №360/3611/20 дійшов висновку, що ґрунтуючись на юридичній позиції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, суд вважає, що ідентична правова норма, яка міститься в Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.
Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 дійшла висновку, що на час виникнення спірних правовідносин була наявні колізія між нормами Закону №1788-XIІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-IV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Оскільки норми вказаних законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.
Таким чином, Верховним Судом зроблено висновок, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону України №1788 з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону України №1058.
Отже, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 мають чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 на момент звернення до відповідача 1 досяг 55-річного віку, мав страховий стаж 26 років 7 місяців 29 днів, а пільговий стаж 16 років 1 місяць 19 днів (а.с. 8-9, 16).
З урахуванням встановлених обставин справи та висновків Верховного Суду у зразковій справі, суд дійшов висновку, що в даному випадку рішення відповідача 2 порушують гарантоване Законом України «Про пенсійне забезпечення» право на призначення на пільгових умовах пенсії за віком, а отже є протиправними.
При вирішенні питання про призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах, судом вказується наступне.
Відповідно до ст. 44 Закону України №1058, заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Згідно із ч. 5 ст. 45 Закону України №1058, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Статтею 58 Закону України №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який, зокрема, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.
На виконання вказаних норм Закону України №1058 постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (на далі Порядок №22-1).
Відповідно до пп. 1-3 п. 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Згідно з п. 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Відповідно до абз. 1 п. 4.7 розділу ІV Порядку №22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Аналіз наведених норм права дозволяє дійти висновку, що підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії за віком, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу Пенсійного фонду у встановленому порядку.
Суд звертає увагу на те, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого і входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.
При цьому, суд не може перебирати на себе компетенцію суб`єктів владних повноважень (у цьому конкретному випадку пенсійного органу) та досліджувати документи, яким не надавалась оцінка, а також встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.
У спірних рішеннях територіальні органи Пенсійного фонду України дійшли висновку про відсутність у позивача необхідного стажу роботи для призначення йому пенсії за віком, та з цієї підстави відмовили у призначенні позивачу пенсії.
Отже, з наведених рішень слідує, що відповідачі, отримавши заяву позивача про призначення пенсії та додані до неї документи, безпідставно застосовують положення Закону України №1058, який встановлює право на призначення пенсій на пільгових умовах за Списком № 2 після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 29 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців.
Водночас, щодо позовної вимоги зобов`язати відповідача 1 призначити пенсію, Верховний Суд у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначив, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити таку пенсію.
Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, суд відповідно до частини 5 статті 242 КАС України враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17.
Беручи до уваги викладене, суд вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача 1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Розглядаючи питання про дату, з якої має бути призначена пенсія, суд зазначає, що оскільки позивач подав заяву за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 у трьохмісячний строк з дня досягнення пенсійного віку, то пенсія має бути призначена йому з дня наступного за днем набуття пенсійного віку, тобто з 05.03.2023.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до правил статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь позивача частину сплаченого судового збору в розмірі 1000,00 грн.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії пенсію за віком на пільгових умовах від 05.04.2023 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Відповідачам рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 19 червня 2023 р.