Справа № 280/9920/21
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 червня 2023 року Справа № 280/9920/21 провадження № ПР/280/16/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., при секретарі судового засідання Келюх К.С.

за участю:

представника позивача Димитрашко Д.В.

представника відповідача Гришун О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

20.10.2021 засобами системи Електронний суд до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі - відповідач, ГУ ДПС у Запорізькій області), в якій позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення, а саме: від 27.04.2018 № на суму 29 511,82 грн. та штрафні фінансові санкції 7377,96 грн.; від 27.04.2018 № на суму 170,00 грн.; від 27.04.2018№ на суму 354 141,97 грн. та штрафні фінансові санкції 88535,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у березні 2018 року відносно позивача було проведено перевірку та складено за її результатами акт від 13.03.2018 в якому зазначено про неподання ОСОБА_2 декларації про доходи та отримання в період 2016 року доходу за ознаками доходу «126» Додаткове благо в розмірі 1 968 143,81 грн. За наслідками проведеної перевірки відносно позивача було прийняті оскаржувані податкові повідомлення-рішення. Позивач вказує, що рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя у справі №334/4726/14-ц його було виселено та знято з реєстрації з квартири за адресою: АДРЕСА_2 . З 21.01.2018 позивач взагалі не є власником вказаної квартири. Саме на вказану адресу податковим органом направлявся наказ про проведення перевірки від 13.02.2018, який є підставою для проведення перевірки. Таким чином податковим органом не було виконано вимоги Податкового кодексу України (далі ПК України) щодо направлення наказу за актуальною, реальною адресою місцезнаходження платника податків наказу від 27.06.2018, що свідчить про незаконність такої перевірки в цілому, в тому числі й про незаконність прийнятих за результатами проведеної перевірки податкових повідомлень-рішень. Крім того, вказує, що з оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та акту перевірки вбачається, що суму податку позивачу обраховано з суми отриманого доходу від списаного боргу в розмірі 1 968 143,81 грн. В той же час, з ОСОБА_1 30.11.2010 рішенням Ленінського районного суду у справі №2-10590/2010 було достроково в повному обсязі стягнуто з ОСОБА_1 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму боргу за кредитним договором №14/17-37/1306-32 в розмірі 648 636,34 грн., яка складається з суми тіла кредиту 602 033,56 грн. (76262,77дол. США) сума заборгованості по кредиту; 30 382,88 грн. (3848,76 дол.США) сума нарахованих та несплачених процентів; 16 219,90 грн. (2054,66 дол.США) пеня за прострочення по сплаті кредиту і процентів, що підтверджено розрахунком заборгованості). Є неможливим та безпідставним списання особі суми боргу за тілом кредиту в розмірі більшому, за суму боргу встановленому судовим рішенням. При проведенні перевірки фіскальна служба була зобов`язана встановити суперечності між сумою боргу за рішенням суду 602 033,56 грн. та списаною сумою боргу 1 968 143,81 грн. Крім того, вказує, що 23.04.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо реструктуризації зобов`язань за кредитами в іноземній валюті та адаптації процедур неплатоспроможності фізичних осіб» від 13.04.2021 №1383-IX (далі Закон №1383-IX), яким було скасовано податок на доходи та військовий збір з анульованого тіла кредиту в іноземній валюті, наданого під заставу житла. Оскільки анулювання заборгованості позивача є прощенням основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, положення вказаного законодавства пом`якшують відповідальність (обов`язок) платника податків та є підставою для скасування податкового зобов`язання та штрафних санкцій. Крім того, звертає увагу, що обов`язок щодо сплати позичальником податків виникає виключно із заборгованості за основною сумою кредиту, що була анульована до закінчення строку позовної давності. Оскільки рішенням суду від 04.02.2011 з ОСОБА_1 було стянуто заборгованість за кредитом , саме з 04.02.2011 слід обраховувати строк позовної давності, і вказаний строк обраховується до 05.02.2014. Прощення суми боргу відбулося 13.10.2016, тобто за межами позовної давності, а тому позичальник не повинен сплачувати борг з анульованого боргу в даному випадку. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 25.10.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.11.2021 продовжено процесуальний строк, встановлений ухвалою суду від 25.10.2021 про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 07.12.2021 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 29.12.2021.

22.12.2021 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог та зазначає, що згідно інформації відділу Державного реєстру ДПС України встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 у 2016 році отримано дохід у сумі 1 968 143,81 грн. від ПАТ «Райффазен Банк Аваль» за ознакою доходу 126 «-Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо. ПАТ «Райффазен Банк Аваль» листом від 13.06.2017 №16 надано підтвердження щодо прощення (анулювання) боргу ОСОБА_1 за кредитним договором на загальну суму 1 968 143,81 грн. Платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 не надано до органів ДПС податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 року та не задекларовано дохід отриманий у вигляді «додаткового блага» за ознакою «126». Станом на 14.02.2019 з суми 1 968 143,81 грн. отриманого доходу у вигляді додаткового блага податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не сплачені. Звертає увагу, що ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» супровідним листом від 13.10.2017 №16 надано копію договору про припинення зобов`язань за кредитним договором №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008. Відповідно до пункту 1 вказаного договору встановлено, що Банком здійснено прощення (анулювання) основної суми заборгованості за кредитним договором №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008 ОСОБА_1 в сумі 1 968 143,81 грн. Щодо внесених Законом №1383-IX змін до ПК України вказує, що вказаний закон набирав чинності з дня, наступного за днем його опублікування (23.04.2021). Тобто, зазначена норма не була чинна на момент виникнення спірних правовідносин. Твердження позивача про те, що положення Закону №1383-IX мають зворотну дію у часі, а тому підлягають застосуванню до спірних правовідносин, є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Крім того, вказує, що сторони встановили строк дії кредитного договору від 18.09.2008 №14/17-37/1306-32 до повного виконання прийнятих відповідно до цього договору зобов`язань, дата остаточного погашення кредиту 18.09.2028. Враховуючи викладене, укладення договору про припинення зобов`язань за кредитним договором від 18.09.2008 №14/17-37/1306-32 (прощення суми боргу) відбулось в межах позовної давності, оскільки строк дії кредитного договору визначено до 18.09.2028, а договір припинення зобов`язань за кредитним договором укладено 13.10.2016, тобто в межах строку дії кредитного договору. Крім того, посилається на те, що фізична особа платник податку ОСОБА_1 зобов`язаний був подати до контролюючих органів відомості про зміну даних щодо місця реєстрації, місцезнаходження. Відповідно до відомостей з Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПС України, відомості щодо внесення змін адреси проживання громадянином ОСОБА_1 до ЦБД ДРФО, не вносились. З метою з`ясування адреси реєстрації місця проживання позивача ГУ ДПС у Запорізькій області направлено запит до сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області. Відповідно до інформації наданої сектором адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області встановлено, що гр. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Отже, контролюючим органом не порушувались вимоги ПК України щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Вважає, що приймаючи податкові повідомлення-рішення, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством. Просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 29.12.2021 відкладено підготовче засідання у справі на 07.02.2022.

Ухвалою суду від 07.02.2022 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Протокольною ухвалою суду від 07.02.2022 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 09.03.2022.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської федерації в Україні введений воєнний стан.

28.02.2022 тимчасово виконуючим обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду у зв`язку із загрозою життю, здоров`ю і безпеці відвідувачів суду, працівників суду та суддів був виданий наказ №11 «Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану», яким з розгляду були зняті всі адміністративні справи, призначені до розгляду в період з 01.03.2022 по 04.03.2022.

Наказами тимчасово виконуючого обов`язки голови Запорізького окружного адміністративного суду від 09.03.2022 № 12, від 11.03.2022 № 13, від 18.03.2022 № 14, від 25.03.2022 № 15, від 01.04.2022 № 16, від 08.04.2022 № 17, від 15.04.2022 № 18, від 22.04.2022 № 21, від 29.04.2022 № 22 строк дії наказу від 28.02.2022 № 11 Про встановлення особливого режиму роботи Запорізького окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану продовжений до 06.05.2022 включно. Роботу суду відновлено з 10.05.2022.

Враховуючи зазначені обставини, призначене на 09.03.2022 підготовче засідання не відбулось, та його було відкладено на 16.06.2022.

Ухвалою суду від 16.06.2022 відкладено підготовче засідання у справі на 26.07.2022.

Ухвалою суду від 26.07.2022 позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.02.2023 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 26.07.2022 у справі №280/9920/21 скасовано. Адміністративну справу №280/9920/21 направлено до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

12.04.2023 матеріали вищезазначеної справи надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 14.04.2023 продовжено розгляд справи №280/9920/21, призначено підготовче засідання на 15.05.2023.

Ухвалою суду від 15.05.2023 підготовче засідання відкладено на 12.06.2023.

Протокольною ухвалою суду від 12.06.2023 підготовче засідання було закрито та призначено розгляд справи по суті в цей же день.

В судовому засіданні 12.06.2023 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та просив у їх задоволенні відмовити.

Суд, заслухавши думку представника позивача, представника відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про наступне.

Згідно з наказом ГУ ДФС у Запорізькій області від 13.02.2018 №429, прийнятого на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.2, п.78.1, ст.78, ст.79 ПК України, було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи, який не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з доходів фізичній особі за ознакою доходу «126» у 2016 році. Тривалість перевірки 10 робочих днів, починаючи з 20.02.2018.

У період з 20.02.2018 по 03.03.2018 співробітниками ГУ ДФС у Запорізькій області проведено проведена позапланова невиїзна документальна перевірка з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу «126» у 2016 році платника податків - фізичної особи, який не є суб`єктом господарювання ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт від 13.03.2018 №179/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Відповідно до висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем:

- «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК України, в результаті донараховано військового збору за 2016 рік у сумі 29 511,82 грн.

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179 ПК України, не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік.

- пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2016 рік у сумі 354 141,87 грн.

На підставі висновків Акту перевірки від 13.03.2018 №179/08-01-13-05/ НОМЕР_1 контролюючим органом прийнято податкові повідомлення рішення:

- від 27.04.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 442 677,34 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 354 141,87 грн. та за штрафними санкціями 88 535,47 грн.

- від 27.04.2018 №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 36 889,78 грн., в т.ч. за податковим зобов`язанням 29 511,82 та 7 377,96 грн. за штрафними санкціями;

- від 27.04.2018 №, яким до позивача застосовано штрафні санкції в розмірі 170,00 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю прийняття спірних податкових повідомлень рішень, звернувся з даним позовом до суду.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Аналізуючи положення Податкового кодексу України в розрізі процедури проведення податкових перевірок Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №826/17123/18 (постанова від 21.02.2020) сформулював правовий висновок: «оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

Положеннями п.75.1 ст.75 ПК (тут і надалі в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) України передбачено, що органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові та позапланові, виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу. (абз.6 пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України)

Відповідно до положень пп.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Пунктом 79.1 ст.79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Позивач зазначає, що наказ про проведення перевірки направлено на адресу: АДРЕСА_2 , однак рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 02.09.2014 у справі №334/4726/14-ц виселено ОСОБА_1 з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Таким чином, наказ про проведення перевірки направлено не за актуальною адресою місцезнаходження платника податків.

Суд зазначає, що згідно з п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

З матеріалів справи слідує, що відповідно до інформації, наданої сектором адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області (від 06.04.2017), позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Перевірка позивача проведена на підставі наказу про проведення документальної позапланової перевірки №429 від 13.02.2018, копія якого направлена на адресу: АДРЕСА_2 . разом з письмовим повідомленням про проведення позапланової виїзної перевірки від 14.02.2018 №114/770/14/08/-01-13-05-05 засобами поштового зв`язку.

З наданих до відзиву на позовну заяву письмових доказів слідує, що наказ та повідомлення отримано «Озінковським» 24.02.2018.

Таким чином, твердження представника позивача про необізнаність проведення перевірки спростовуються наявним у справі письмовими доказами. Доказів того, що наказ про проведення перевірки було отримано іншою особою до суду не надано.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.45.1. ст.45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п.42.3 ст.42 ПК України).

Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 №822, затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі Положення №822).

Згідно п.1 Розділу ІІ Положення, усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою №5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток 13) відповідно (пункт 1 розділу IX Положення №822).

Проаналізувавши вищенаведені норми, суд дійшов висновку, що фізичні особи, зобов`язані подавати до контролюючого органу відомості про зміну своєї податкової адреси.

Платник податків - позивач не повідомляв у встановленому законом порядку контролюючий орган про зміну податкової адреси (місця проживання). Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Враховуючи, наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем в повній мірі та належним чином виконано обов`язок щодо завчасного повідомлення позивача про проведення перевірки, у зв`язку з чим суд відхиляє аргументи позивача щодо порушення контролюючим органом порядку проведення перевірки.

Згідно з п.162.1 ст.162 ПК України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Пунктом 179.1 ст.179 ПК України встановлено обов`язок платника податку подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації. Сума податкових зобов`язань, донарахована контролюючим органом, сплачується до відповідного бюджету у строки, встановлені цим Кодексом (п.179.7 ст.179 ПК України).

Підпунктом 164.1 ст.164 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп.«д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

За змістом пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов`язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов`язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

В свою чергу, згідно з пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Таким чином, законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, комісії та/або штрафні санкції (пеню), прощені (анульовані) кредитором.

Наведені вище норми чинного законодавства свідчать, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

В Акті перевірки зазначено, що згідно отриманої інформації щодо громадян, які не надали декларації за 2016 рік про доходи та майновий стан, встановлено, що гр. ОСОБА_1 отримав дохід за ознакою «126» в сумі 1 968 143,81 грн. Згідно інформації відділу Державного реєстру ДФС України встановлено, що фізична особа ОСОБА_1 у 2016 році отримав дохід у сумі 1 968 143,81 грн. від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за ознакою доходу 126 «Дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо (пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України. З метою підтвердження інформації, що відображена у відомості у відомості з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, стосовно отримання ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага (ознака доходу 126) протягом 2016 року в сумі 1 968 143,18 грн., ГУ ДФС у Запорізькій області направлено лист від 31.05.2017 №727/10/08/-28/13 на адресу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» супровідним листом від 13.06.2017 №16 надано копію договору про припинення зобов`язань за кредитним договором №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008. Відповідно до п.1 договору про припинення зобов`язань за кредитним договором від 13.10.2016 встановлено, що Банком здійснено прощення (анулювання) основної заборгованості за кредитним договором №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008 гр. ОСОБА_1 в сумі 1 968 143,81 грн.

Судом встановлено, що 18.09.2008 між позивачем (Позичальник) та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» (Кредитор) укладено Кредитний договір №14/17-37/1306-32, за умовами якого Кредитор відповідно до умов цього договору надає Позичальнику Кредит, а Позичальник зобов`язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути Кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії згідно умов Договору та Тарифів Кредитора, а також виконати інші обов`язки, визначені цим Договором. Сума кредиту: 66 659,00 доларів США. Цільове використання кредиту: 1.1.2.1. придбання об`єкту нерухомості загальною площею 43,22 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

13.10.2016 між позивачем та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено Договір про припинення зобов`язань за кредитним договором №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008.

Пунктом 1 вказаного договору визначено, що сторони визнають і підтверджують, що розмір непогашеної Позичальником забогованості за Кредитним договором станом на 13.10.2016 складе 138 891,50 доларів США та пені 16 796 584,22 грн., що складає еквівалент 20 381 012,72 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору, в тому числі:

сума основного боргу (неповернутого кредиту) 76 262,77 грн. доларів США, що складає еквівалент 1 968 143,81 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору;

проценти, нараховані за користування кредитом 62 628,73 доларів США, що складає еквівалент 1 616 284,69 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього Договору;

розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за Кредитним договором 16 796 584,22.

Відповідно до пункту 2 Договору про припинення зобов`язань за кредитним договором №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008 у зв`язку із виконанням Позичальником умов Кредитора, Сторони домовились, що з 13.10.2016 боргові зобов`язання за Кредитним договором припиняються внаслідок звільнення Кредитором Позичальника від сплати Боргових зобов`язань (прощення боргу), а Кредитний договір вважається розірваним.

Судом встановлено, що Договір від 13.10.2016 про припинення зобов`язань за кредитним договором №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008 підписаний позивачем, що сторонами не заперечується.

Отже, сума прощеної заборгованості складає 1 968 143,81 грн., при цьому, судом встановлено, що вказана сума боргу є основною сумою боргу (неповернутого кредиту) та не включає в себе штрафи, пеню, тощо, таке анулювання (прощення) здійснене за самостійним рішенням банку, не пов`язаним з процедурою банкрутства.

За таких підстав слід вважати, що анульована банком сума боргу є доходом платника податку в розумінні ПК України, та підлягає оподаткуванню в порядку абз.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України.

Податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з суми анульованої (прощеної) заборгованості позивачем не нарахований та не сплачений, також не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік.

За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Щодо доводів позивача про те, що податковим органом не вірно визначено суму анульованого боргу, оскільки у рішенні Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 30.11.2010 у справі №2-10590/2010, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки з метою виконання Кредитного договору №14/17-37/1306-32, заборгованість позивача становить 648 636,24 грн., в тому числі тіло кредиту 602 033,56 грн., суд зазначає таке.

Розмір прощеного основного боргу визначено Договором від 13.10.2016 про припинення зобов`язань за кредитним договором №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008, який підписаний позивачем.

Вказаний договір є нерозірваним та діючим. Доказів зворотного суду не надано.

За таких обставин, у суду відсутні підстави вважати, що визначений банком розмір прощеного основного боргу (неповернутого кредиту) є невірним.

Щодо доводів позивача про те, що до спірних правовідносин слід застосувати положення абз. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК, в редакції Закону №1383-IX, суд зазначає таке.

Відповідно до пп.«д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, в редакції Закону №1383-IX, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку (крім суми прощеного (анульованого) основного боргу платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно із абз.3 п.п.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України, в редакції Закону №1383-IX, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: основна сума боргу (кредиту) платника податку за іпотечним кредитом в іноземній валюті, забезпеченим іпотекою житлової нерухомості, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Суд зазначає, що відповідно до приписів п.2 Закону №1383-IX вказаний закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а отже діє з 23.04.2021.

Слід враховувати, що у рішенні від 09.02.1999 №1-рп/99 Конституційний Суд України дійшов висновку, що ч.1 ст.58 Конституції України щодо дії нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що нормативно-правові акти, які покращують правове становище фізичних чи юридичних осіб, скасовують чи пом`якшують юридичну відповідальність - мають зворотну силу у часі. Інші нормативно-правові акти зворотної сили не мають.

У цьому ж Рішенні Конституційний Суд України визначив, що надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті.

Зворотна дія нормативно-правового акта у часі (ex post facto) - це дія нового нормативно - правового акта на факти та відносини, що мали місце до набуття ним чинності.

Слід зазначити, що у Законі №1383-IX не міститься застережень про надання положенням п.п. «д» п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 і абз.3 пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 Податкового кодексу України зворотної дії в часі, а відтак їх дія не поширюється на момент винесення оспорюваних податкових повідомлень-рішень.

Водночас варто зауважити, що предмет правового регулювання Закону №1383-ІХ не пов`язаний із скасуванням чи пом`якшенням жодного із видів відповідальності особи. Цим законом внесено зміни у пп.«д» 164.2.17 п.164.2 ст.164 та пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України виключно у частині, що стосується визначення бази оподаткування податком з доходів фізичних осіб. База оподаткування - це окремий елемент податку, який не можна ототожнювати із відповідальністю за несвоєчасну його сплату. Закон №1383-ІХ за сферою його правового регулювання безпосередньо не врегульовує питання відповідальності платників податків.

Крім того суд враховує, що дія Конституційної норми про недопустимість зворотної дії законів у часі проявляється ще й у тому, що рішення суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними, якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.

Що стосується доводів позивача про те, що анулювання заборгованості було здійснено після закінчення строку позовної давності, суд зазначає таке.

Відповідно до положень статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.16.6 Кредитного договору №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008 всі спори, що виникають між сторонами у зв`язку з цим Договором, підлягають вирішенню шляхом переговорів, а у разі неможливості їх вирішити шляхом переговорів у судовому порядку відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 16.7 ст.16 вищевказаного договору визначено, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього Договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки.

Згідно з п.17.1 ст.17 Кредитного договору №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008 цей договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього Договору зобов`язань.

За положеннями статті 1 зазначеного договору датою остаточного погашення кредиту є 18.09.2028.

З огляду на вказані приписи Кредитного договору №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008, та з урахуванням того, що прошення боргу відбулось 13.10.2016 за Договором про припинення зобов`язань за кредитним договором №14/17-37/1306-32 від 18.09.2008, суд доходить до висновку, що у даному випадку строк позовної давності банком не пропущений.

Підсумовуючи вищенаведене у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Частиною 1 та 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до положень ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, в межах компетенції, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволені позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Запорізькій області (69107, м.Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, код ЄДРПОУ ВП 44118663) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 19.06.2023.

Суддя А.В. Сіпака