Справа № 600/3761/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 р. м. Чернівці Справа №600/3761/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

01.11.2022 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 , в інтересах якого звернувся адвокат Мандрик Владислав Володимирович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати наказ начальника 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби від 08.06.2022 №1148-ОС щодо невиплати додаткової винагороди, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30000 грн за травень 2022 року та у розмірі 70000 грн пропорційно дням участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів за травень місяць військовослужбовцю 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби ОСОБА_1 ;

зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі 30000 грн за травень 2022 року та у розмірі 70000 грн за травень 2022 року пропорційно дням участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що за період з 01.05.2022 по день звільнення йому не виплачена додаткова винагорода відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Із оскаржуваним наказом позивач не погоджується, посилаючись на те, що він на особливий період безпосередньо бере участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в Донецькій та Луганській областях.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позову заяву, в якому посилався на те, що позивач відмовлявся виконувати бойовий наказ 20.05.2022, факт чого знайшов своє підтвердження у висновку службового розслідування по факту відмови 20.5.2022 від виконання бойового розпорядження (наказу) №661 від 03.06.2022.

У зв`язку із цим, відповідачем прийнято наказ від 08.06.2022 №1148-ОС "Про виплату грошового забезпечення", яким наказом не виплачувати додаткову винагороду за місяць, у якому здійснено таке порушення, в тому числі й позивачу.

Ухвалою суду від 16.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач проходив військову службу на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії-техніка відділення зв`язку відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) у ІНФОРМАЦІЯ_1 Державної прикордонної служби (військова частина НОМЕР_1 ).

Згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України від 28.05.2022 №942-ОС майстер-сержанта ОСОБА_1 інспектора прикордонної служби 1 категорії-техніка відділення зв`язку відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) звільнено з військової служби за підпунктом "г" (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовець не виявив бажання продовжувати військову службу: один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) п.3 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" в запас, без права носіння військової форми одягу та виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення (а.с. 18-19).

З рапорту першого заступника начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майора ОСОБА_2 стало відомо, що 20.05.2022 о 19.32 військовослужбовці відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", зокрема майстер-сержант ОСОБА_3 відмовився виконувати бойовий наказ щодо вибуття до північно-східної околиці н.п. Лиман, Донецької області з метою відсічі збройної агресії РФ на території України з завданням виставлення постів спостереження та ведення оборонних дій на визначених позиціях у разі нападу противника (а.с. 71).

За вказаним фактом, відповідно до наказу 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України від 22.05.2022 №864-АГ "Про призначення службового розслідування", було призначено службове розслідування по факту відмови 20.05.2022 від виконання бойового розпорядження (наказу) начальника НОМЕР_2 прикордонного загону збоку військовослужбовців відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майстер-сержанта ОСОБА_1 .

При значено комісію для проведення службового розслідування у складі: голови комісії: заступника начальника загону з персоналу підполковника ОСОБА_4 ; членів комісії: начальника групи запобігання та виявлення корупції капітана ОСОБА_5 , начальника служби охорони праці лейтенанта ОСОБА_6 .

Службове розслідування наказано провести з 22.05.2022 по 20.06.2022, з наданням висновку службового розслідування на затвердження 21.06.2021 (а.с. 20).

Під час проведення службового розслідування комісія встановила, що перший заступник начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майор ОСОБА_7 20.05.2022 в присутності підполковника ОСОБА_8 , головного сержанта ОСОБА_9 , майстер-сержанта ОСОБА_10 , лейтенанта медичної служби ОСОБА_11 здійснив постановку бойового наказу начальника наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 на висунення за маршрутом н.п. Райгородок, Донецької області північно-східна околиця н.п. Лиман, Донецької області з метою відсічі збройної агресії РФ на території України із завданням виставленням постів спостереження та ведення оборонних дій у разі нападу противника, в 19.32 20.05.2022 ОСОБА_3 відмовився від виконання бойового наказу.

Під час проведення службового розслідування пояснення у позивача не відбирались, оскільки останній відмовився надавати пояснення на підставі ст. 63 Конституції України.

На час проведення службового розслідування внесено відомості до ЄРДР за №0000328 від 25.05.2022 стосовно майстер-сержанта ОСОБА_1 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

За результатами проведеного службового розслідування відповідачем складено висновок службового розслідування, згідно якого факт відмови 20.05.2022 від виконання бойового розпорядження (наказу) начальника НОМЕР_2 прикордонного загону з боку майстер-сержанта ОСОБА_1 визнано таким, що знайшов своє підтвердження (а.с. 24-28).

06.06.2022 3 прикордонним загоном імені Героя України полковником Євгенієм Пікусом Державної прикордонної служби України прийнято наказ "Про результати службового розслідування" №1140-АГ, пп. 1.2 п. 1 якого визначено особовому складу НОМЕР_2 прикордонного загону імені Героя України полковника ОСОБА_12 довести випадок відмови від виконання наказу з боку майстер-сержанта ОСОБА_1 (а.с. 22-23).

У зв`язку із цим, 08.06.2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника Євгенія Пікуса Державної прикордонної служби України прийнято наказ "Про виплату грошового забезпечення", яким наказано не виплачувати додаткову винагороду військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з Додатком 5 - майстер-сержанту ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що з вказаним наказом відповідача спрямованим на позбавлення його права на додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів від 28.02.2022 №168, що і стало підставою звернення до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Згідно частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Згідно із ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV.

Статтею 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який діє на даний час.

Відповідно до п.2, 3 Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про ведення воєнного стану в України" військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", якою врегульовані питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 указаної Постанови визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з абз.3 п.1 Постанова №168, виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Постановою Кабінету Міністрів України №793 від 07.07.2022 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" Постанову №168 було доповнено п.21 наступного змісту, а саме: установити, що: порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

В свою чергу, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 31.03.2022 №164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" (далі - Наказ №164-АГ).

Пунктом 1 Наказу №164-АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які проходять військову службу в органах охорони державного кордону (прикордонних загонах) виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 2 Наказу №164-АГ передбачено, під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи) слід розуміти виконання військовослужбовцем:

бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держави (визначених Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України) в районі ведення воєнних (бойових) дій;

бойових (спеціальних) завдань із всебічного забезпечення створених (діючих) угруповань військ (сил) Сил оборони держав безпосередньо в районі ведення бойових дій згідно з бойовими розпорядженнями;

бойових завдань з ведення руху опору на територіях України, тимчасово окупованих ( захоплених) противником;

завдань з ведення оперативної (військової, спеціальної) розвідки в районі ведення бойових дій або на територіях України, тимчасово окупованих (захоплених) противником;

бойових завдань з відбиття збройного нападу (вогневого ураження) на об`єкти, що охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення або спроби насильного заволодіння зброєю, бойовою та іншою технікою (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

бойових завдань з пошуку, виявлення та знешкодження диверсійнорозвідувальних груп, незаконних збройних формувань (озброєних осіб) (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

здійснення заходів з виводу сил та засобів з-під удару противника (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій);

виконання польотів, пов`язаних з евакуацію військовослужбовців, цивільного населення, озброєння та інших матеріальних засобів з районів бойових дій;

виконання бойових завдань кораблями, катерами, морськими суднами в морській, річковій акваторії (у т.ч. поза межами районів ведення бойових дій).

Відповідно до п. 3 Наказу 164-АГ склад органів та підрозділів Держприкордонслужби, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій, визначати наказом Голови Державної прикордонної служби України у відповідності до рішень (наказів, директив, розпоряджень) Головнокомандувача Збройних Сил України.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснювати на підставі одного з таких документів:

бойового наказу (бойового розпорядження);

журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл);

рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).

Зазначений перелік документів є вичерпним.

Пунктом 9 наказу 164 передбачено, що до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень не включати військовослужбовців, які:

беруть участь у міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки; проходять службу у багатонаціональних органах військового управління за кордоном;

добровільно здалися в полон - з дня захоплення в полон, оголошеного наказом начальника органу Держприкордонслужби;

самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували - з дня самовільного залишення військового частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом органу Держприкордонслужби; відбувають покарання на гауптвахті та в дисциплінарних частинах - з дня початку відбування покарання, оголошеного наказом командира;

усунені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання службових повноважень або відсторонені від посади - з дня усунення або відсторонення, оголошеного наказом органу Держприкордонслужби;

відмовились виконувати бойові накази - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння (за фактом якого складено відповідні документи адміністративного правопорушення) - за місяць, у якому здійснено таке порушення;

навмисно спричинили собі тілесні ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство (крім випадків доведення особи до самогубства, встановленого судом) - за місяць, у якому здійснено ушкодження чи іншу шкоду своєму здоров`ю або самогубство;

у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки кримінального правопорушення - за місяць, у якому здійснено таке правопорушення;

перебували:

під вартою чи цілодобовим домашнім арештом;

на навчанні за кордоном;

направлені для проходження вискової служби за кордон до закордонних дипломатичних установ.

Зазначений перелік обставин також є вичерпним.

З аналізу зазначених норм вбачається, що у разі відмови військовослужбовців виконувати бойовий наказ, то останні не включаються до наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень або 30000 гривень за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Як встановлено судом, ОСОБА_3 в 19.32 20.05.2022 відмовився від виконання бойового наказу начальника наказу 3 прикордонного загону імені Героя України полковника Євгенія Пікуса на висунення за маршрутом н.п. Райгородок, Донецької області північно-східна околиця н.п. Лиман, Донецької області з метою відсічі збройної агресії РФ на території України із завданням виставленням постів спостереження та ведення оборонних дій у разі нападу противника.

Вказаний факт підтверджено висновком службового розслідування.

Згідно пояснень наданих першим заступником начальника відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майором ОСОБА_13 , заступником начальника штабу начальника відділу управління службою штабу підполковника ОСОБА_14 , інспектором прикордонної служби 3 категорії дозиметристом відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " головним сержантом Конофольським Арсеном, інспектором прикордонної служби 3 категорії навідником оператора групи інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " майстром-сержантом ОСОБА_15 наданих під час проведення службового розслідування ОСОБА_3 відмовився виконувати бойовий наказ щодо вибуття до північно-східної околиці н.п. Лиман, Донецької області з подальшим виконанням бойових завдань.

Водночас, згідно наданого начальником медичного пункту лікарем служби охорони здоров`я лейтенантом медичної служби ОСОБА_16 пояснення, то станом на 20.05.2022 позивач на обліку в медичній частині загону із захворюванням, що перешкоджає проходженню військової служби не значився.

Враховуючи вищезазначене, суд вказує, що факт відмови позивача 20.05.2022 від виконання бойового наказу є достатньою правовою підставою для позбавлення його додаткової грошової винагороди за травень місяць 2022 року, тобто за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Щодо посилання позивача на журнал службово-бойових дій, довідку від 17.05.2022 №12/140, довідку від 04.10.2022 №12/3361 та запис у військовому квитку, суд зазначає наступне.

Так, згідно витягу з журналу службово-бойових дій 3 прикордонного загону імені Героя України полковника ОСОБА_12 , на виконання наказу №3 ДСК/ОТУП майстер-сержант ОСОБА_1 виконував завдання щодо недопущення просування противника в глиб території України в районі Луганської області н.п. Кремінна у період з 26.02.2022 по 17.04.2022.

Згідно витягу з журналу службово-бойових дій 3 прикордонного загону імені Героя України полковника ОСОБА_12 , на виконання бойового розпорядження начальника 3 Прикордонного загону імені Героя України БР 725 ДСК 10.05.2022 майстер-сержант ОСОБА_1 виконував завдання щодо прикриття ймовірних підступів до н.п. Лиман відповідно до попереднього бойового розпорядження ЗКОС з ДПСУ від 18.04.2022 №25-118 в районі Донецької області н.п. Кремінна 10.05.2022.

Відповідно до довідки від 17.05.2022 №12/140, виданій майстру-сержанту ОСОБА_1 , останній на особливий період та безпосередньо бере участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в Донецькій області та Луганській областях.

Згідно довідки від 04.10.2022 №12/3361, виданій майстру-сержанту ОСОБА_1 , останній дійсно з 24.05.2002 по 29.05.2022 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та безпосередньо брав участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в Донецькій області та Луганській областях.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_3 позивач брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони на території Луганської області у складі військової частини НОМЕР_1 в період з 13.09.2019 по 29.05.2022.

Суд зазначає, що вказані документи, дійсно підтверджують проходження позивачем військової служби, взяття участі в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії в Донецькій області та Луганській областях в період з 13.09.2019 по 29.05.2022.

Водночас, до позовної заяви позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, зокрема доказів участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів позивачем 20.05.2022, згідно бойового наказу, поставленого 20.05.2022 о 19.32 щодо вибуття до північно-східної околиці н.п. Лиман, Донецької області з метою відсічі збройної агресії РФ на території України з завданням виставлення постів спостереження та ведення оборонних дій на визначених позиціях у разі нападу противника.

Відтак, на думку суду, відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства прийнято оскаржуваний позивачем наказ.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, а тому відсутні підстави для їх задоволення.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п. 29).

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу відповідачем надано суду належні і допустимі у розумінні статей 73-74 КАС України докази, які підтверджують правомірність оскаржуваного розпорядження.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним, скасування наказу та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; фактичне місце перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_3 , ).

Суддя В.О. Григораш