Справа № 380/1074/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/1074/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення" при обрахунку позивачу грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII за 2014, 2015, 2016, 2017 роки;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення" при обрахунку одноразової грошової допомоги, передбаченої ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення" при обрахунку позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату позивачу грошової допомоги на оздоровлення, передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII з урахуванням "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення" за 2014, 2015, 2016, 2017 роки;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату позивачу одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII з урахуванням "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення";

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та доплату позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII з урахуванням "щомісячної додаткової грошової винагороди" та "індексації грошового забезпечення".

Ухвалою від 23.01.2023 позовна заява залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 31.01.2023 відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що знаходиться у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_3 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2017 № 253 позивач звільнений та виключений зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення. Проте, позивачу стало відомо, що військова частина НОМЕР_1 протиправно не враховувала щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення при обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення передбаченої статтею 10-1 та частиною 3 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII за 2014, 2015, 2016, 2017 рік; при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, передбаченої частиною 2 статті 15 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII; при обрахунку розміру грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, передбаченої п. 12 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22.10.1993 № 3551-XII. При цьому, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 у справі № 380/5531/21 поновлено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення. Виплату індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду відповідач здійснив 27.12.2022, що підтверджується випискою з банку про надходження коштів, а тому така виплата не могла бути врахована при обрахунку зазначених вище виплат.

Таким чином, на думку позивача, вищезазначені дії відповідача призвели до того, що відповідач у неповному обсязі здійснив нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016, 2017 роки та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій.

Із наведених підстав, позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.

24.03.2023 військова частина НОМЕР_1 надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому не погоджується з вимогами позивача, з огляду на таке. Відповідно до Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 № 550 військовослужбовцям виплату щомісячної додаткової грошової винагороди, яка, згідно п. 8 не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Така винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі командира (начальника) військової частини (установи, організації), тобто, не входить до складу грошового забезпечення така винагорода військовослужбовця.

Зазначає, що розмір щомісячної грошової винагороди протягом усього періоду нарахування не враховується при нарахуванні одноразових видів грошового забезпечення (грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, вихідна допомога при звільнені тощо), а також при нарахуванні пенсії військовослужбовців, які набули право на її отримання. Таким чином, командування військової частини НОМЕР_1 у своїй діяльності при нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення керувалося виключно вимогами чинного законодавства та виконувало їх у повному обсязі.

Окрім того, відповідач відмічає, що відповідно до Інструкції № 260 індексація не є складовою грошового забезпечення, а є компенсаційною виплатою, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання товарів і послуг. Отже, при здійснені розрахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення за 2014-2017 роки командування військової частини НОМЕР_1 у своїй діяльності керувалась виключно вимогами чинного законодавства та виконували їх у повному обсязі.

Відтак, вимоги позивача є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинних нормативно-правових актів. Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Таким чином, оскільки відсутні клопотання учасників про розгляд справи з викликом сторін, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані сторонами документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , що знаходиться у підпорядкуванні та на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_3 .

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.11.2017 №253, прапорщика ОСОБА_1 , техніка інформаційно-телекомунікаційного вузла військової частини НОМЕР_2 , звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 07.11.2017 № 65-РС у запас відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за пунктом "а", з 15.11.2017 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 у справі №380/5531/21 визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо проведення нарахування індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.12.2015 по 15.11.2017 з урахуванням базового місяця липня 2015 року; зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період 01.12.2015 по 15.11.2017 з урахуванням базового місяця індексації січня 2008 року, з урахуванням сплаченої суми.

Згідно з випискою з банку АТ "Ощадбанк" від 27.12. 2022, на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 у справі № 380/5531/21 військова частина НОМЕР_1 нарахувала та виплатила ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення у розмірі 69 651,29 грн.

Вважаючи, що відповідач здійснив нарахування та виплату грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016, 2017 роки, одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, а також грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, у розмірі меншрому, ніж належить позивачу, ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку доводам позивача про порушення його прав, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право, зокрема, на заробітну плату не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язана із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям задаються передбачені законом пільги, гарантії та компенсації.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання праці військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх трудових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Частинами 1-4 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Абзацом 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-XII встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно із 1 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ один раз в рік військовослужбовцям виплачується грошова допомога на оздоровлення, обрахунок якої здійснюється виходячи з розміру місячного грошового забезпечення.

Військовослужбовцям які звільняються зі служби виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошовою забезпечення за кожний повний календарний рік служби (ч. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII).

Військовослужбовцям які не використали щорічну або додаткову відпустку їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки обрахунок якої здійснюється виходячи з розміру місячного грошовою забезпечення станом на день звільнення з військової служби (ч. 14 ст. 15 Закону № 2011-XII).

Відповідач здійснив розрахунок та виплату позивачу перелічених виплат, не врахувавши, при цьому, щомісячну додаткову грошову винагороду та індексацію грошового забезпечення.

Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Частинами 3-4 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців підлягає індексації та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії від 05.10.2000 № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч. 2 ст. 19 Закону № 2017-ІІІ).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 №1282-ХІІ (далі - Закон № 1282-ХІІ).

За змістом ст. 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка (в редакції до 01.01.2016 в розмірі 101 відсоток).

У разі виникнення обставин, передбачених ст. 4 Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Відповідно до п. 2 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. До 01.01.2016 поріг індексації встановлювався в розмірі 101 відсоток (внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року №77).

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в кому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих пін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Слід зазначити, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-XII, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється грошова допомога на оздоровлення» та «одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ, та Порядку №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

З огляду на викладене, не врахування відповідачем індексації грошового забезпечення при обрахунку грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки призвело до виплати зменшеного грошового забезпечення та є протиправним, тому такі виплати підлягають перерахунку, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17 (провадження № К/9901/30616/18) від 11.12.2019 у справі №638/5794/17 (провадження № К/9901/22230/18), від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17 (провадження № К 9901/24713/18).

Щодо врахування щомісячної додаткової грошової винагороди при обрахунку та виплаті позивачу грошової допомоги на оздоровлення та одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, суд враховує таке.

Статтею 9 Закону № 2011-XII визначено, що місячне грошове забезпечення складається з його основних та щомісячних додаткових видів, до яких входять підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер.

У свою чергу, статтею 10-1 Закону №2011-XII визначено, що військовослужбовцям виплачується грошова допомога на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення, яка являється складовою грошового забезпечення.

Отже, враховуючи вимоги ст. ст. 9, 10-1 Закону № 2011-ХІІ при обчисленні грошової допомоги на оздоровлення не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Під час проходження військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889, позивачу мала щомісячно виплачуватися щомісячна додаткова грошова винагорода, яка мала систематичний характер та з якої щомісяця її виплати утримувався єдиний внесок.

Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода повинна враховуватися при розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні, грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової та щорічної відпусток.

Вказане узгоджується з правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Суд не здійснює розподілу судових витрат, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 2, 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 263 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016, 2017 роки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_6 ) грошової допомоги на оздоровлення за 2014, 2015, 2016, 2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_6 ) одноразової грошової допомоги, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) щодо не врахування щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення при обрахунку ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_6 ) грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисильова О.Й.