Справа № 580/1528/23
Суддя: Горяйнов Андрій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/1528/23 Суддя першої інстанції: Тимошенко В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого судді - Горяйнова А.М.,

суддів - Кучми А.Ю. та Файдюка В.В.,

за участю секретаря - Ворони Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з усього належного їх майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 лютого 2012 року ВП № НОМЕР_1.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року вказаний адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник зазначає, що наслідки завершення виконавчого провадження, у тому числі зняття арешту з майна боржника, можуть бути застосовані лише у випадку закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Наголошує на тому, що у спірних правовідносинах обставини, визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», не настали. Просить врахувати, що законодавством не передбачено право державного виконавця на зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу, адже стягувач має право повторно звернутися із заявою про примусове виконання рішення суду, яке не виконано.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Ухвалою суду від 15 червня 2023 року, що занесена до протоколу судового засідання та окремим документом не викладалася, було уточнено найменування відповідача, якого наказом Міністерства юстиції України від 20 лютого 2023 року № 684/5 перейменовано на Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись ч. 3 ст. 268 КАС України, вирішила розглядати справу за відсутності представників сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Другого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року - скасувати та закрити провадження у справі, виходячи з такого.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 287 КАС України, та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що на примусовому виконанні в Центральному відділі ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання листа від 21 липня 2011 року № 2-2348, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрінбанк» боргу в сумі 1876066,55 грн та 1519,56 евро.

Головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Черкаси Головного управління юстиції у Черкаській області Чепурною М.В. у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 13 листопада 2012 року на підставі п. 1 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача). Станом на дату звернення до суду з позовом стягувач повторно не пред`явив виконавчий лист № 2-2348/11 від 21 липня 2011 року до виконання.

Під час закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 постанова про стягнення виконавчого збору від 13 листопада 2012 року була виділена в окреме виконавче провадження № НОМЕР_2, що відкрите 13 листопада 2012 року. Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження вказане виконавче провадження 23 лютого 2016 року передане на виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Постановою зазначеного відділу від 30 серпня 2018 року виконавче провадження № НОМЕР_2 завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Постанова від 13 листопада 2012 року ВП № НОМЕР_1 про стягнення з позивача виконавчого збору повторно до виконання не пред`явлена.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження № НОМЕР_1 у сумі 50 грн 00 коп при завершенні виконавчого провадження № НОМЕР_1 також виділена в окреме виконавче провадження № НОМЕР_3, що відкрите 13 листопада 2012 року. Згідно відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження, вказане виконавче провадження 23 лютого 2016 року передане на виконання до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. Постановою зазначеного відділу від 27 лютого 2017 року виконавче провадження № НОМЕР_3 завершене на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 12 квітня 2022 року звернулася до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, в якій просила зняти арешт з належного їй майна.

Відповідач листом від 18 січня 2023 року № 12281/26.25-43/2513 повідомив позивачу про відсутність підстав для скасування накладеного арешту на майно і кошти.

Не погоджуючись з таким рішенням Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом за захистом своїх прав.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що цей спір підлягає розгляду і вирішенню в порядку адміністративного судочинства, а заявлені вимоги є законними та обґрунтованими.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо належності цього спору до юрисдикції адміністративних судів, адже він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Зазначені норми права вказують на те, що у разі якщо під час апеляційного розгляду справи буде встановлено, що спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції скасовує рішення суду першої інстанції та закриває провадження у справі незалежно від доводів апеляційної скарги.

Вирішуючи питання щодо юрисдикції спору, який виник між сторонами цієї справи, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 284 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За змістом ч. 1 ст. 284 КАС України, наявність іншого встановленого законом порядку судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби виключає розгляд спору в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Питання щодо порядку зняття арешту, накладеного в рамках виконавчого провадження, були предметом дослідження Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

В постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 Верховний Суд виклав правовий висновок, відповідно до якого одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

За висновком Верховного Суду, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки позивач у справі № 712/12136/18 є боржником у виконавчому провадженні, то він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме - оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Застосовуючи зазначені висновки Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у контексті вирішення питання юрисдикційної належності цього спору, колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа від 21 липня 2011 року № 2-2348, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси у цивільній справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрінбанк» боргу в сумі 1876066,55 грн та 1519,56 евро, у рамках якого було накладено арешт на її майно.

Підставою звернення до суду із позовною заявою ОСОБА_1 зазначає те, що постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 08 лютого 2012 року ВП № НОМЕР_1 було накладено арешт на її майно. Після винесення постанови про повернення виконавчого листа стягувачу орган ДВС не зняв накладений арешт та листом від 18 січня 2023 року № 12281/26.25-43/2513 повідомив про відсутність підстав для скасування такого арешту, що порушує право ОСОБА_1 на розпорядження власним майном та коштами.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються невжиття заходів відповідачем щодо знаття арешту з майна боржника - позивача при поверненні виконавчого документу стягувачу у виконавчому провадженні, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого судом у цивільній справі.

Порядок оскарження таких дій передбачений ст.ст. 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, згідно з яким боржник має право подати скаргу на рішення, дію або бездіяльність виконавця до суду, який розглянув справу № 2-2348, тобто до Придніпровського районного суду м. Черкаси.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що на спір, який виник між ОСОБА_1 та Центральним відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо зняття арешту, не поширюється юрисдикція адміністративного суду, що є підставою для скасування рішення суду від 19 квітня 2023 року та закриття провадження у справі.

Вказані висновки колегія суддів узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постановах від 28 квітня 2022 року у справі № 640/28341/21 та від 22 грудня 2022 року у справі № 160/12964/21.

За правилами ч. 1 ст. 239 КАС України якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи. Суд апеляційної або касаційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

З огляду на вказану норму права, колегія суддів роз`яснює позивачу, що цей спір не підлягає розгляду за правилами позовного провадження. Натомість вона має право звернутися до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою в порядку ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, що визначають юрисдикцію цього спору. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Другого відділу ДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити частково, рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року - скасувати та закрити провадження у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції у справах, визначених статтями 280, 281, 287 та 288 цього Кодексу, можуть бути оскаржені до суду касаційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 9, 12, 160, 229, 242, 257, 268, 272, 287, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - задовольнити частково.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зобов`язання вчинити дії - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.М. Горяйнов

Судді А.Ю. Кучма

В.В. Файдюк