Справа № 308/9872/23
Суддя: Дегтяренко К. С.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9872/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

за участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.

з участю учасників справи:

перекладача Болюх Н.П.

представника позивача Костів Л.А.

відповідача Мійонго Давід

представника відповідача адвокат Дубровська О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Уганда ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

встановив:

Позивач Військова частина НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянина Республіки Уганда ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить затримати останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що громадянин Республіки Уганда ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів), о 11 год. 10 хв. 12 червня 2023 року прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону спільно з представниками ПОРВ був затриманий за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, в складі групи осіб, на напрямку 317 прикордонного знаку на відстані близько 1000 м. до лінії державного кордону України, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про державний кордон України», відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».

В подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Про затримання іноземця встановленим порядком було повідомлено Почесне Консульство Республіки Уганда в Україні та проінформовано чергового Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області.

Також зазначає, що між Україною та Республікою Уганда угоду про реадмісію осіб не укладено.

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що 14 червня 2023 року стосовно громадянина Республіки Уганда ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів), прийнято рішення про примусове видворення з України, відповідач 12 червня 2023 року був затриманий за спробу незаконного перетинання державного кордону із України до Словацької Республіки, відсутність у нього документів, що посвідчують особу та надають право на виїзд з України, а також підстав для законного перебування в Україні, тому наявні всі підстави для його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Відповідач у судовому засіданні відносно позовних вимог заперечив, пояснив, що він був затриманий не на вул. Загорській в м. Ужгороді, як про це зазначено в протоколі, а на залізничному вокзалі в м. Ужгород, коли вийшов з поїзду Харків-Ужгород. До нього підійшли особи у військовій формі і запитали документи. Документів, він при собі не мав, лише фотокопію свого паспорту, оригінал паспорту де була віза він втратив, коли завершився строк дії візи не пам`ятає, також він мав посвідку на тимчасове місце проживання в Україні, яку теж при собі не має, оскільки віддав її чоловікові, який допомагає її продовжити, строк дії посвідки не продовжив, через те, що вона завершилась 15.11.2021 року, а з лютого 2022 року почалась війна. Після закінчення дії посвідки і до початку війни не мав можливості продовжити її дію. Зазначив, що в Ужгороді проживає із цивільною дружиною, орендує квартиру працює на американську логістичну фірму в онлайн режимі. Наміру перетинати кордон не мав, оскільки в Ужгороді живе із цивільною дружиною і її дітьми. В ОСОБА_3 їздив, щоб оформити документи, представити квиток не може тому що його в нього забрали в поїзді, вказав, що в поїзд його пустили по фотокопії паспорту, квиток купував на руках у якихось хлопців, а не в касі. Просив у задоволенні позову відмовити, оскільки затриманий був незаконно, наміру перетинати кордон не мав.

Представник відповідача адвокат Дубровська О.М. у задоволенні позову просила відмовити, посилаючись на те, що протокол затримання не відповідає фактичним обставинам справи, а саме відповідач був затриманий на залізничному вокзалі, коли зійшов з потягу ОСОБА_4 , оскільки перебував без документів, які втратив, при цьому мав фотокопію паспорта, чому у протоколі затримання вказано, що відповідач був затриманий на відстані 1000 метрів від державного кордону на вул.. Загорській вона зрозуміти не може. Крім того нею від імені відповідача подане клопотання про надання строку на добровільне залишення території України, при цьому як повідомив її клієнт він звернувся у посольство Уганди в Угорщині з метою виготовлення паспорта, який має бути наданий у строк до 30.06.2023 року, крім того він має достатньо фінансів, щоб придбати собі квиток і покину територію України добровільно. Тому вважає, є всі підстави у відмові у задоволенні позову.

Представник позивача, щодо клопотання про добровільне повернення і надання для цього строку, заперечила, зазначила, що добровільно відповідач не зможе покинути територію України, оскільки не має на це відповідних документів, через введення воєнного стану, покинути територію країни він може лише у супроводі представників прикордонної служби.

В судовому засіданні за клопотанням представника відповідача були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він є інспектором прикордонної служби, 12.06.2023 року між 11.00 год. та 12.00 год. на вул. Загорській, 1000 метрів від прикордонного знаку були затримані громадяни Уганди, і зокрема вказана особа яка знаходиться в залі судового засідання, які намагались перетнути незаконно державний кордон України. При затриманні один із них повідомив, що у нього є донька у Німеччині і він всіма шляхами намагається туди потрапити, хто з двох затриманих осіб це казав, він не пригадує. Чому вони вказують на те, що їх затримано на вокзалі, він не розуміє, він на вокзалі нікого не затримував.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є інспектором прикордонної служби, 12.06.2023 року приблизно в 11.00 год. на вул. Загорській, 1000 метрів від прикордонного знаку були затримані громадяни Уганди, і зокрема вказана особа яка знаходиться в залі судового засідання, які намагались перетнути незаконно державний кордон України. Чому вони вказують на те, що їх затримано на вокзалі, він не розуміє, він на вокзалі нікого не затримував, на вокзалі в цей день не був, і взагалі жодних чергувань як прикордонник на вокзалі не здійснює. Наголосив, що затримання відбулось на вул.. Загорській в садах.

Свідок ОСОБА_7 , показала, що вона цивільна дружина ОСОБА_8 . 12.06.2023 року, вона зустрічала чоловіка на вокзалі, він повертався з Харкова до ОСОБА_9 , де виробляв якісь документи, коли вона прийшла на вокзал в залі очікування побачила чоловіка з його другом та біля них були люди у військовій формі. Чоловік пояснив, що його затримали через відсутність документів. Показала, що їй відомо, що чоловік на території України перебуває нелегально і не має документів. Крім того вказала, що квиток на поїзд вони купляли, а їх просто якісь знайомі особи за гроші посадили на поїзд, тому що вони без документів. На вул. Загорській в цей день вона не була. Крім того вказала, що з чоловіком познайомилась у м. Ужгороді, приблизно рік тому, через чотири місяці почали жити разом.

Свідок ОСОБА_10 показав, що 12.06.2023 року приїхав разом з другом Давідом з Харкова до ОСОБА_9 , на потязі на вокзалі вони були затримані працівниками у військовій формі через відсутність документів, на вул.. Загорській в цей день не перебували. Квиток на потяг купляли у людей з рук, а не в касі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

12 червня 2023 року об 11 годині 10 хвилин прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» від відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_2 прикордонного загону спільно з представниками ПОРВ був затриманий громадянин Республіки Уганда ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів) за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку, поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, в складі групи осіб, на напрямку 317 прикордонного знаку на відстані близько 1000 м. до лінії державного кордону України, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про державний кордон України», відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».

В подальшому відповідно до вимог ст. 263 КУпАП був затриманий в адміністративному порядку на термін до трьох діб з метою встановлення особи та з`ясування обставин правопорушення. Про затримання іноземця встановленим порядком було повідомлено Почесне Консульство Республіки Уганда в Україні та проінформовано чергового Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Закарпатській області.

Між Україною та Республікою Уганда угоду про реадмісію осіб не укладено.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

- затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

- затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

- зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно п. 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012, № 353/271/150, зареєстрованої в Мін`юсті 21.05.2012 за № 806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Згідно з ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що аргументом для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; мав намір мігрувати в країни Європейського Союзу для пошуку кращих умов життя.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач був затриманий за спробу незаконного перетинання державного кордону з України в Словацьку Республіку поза встановленими пунктами пропуску через державний кордон України, в складі групи осіб, на напрямку 317 прикордонного знаку на відстані близько 1000 м. до лінії державного кордону України, на ділянці відповідальності відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », та згідно положень ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» може бути примусово повернутий або витворений.

Факт незаконного перетину державного кордону відповідачем ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів) з України в Словацьку Республіку підтверджується, протоколом про адміністративне затримання від 12 червня 2023 року, протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 12 червня 2023 року.

Посилання сторони відповідача, на його затримання на залізничному вокзалі м. Ужгород, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, суду не надано будь якого доказу, зокрема квитка на поїзд Харків-Ужгород. До показів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_11 суд відноситься критично, оскільки вони є зацікавленими особами, а саме цивільної дружиною відповідача і особою, яка теж затримана за спробу незаконного перетину кордону. Крім того суд звертає увагу, що їх покази різняться і не співпадають, в частині щодо придбання квитка на потяг, свідок ОСОБА_12 стверджує, що квитка не було і вони за допомогою людей за гроші сіли на потяг, а ОСОБА_11 , що квиток був придбаний на руках, однак їм його не віддали.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (зі слів), не має законних підстав для перебування на території України, у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з України.

Посилання сторони відповідача, на обставини затримання які невірно вказані в протоколі затримання, не спростовують факту перебування ОСОБА_1 на території України без відповідних документів, сам факт відсутності документів, визнав як відповідач так підтвердила і свідок ОСОБА_7 при цьому посилання відповідача, що він не міг продовжити свою посвідку, через введення воєнного стану, суд не приймає, оскільки відповідач не підтверджує сам факт наявності у нього такої посвідки, та крім того вказує, що вона закінчилась 15.11.2021 року, тобто у разі її наявності, процедуру продовження строку, він мав розпочати ще до її завершення, тобто за довго до введення воєнного стану.

Щодо надання строку на добровільне повернення, суд вказане не приймає до уваги. Оскільки у відповідача відсутній документ, для добровільного залишення території України. Посилання представника відповідача, що останній через посольство Уганди в Угорщині, виготовляє паспорт, не доводяться відповідними доказами, крім того для отримання документів і подання їх у посольство потрібна особиста присутність, це є загальновідома обставина, зворотного суду не доведено,зокрема подання документів онлайн, а як зрозуміло покинути територію України для виготовлення паспорта відповідач не міг.

Крім того суд звертає увагу, що відповідач плутається у своїх показах і щодо придбання квитка, і місця і часу знайомства з дружиною, і час приїзду до ужгорода, кількість раз протягом яких відвідував ОСОБА_9 , в цій частині його покази не в повній мірі співпадають із показами свідка ОСОБА_7 , його цивільної дружини, а тому суд сприймає такі . як спосіб захисту і можливість уникнути примусового затримання та видворення за межі України.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для забезпечення видворення за межі території України, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Враховуючи, що судом не встановлено наявність у відповідача документів, за якими можна ідентифікувати його особу, зокрема документів, що дають право на перетин державного кордону України, останній був затриманий у контрольованому прикордонному районі, що свідчить про його намір, спрямований на нелегальне перетинання ДК України, а відтак приходить до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню і відповідача слід затримати з метою ідентифікації на строк до шести місяців.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина Республіки Уганда ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Уганда ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання 12 червня 2023 року об 11 год. 10 хв.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Дегтяренко