Справа № 626/2119/22
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

19 червня 2023 року справа №626/2119/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Ніколаєва Ольга, розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід судді Заічко Олени Вікторівни

за позовною заявою ОСОБА_1

до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Київській області та місті Києві

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) 07.11.2022 звернувся до Красноградського районного суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача стосовно розгляду заяви позивача від 17.10.2022;

- визнати позивача потерпілим;

-зобов`язати відповідача скласти протокол про адміністративне правопорушення передбачене статтею 212-3 КУпАП вчинене Уповноваженим Верховної Ради України з прав людини, залучивши позивача потерпілим до цієї справи та направити адміністративний протокол до суду для прийняття рішення;

- визнати відповідачу розумний строк виконання рішення суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.11.2022 справу передано на розгляд судді Рибальченко Ірині Григорівні.

Ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 07.11.2022 адміністративну справу №626/2119/22 за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Київській області та місті Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - передати за підсудністю Харківському окружному адміністративному суду.

Супровідним листом Красноградського районного суду Харківської області від 23.11.2022 №626/2119/22/9917/2022 вказана справа направлена на адресу Харківського окружного адміністративного суду та зареєстрована канцелярією Харківського окружного адміністративного суду 30.11.2022 №01-12/52639/22.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.11.2022 справу передано на розгляд судді Заічко Олені Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2022 позовну заяву у цій справі залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору у розмірі 1984,80 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. На адресу суду у строк, встановлений судом, позивачем надано заяву про усунення недоліків позовної заяви разом з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Позивач 25.01.2023 за допомогою системи «Електронний суд» подав заяву про повернення надмірно сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн.

Позивач 12.06.2023 за допомогою системи «Електронний суд» подав заяву про відвід судді Заічко Олени Вікторівни, в обґрунтування якої вказав, що у порушення вимог статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України справа не розглянута у встановлений законодавчий строк, відтак, на переконання позивача, вказане свідчить про неупередженість та необ`єктивність судді Харківського окружного адміністративного суду Заічко Олени Вікторівни.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.06.2023 визнано необґрунтованим заявлений судді Заічко Олені Вікторівні відвід, а справу передано для вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.06.2023 справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні. Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Розглянувши подану заяву про відвід судді Заічко Олені Вікторівні у справі, суд дійшов наступних висновків.

Норми Кодексу адміністративного судочинства України регламентують принцип незмінності складу суду, відповідно до якого справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута цим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи.

Разом з тим, з метою уникнення сумнівів у неупередженості судді, положеннями статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України визначені підстави, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу), серед яких:

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав, зазначених у статтях 36-38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід. За цими самими підставами їм може бути заявлено відвід учасниками справи.

Таким чином, правовий аналіз законодавчих норм, якими врегульовано підстави для відводу (самовідводу) судді, дає підстави для того, що процесуальним законодавством встановлений вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу, однак всі вони пов`язані з обставинами, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, розширеному тлумаченню такий перелік не підлягає.

Нормами статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені певні вимоги до заяви про відвід.

Зокрема, згідно з частиною третьою статті 39 Кодексу адміністративного судочинства України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Отже, вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який подає таку заяву.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У зв`язку із цим суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручання, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції «неупередженість» («безсторонність») судді, а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Білух проти України», заява №33949/02, п. 49; «Fey v. Austria», заява №14396/88, пп. 27, 28 та 30; «Wettstein v. Switzerland», заява № 33958/96, п.п. 42-43, «Pullar v. United Kingdom», заява № 22399/93, п. 38 та інші) обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

1) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність; вирішальною є саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

2) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

З метою встановлення стандартів етичної поведінки суддів Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.06.2006 №2006/23 були схвалені Бангалорські принципи поведінки суддів.

Так, відповідно до вказаних принципів, незалежність судових органів полягає у здійсненні суддею своїх функцій незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Верховний Суд в ухвалі від 03.04.2020 у справі №201/4368/19 керується тим, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Аналогічна правова позиція щодо застосування статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, критерію «неупередженості» судді висловлена Верховним Судом в ухвалах від 17.02.2022 у справі №761/26688/20, від 07.07.2022 у справі №372/4514/21, від 02.08.2022 у справі №640/30770/20.

Розглянувши заяву заявника про відвід судді, проаналізувавши аргументи цієї заяви, суд вважає, що обставини, на які посилається заявник не є підставою для висновку, що суддя Заічко Олена Вікторівна, визначена для розгляду даної справи, може проявити упередженість або необ`єктивність при її розгляді. Твердження заявника про можливу упередженість та необ`єктивність судді ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені належними та допустимими доказами.

У контексті поданої заяви суд зауважує, що приписи частини четвертої статті 26 Кодексу адміністративного судочинства України містять вичерпний перелік правових підстав для подання заяви про відводу судді.

Як встановлено судом із доводів заявника, останнім наведено в заяві про відвід незгоду зі строком розгляду справи. Вказана позивачем обставина, у змісті положень статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України не є підставою для відводу судді.

Беручи до уваги наведене, відсутні правові підстави для задоволення заяви позивача про відвід судді Заічко Олені Вікторівні.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Заічко Олені Вікторівні у справі №626/2119/22 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Київській області та місті Києві (вулиця Інститутська, 21/8, місто Київ, Київська область, 01008) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА