Справа № 640/25030/21
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Бєлової Л.В., Кучми А.Ю.

за участю секретаря Мельник К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у м. Києві до Приватного акціонерного товариства "Київопорядкомплект" про стягнення з рахунків у банках, що обслуговують платника податків, суми податкового боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Київопорядкомплект" про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу з рентної плати за користування надрами у сумі 677 377,20 грн., податку на нерухоме майно у сумі 107 970,27 грн. та по земельному податку з юридичних осіб у сумі 4 514 684,39 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сума податкового боргу з рентної плати за користування надрами виникла на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань згідно податкових декларацій з рентної плати за користування надрами та донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень та нарахованої пені за несвоєчасну сплату; податковий борг з податку на нерухоме майно виник на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань згідно податкових декларацій з податку на нерухоме майно, а також нарахованої пені за несвоєчасну сплату; податковий борг по земельному податку з юридичних осіб виник на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань згідно податкових декларацій по земельному податку з юридичних осіб та донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень, а також нарахованої пені за несвоєчасну сплату.

Крім того, Головне управління ДПС у м. Києві зазначає, що відповідно до статті 59 Податкового кодексу України ПрАТ «Київопорядкомплект» направлено податкову вимогу від 15 травня 2009 року №2/206.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказано про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно Витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство "Київопорядкомплект" перебуває на податковому обліку як платник податків. Види діяльності 08.12 Добування піску, гравію, глин і калвіону (основний); 09.90 Надання допоміжних послуг у сфері добування інших корисних копалин і розроблення карєрів; 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель.

Згідно з наявною в матеріалах справи інформацією про заборгованість (т. 1 а.с. 13) від 23 березня 2021 року №7935/5/26-15-16-03-09 станом на 19 березня 2021 року сума, яка заявляється на стягнення по ПрАТ «Київопорядкомплект», складає 5 300 391,86 грн., а саме:

- рентна плата за користування надрами: податковий борг 677 737,20 грн., у тому числі пеня 136 285,77 грн.;

- податок на нерухоме майно: податковий борг 107 970,27 грн., у тому числі пеня 1 265,21 грн.;

- земельний податок з юридичних осіб: податковий борг 4 514 684,39 грн., у тому числі пеня 1 965 708,30 грн.

Головне управління ДПС у м. Києві, зазначає, що вказана сума податкового боргу з рентної плати за користування надрами виникла на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань, згідно податкових декларацій з рентної плати за користування надрами, та донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, згідно прийнятих податкових повідомлень-рішень, а також нарахованої пені за несвоєчасну сплату але не сплачену у визначеному законом порядку.

Податковий борг з податку на нерухоме майно виник на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань, згідно податкових декларацій з податку на нерухоме майно (копії додаються), а також нарахованої пені за несвоєчасну сплату але не сплачену у визначеному законом порядку.

Податковий борг по земельному податку з юридичних осіб виник на підставі самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань, згідно податкових декларацій по земельному податку з юридичних осіб (копії додаються), та донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань, згідно прийнятих податкових повідомлю нарахованої пені за несвоєчасну сплату але не сплачену у

Позивач, зазначивши про право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини та посилаючись на підпункт 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, звернувся до суду першої інстанції з даним адміністративним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно п.п. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1. ст. 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує шістдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків.

Згідно п. 54.1 ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Підпунктом 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 ПК України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову (митну) декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення платником податків діяльності, що призвела до виникнення об`єктів оподаткування, наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 57.3 ст. 57 ПК України передбачено, що у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Таким чином, якщо платник податків не сплатив суму узгодженого грошового зобов`язання, самостійно визначеного у податковій декларації або визначеного на підставі податкового повідомлення-рішення, протягом 10 днів з моменту такого узгодження, ці суми вважаються податковим боргом.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, Головне управління ДПС у м. Києві зазначає, що спірна сума заборгованості виникла у зв`язку із несплатою ПрАТ «Київопорядкомплект» самостійно узгоджених сум податкових зобов`язань згідно податкових декларацій та донарахованих контролюючим органом сум податкових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень, а також у зв`язку із нарахуванням пені за несвоєчасну сплату.

В свою чергу слід зазначити, що Головне управління ДПС у м. Києві не вказує конкретні періоди виникнення спірного податкового боргу та обставини його виникнення з посиланням на відповідні підтверджуючі документи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зазначає, що одним із додатків є пакет документів щодо суми податкового боргу та підстав його формування на 128 аркушах.

На підтвердження позовних вимог Головне управління ДПС у м. Києві долучило до позовної заяви, зокрема такі документи:

- не засвідчену копію корінця першої податкової вимоги ДПІ у Голосіївському районі м. Києві від 26 лютого 2009 року №1/900 на суму 234 620,37 грн. у двох примірниках;

- роздрукована таблиця «Ідентифікаційні дані» з інформацією про банківські рахунки, яка не містить номера та дати складання, не підписана уповноваженими особами, і джерело походження якої неможливо встановити;

- роздруковані таблиці, які містять інформацію про нарахування платежів та розрахунків з бюджетом ПрАТ «Київопорядкомплект», які не містять номерів і дати їх складання, не підписані уповноваженими особами, та джерело походження яких неможливо встановити;

- роздрукована податкова декларація з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки ПрАТ «Київопорядкомплект» на 2019 рік, яка не містить підписів уповноважених осіб та джерело походження якої неможливо встановити; крім того, у справі відсутні докази отримання вказаної податкової декларації від відповідача, зокрема належним чином засвідчено копії відповідної квитанції;

- таблиці під назвою «Розрахунок податкового боргу», в яких міститься інформація нарахування податку на нерухоме майно, земельного податку, рентної плати та пені, без номерів та дати їх складання, не підписані уповноваженими особами, та джерело походження яких неможливо встановити;

- роздрукована податкова декларація з плати за землю ПрАТ «Київопорядкомплект» за 2019 рік, яка не містить дати та номеру реєстрації в контролюючому органі, підписів уповноважених осіб та джерело походження якої неможливо встановити; крім того, у справі відсутні докази отримання вказаної податкової декларації від відповідача, зокрема належним чином засвідчено копії відповідної квитанції;

- роздруковані податкові декларації з рентної плати ПрАТ «Київопорядкомплект» за 3 та 4 квартали 2018 року, за 1 та 2 квартали 2019 року, які не містять підписів уповноважених осіб та джерело походження яких неможливо встановити; крім того, у справі відсутні докази отримання таких податкових декларацій від відповідача, зокрема належним чином засвідчено копії відповідної квитанції;

- не засвідчена копія податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 10 липня 2019 року № про визначення ПрАТ «Київопорядкомплект» грошового зобов`язання з рентної плати та не засвідчена копія повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачу.

Судом першої інстанції встановлено, що надані позивачем документи не відповідають визначенню письмових доказів, оскільки подані не в оригіналі та не в належним чином засвідченій копії, не місять обов`язкових реквізитів, а джерело походження більшості поданих документів невідоме.

Крім того, суд першої інстанції зазначив про відсутність у справі копії податкової вимоги від 15 травня 2009 року №2/206 та доказів її направлення і вручення ПрАТ «Київопорядкомплект».

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що Головне управління ДПС у м. Києві звернулося до суду першої інстанції із позовною заявою до ПрАТ «Київопорядкомплект» 03.09.2021 року, що вбачається із поштового штемпеля на конверті (т. 1 а.с. 137).

Водночас, ДСТУ 4163-2003, на який посилається Головне управління ДПС у м. Києві, втратив свою чинність 01.09.2021 року, та були прийняті нові національні стандарти - ДСТУ 4163:2020.

Наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2021 року № 144 було прийнято ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», який прийшов на заміну ДСТУ 4163:2003 і набув чинності 01.09.2021 р.

Відповідно до вимог п. 5.26. ДСТУ 4163-2020: « 5.26. Відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа.».

Отже, відмітку про засвідчення копії документа необхідно проставляти на кожному останньому аркуші копії документа.

Таким чином, з огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що надані ГУ ДПС у м. Києві документи не відповідають визначенню письмових доказів, оскільки подані не в оригіналі та не в належним чином засвідченій копії, не місять обов`язкових реквізитів, а джерело походження більшості поданих документів невідоме.

В свою чергу слід зазначити, що не є належним засвідченням доказів напис на прошитому пакеті документів «згідно з оригіналом» із зазначенням загальної кількості аркушів всіх документів, оскільки даний напис свідчить лише про прошиття певного пакету документів, а не про засвідчення, що дані ксерокопії відповідають оригіналу, як це передбачено п. 5.26. Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (ДСТУ 4163-2020 - засвідченням копії кожного конкретного документа).

Водночас, подібні вимоги щодо належного засвідчення документів були закріплені й у ДСТУ 4163-2003. Зазначеним вище способом повинна засвідчуватись кожна сторінка документа, поданого у копії.

Таким чином, у разі подання учасником справи до суду пакету документів у копіях, які прошиті із проставленням на кожній останній його сторінці посвідчувального напису, із зазначенням кількості сторінок та проставленням підпису уповноваженої особи заявника та його печатки, такі процесуальні дії учасника справи свідчать про подання ним копій документів з дотриманням вимог щодо їх засвідчення відповідно до вимог національного стандарту щодо оформлення документів.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 01.10.2020 року у справі № 910/8794/17.

Щодо доводів апелянта стосовно висновків викладених у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.12.2018 року у справі № 761/5894/17: «...первісний недолік наданих представником заявника на думку місцевого та апеляційного судів полягав у тому, що відмітка про засвідчення копії документа була розміщена лише на останньому аркуші прошитого та пронумерованого документа, а не на кожній його сторінці, при цьому всі сторінки доданого документу були прошиті, на останній його сторінці зазначена кількість аркушів, проставлено посвідчувальний напис, підпис уповноваженої особи та печатка заявника», а тому на думку колегії суддів ВС, місцевий суд безпідставно визнав неподаною та повернув заяву», слід зазначити, що у справі № 761/5894/17 заявником було прошито лише один документ із посвідчувальним написом на останньому аркуші копії документа у відповідності до національного стандарту щодо оформлення документів. Водночас, в даній справі - № 640/25030/21 позивач прошив 128 аркушів копій документів із лише одним посвідчувальним написом, а не на останньому аркуші кожного документа, що не відповідає вимогам ДСТУ 4163-2020.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані ГУ ДПС у м. Києві документи не відповідають визначенню письмових доказів, оскільки подані не в оригіналі та не в належним чином засвідченій копії, не місять обов`язкових реквізитів, а джерело походження більшості поданих документів невідоме.

Крім того, слід зазначити, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у судовому засіданні представник ГУ ДПС у м. Києві вказав лише загальну суму податкового боргу та не зміг пояснити періоду виникнення такого боргу та підстав.

В судовому засіданні позивач також наголошував, що не погоджується із позицією суду першої інстанції щодо неналежності доказів, та зазначив, що може надати всі копії документів та розрахунків, якщо судом буде витребувано таку інформацію.

Протокольною ухвалою від 30 травня 2023 року у ГУ ДПС у м. Києві було витребувано розрахунок заборгованості та докази, щодо існування заборгованості (належним чином завірені копії документів щодо виникнення податкового боргу та періоду виникнення спірного податкового боргу із зазначенням обставин його виникнення з посиланням на відповідні підтверджуючі документи) та оголошено перерву до 13.06.2023 року.

13.06.2023 року в судовому засіданні під час розгляду справи, представник ГУ ДПС у м. Києві не зміг пояснити, чому ним не було виконано вимоги протокольної ухвали, та не надано жодних документів і розрахунків ні до початку судового засідання, ні під час розгляду справи у судовому засіданні.

Представник ГУ ДПС у м. Києві зазначив, що відповідачу направлялась податкова вимога від 15 травня 2009 року № 2/2006.

В свою чергу, представник ПрАТ «Київопорядкомплект» зазначив, що позивач вже звертався до суду із даною податковою вимогою від 15 травня 2009 року №2/2006, у справі №826/10404/14.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи №826/10404/14 було встановлено, що заборгованість, яка була предметом стягнення, утворилась ще у 2009 році. Крім того, зазначено, що у період з 2009 року по 2014 рік ПрАТ «Київопорядкомплект» тричі перебувало у стані банкрутства, проте, податковий орган жодного разу вимоги щодо стягнення відповідної заборгованості не заявляв.

Також, слід зазначити, що в постанові Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року у справі №826/10404/14 суд звернув увагу, що в жодній із вказаних справ про банкрутство ПрАТ «Київопорядкомплект» податковий орган не заявляв вимоги на погашення заборгованості по платі за користування надрами місцевого значення, яка станом на 14 серпня 2012 року згідно даних картки особового рахунку платника становила 467058,55 грн. по основному платежу та 37250,33 грн. по пені, а станом на 02 січня 2013 року становила 492915,46 грн. по основному платежу та 23218,01 грн. по пені.

Крім того, не заявлялись ГУ ДПС у м. Києві вимоги на погашення заборгованості по земельному податку, яка станом на 14 серпня 2012 року згідно даних картки особового рахунку платника становила 398 553,18 грн. по основному платежу та 9 333,52 грн. по пені, а станом на 02 січня 2013 року становила 93 325,86 грн. по основному платежу та 527,09 грн. по пені.

Водночас, як вбачається з карток особових рахунків платника по платі за користування надрами місцевого значення та по земельному податку у період з 02 січня 2013 року по день звернення до суду платник податків своєчасно та відповідно до задекларованих зобов`язань проводив перерахування грошових коштів на їх погашення.

З огляду на викладене, посилання ГУ ДПС у м. Києві на те, що сума заявлена до стягнення утворилась у зв`язку з невиконанням ПрАТ «Київопорядкомплект» обов`язку по сплаті земельного податку за квітень 2014 року та платежу за користування надрами місцевого значення, термін сплати якого настав 19 лютого 2014 року, суд до уваги не приймає, оскільки такі спростовуються наявними у справі документами.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 жовтня 2014 року у справі №826/10404/14, позивачем під час дії мораторію нараховувалася пеня ПрАТ «Київопорядкомплект», що в свою чергу суперечить вимогам законодавства та податковий орган не звертався до Господарського суду м. Києва під час розгляду справ про банкрутство ПрАТ «Київопорядкомплект», як кредитор та в супереч вимогам законодавства нараховував пеню за рахунок своєчасного надходження плати за землю в рахунок погашення попередніх боргів.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Київопорядкомплект» вже зверталося з аналогічним позовом у 2015 році і постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року у справі №826/18293/15, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2015 року, позов задоволено повністю:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № (форми «Ш») від 07.05.2015 р.

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення № (форми «Ш») від 07.05.2015 р.

- зобов`язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві виключити з картки особового рахунку ПрАТ «Київопорядкомплект» заборгованість по платі за користування надрами місцевого значення та земельного податку по основному платежу, штрафним санкціям та залишку несплаченої пені станом на 02 січня 2013 року.

- зобов`язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві виключити з картки особового рахунку ПрАТ «Київопорядкомплект» нараховану пеню за період з 02 січня 2013 року.

На виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року у справі №826/18293/15, ПрАТ «Київопорядкомплект» звернулося із заявою № 2/06-194 від 30 грудня 2015 року до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві в якій просило виконати постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року і виключити з картки особового рахунку ПрАТ «Київопорядкомплект» заборгованість по платі за користування надрами місцевого значення та земельного податку по основному платежу, штрафним санкціям та залишку несплаченої пені станом на 02 січень 2013 року та нараховану пеню за період з 02 січня 2013 року.

Також, ПрАТ «Київопорядкомплект» звернулося із заявою від 02 липня 2019 року до відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій просило відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №826/18293/15 виданого Окружним адміністративним судом м. Києва 18 грудня 2015 року та зобов`язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві виключити з картки особового рахунку ПрАТ «Київопорядкомплект»:

- заборгованість по платі за користування надрами місцевого значення та земельного податку по основному платежу, штрафним санкціям та залишку несплаченої пені станом на 02 січня 2013 року;

- нараховану пеню за період з 02 січня 2013 року.

Постановою від 03 липня 2019 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №826/18293/15.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби» № 296 від 28.03.2018 р., яка набрала чинності 24.04.2018 р., Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві було реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДФС у м. Києві.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21.12.2016 року №1797-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017 року, внесено зміни до Податкового кодексу України, а саме, пунктом 8 розділу І Закону №1797-VIII доповнено Кодекс статтею 193, якою визначено перелік сервісних функції державних податкових інспекцій.

Згідно з п. 19-3 .1 ст. 19-3 ПК України державні податкові інспекції:

- здійснюють сервісне обслуговування платників податків;

- здійснюють реєстрацію та ведення обліку платників податків та платників єдиного внеску, об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням;

- формують та ведуть Державний реєстр фізичних осіб - платників податків, Єдиний банк даних про платників податків - юридичних осіб, реєстри, ведення яких покладено законодавством на контролюючі органи;

- виконують інші функції сервісного обслуговування платників податків, визначені законом.

На виконання вимог Наказів ДФС України від 28.12.2016 р. № 1042 «Про внесення змін до окремих наказів ДФС», від 23.02.2017 р. № 126 «Про внесення змін до наказу ДФС від 11.01.2016 р. № 17» та від 28.03.2017 р. № 209 «Про внесення змін до наказу ДФС від 25.12.2015 р. № 996 «Про затвердження чисельності працівників податкових органів ДФС», введено в дію перелік змін до організаційної структури ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Враховуючи викладене, відповідачем по таким справам та боржником по виконавчому провадженню виступає Головне управління ДФС у м. Києві.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби» № 537 від 19.06.2019 р., яка набрала чинності 27.06.2019 р., Головне управління ДФС у м. Києві було реорганізовано шляхом приєднання до Головного управління ДПС у м. Києві.

Проте, в зазначені строки ГУ ДПС у місті Києві не виконало вимог постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року у справі №826/18293/15.

Враховуючи викладене, постановою від 11.12.2019 р., за невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 вересня 2015 року у справі №826/18293/15 та постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1, державним виконавцем було накладено на ГУ ДПС у м. Києві штраф на користь держави у розмірі 5 100,00 грн. та зобов`язано ГУ ДПС у м. Києві виконати зазначене рішення суду, та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

20.12.202019 року ГУ ДПС у місті Києві листом повідомило відділ примусового виконання рішень УДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про часткове виконання вимог постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2015 р. у справі №826/18293/15, а саме про скасування пені по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення:

- станом на 02.01.2013 р. у сумі 23 218,01 грн. а також, за період з 02.01.2013 р. у сумі 61 236,40 грн.

Також, листом від 03.02.2020 р. ГУ ДПС у місті Києві повідомило відділу примусового виконання рішень УДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві про повне виконання вимог Постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.09.2015 р. у справі №826/18293/15, а саме про виведення з інтегрованої картки платника ПрАТ «Київопорядкомплект» заборгованість по основному платежу та штрафним санкціям, яка обліковувалась в інтегрованій картці платника станом на 02.01.2013 р. по рентній платі за користування надрами для видобування корисних копалин місцевого значення у сумі 492 915,46 грн.

Постановою від 19.02.2020 р. державним виконавцем закінчено виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №826/18293/15 у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду у повному обсязі.

Крім того, слід зазначити, як вбачається з матеріалів справи, під час проведення документальної планової виїзної перевірки ПрАТ «Київопорядкомплект» (з 13.05.2019 р. по 31.05.2019 р.) ГУ ДФС у м. Києві було встановлено, що нерухоме майно по вул. Будіндустрії, 9, належить третій особі, відповідно з 2015 року ПрАТ «Київопорядкомплект» не є власником цього майна, а отже не повинне декларувати та сплачувати податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельний податок з юридичних осіб.

Отже, з 2015 року ПрАТ «Київопорядкомплект» не є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та земельного податку з юридичних осіб, відповідно, немає жодного боргу по розрахункам з бюджетом.

Щодо посилань ГУ ДПС у м. Києві про наявні в матеріалах справи докази отримання ПрАТ «Київопорядкомплект» податкової вимоги від 15.05.2009 р. № 2/206 необхідно зазначити, що копію такої вимоги взагалі неможливо ідентифікувати та навіть прочитати.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані ГУ ДПС у м. Києві документи не відповідають визначенню письмових доказів, оскільки подані не в оригіналі та не в належним чином засвідченій копії, не місять обов`язкових реквізитів, а джерело походження більшості поданих документів невідоме.

Таким чином, позовні вимоги ГУ ДПС у м. Києві про стягнення з рахунків у банках, що обслуговують платника податків, суми податкового боргу з рентної плати за користування надрами у сумі 677 377,20 грн., податку на нерухоме майно у сумі 107 970,27 грн. та по земельному податку з юридичних осіб у сумі 4 514 684,39 грн. не підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому не підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття. Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Л.В. Бєлова

А.Ю. Кучма

Повний текст постанови складено «19» червня 2023 року.