Справа № 400/4106/22
Суддя: Косцова І.П.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/4106/22

Перша інстанція: суддя Гордієнко Т. О.,

повний текст судового рішення

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Косцової І.П.,

суддів - Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати п.3 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №169 від 23.08.2022 року «Про результат службового розслідування за фактом втрати стрілецької зброї та боєприпасів зі складу стрілецької зброї Військової частини НОМЕР_1 » в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани;

визнати протиправним та скасувати п.4 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №169 від 23.08.2022 року «Про результат службового розслідування за фактом втрати стрілецької зброї та боєприпасів зі складу стрілецької зброї Військової частини НОМЕР_1 » в частині притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму з урахуванням кратності 6 663 258,58 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувані пункти наказу є протиправними та такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства України, оскільки в діях позивача відсутній склад правопорушення, а саме його об`єктивна та суб`єктивна сторона. Службові обов`язки виконував належним чином. В умовах ракетного обстрілу 25.02.2022 року майно було закрито, опечатано та поставлено під сигналізацію. Також позивач розкрадання майна не вчиняв, що виключає притягнення його до дисциплінарної та матеріальної відповідальності.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року, ухваленим за правилами спрощеного позовного провадження, позов задоволено частково. Суд визнав протиправним та скасував п.4 оскаржуваного наказу №169 від 23.08.2022 року в частині притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму з урахуванням кратності 6 663 258,58грн. В задоволенні решти позову суд відмовив.

Відмовляючи у частині вимог, суд виходив з того, що матеріалами службового розслідування доведено та самим позивачем підтверджено, що він не здав склад під охорону, оскільки ключі від складів не були передані на варту.

На переконання суду, для дотримання вимог службової дисципліни позивачу необхідно було витратити небагато часу та передати ключі на варту, яка знаходилась поряд зі складом, тому оскаржуваний наказ в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення суворої догани прийнято за наявного та доведеного порушення.

Задовольняючи позов у відповідній частині, суд зазначив про відсутність доведеного причинно-наслідкового зв`язку між діями позивача та встановленими збитками, що виключає накладення на нього такого стягнення, як притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву (заперечень).

В апеляційній скарзі Військова частина НОМЕР_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте у справі судове рішення у частині, якою задоволено позовні вимоги, та постановити у відповідній частині нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування своїх доводів апелянт зазначив, що позивач відповідно до Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, як начальник складу повинен був не допускати випадків псування та нестачі. Бездіяльність позивача-об`єктивна сторона правопорушення, яка полягає у порушенні порядку здачі складу стрілецької зброї під охорону - не здача ключів від складу начальнику варти призвело до виникнення розкрадання військового майна. До того ж, в ході службового розслідування не було встановлено обставин, які б виключали матеріальну та дисциплінарну відповідальність позивача.

ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву не скористався.

У відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, старший сержант ОСОБА_1 з 03.06.2020 року проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді начальника складу стрілецької зброї (а.с.55).

В період 24-25.02.2022 року, з метою збереження, військове майно було завантажено на автомобільну техніку та вивезено за межі військової частини.

28.02.2022 року, після повернення до пункту дислокації, було виявлено, що сховища складу стрілецької зброї були відкриті (замки зламані, петлі зірвані), а та частина майна, яка залишалась на складі, відсутня, про що 11.04.2022 року складено доповідну записку на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 (а.с.36-39).

На підставі вказаного рапорту 11.04.2022 року був прийнятий наказ командира військової частини НОМЕР_1 «Про призначення службової перевірки за фактом втрати стрілецької зброї військової частини НОМЕР_1 » №74 (а.с.40-41).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №138 від 24.06.2022 року призначено службове розслідування за фактом втрати стрілецької зброї військової частини НОМЕР_1 (а.с.42-43).

Актом службового розслідування встановлено неналежне виконання позивачем службових обов`язків, а саме, не здача належним чином складу стрілецької зброї під охорону внутрішньої варти №1, що посягнуло за собою втрату стрілецької зброї, що є порушенням абзац. 2 статті 3.2.41 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 «Про затвердження положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України (зі змінами)» (а.с.18-35).

Відповідно до пункту 3 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №169 від 23.08.2022 року «Про результат службового розслідування за фактом втрати стрілецької зброї та боєприпасів зі складу стрілецької зброї військової частини НОМЕР_1 » за порушення військової дисципліни, своїх службових та посадових обов`язків, що зазначені в статтях 11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статтю 3.2.41 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 року №300 «Про затвердження положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України (зі змінами)», старшому сержанту ОСОБА_1 оголошено сувору догану.

Пунктом 4 цього ж наказу старшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності з урахуванням вартості згідно довідки про вартісну оцінку заподіяної шкоди майна служби ракетно-артилерійського озброєння за втрату 271 найменування матеріальних засобів на загальну суму з урахуванням кратності 6 663 258,58 грн. (шість мільйонів шістсот шістдесят три тисячі двісті п`ятдесят вісім гривень п`ятдесят вісім копійок) (а.с.9-13).

Законність п.3 та 4 Наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №169 від 23.08.2022 року є предметом спору у справі, що розглядається.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляції та висновків суду першої інстанції.

Відповідачем оскаржено рішення суду першої інстанції у частині, якою визнано протиправним та скасовано п.4 наказу №169 від 23.08.2022 року про притягнення позивача до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму з урахуванням кратності 6 663 258,58грн, тому у відповідності до приписів ст. 308 КАС України, дане рішення суду переглядається виключно у вказаній частині.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначено Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 1999 року №548-XIV (далі Статут).

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.ст.26 та 27 Статуту військовослужбовці, залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини, несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 року №160-IX (далі - Закон №160-ІХ) матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності.

Пунктом 5 ст.1 Закону №160-ІХ передбачено, що прямою дійсною шкодою є збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.3 Закону №160-ІХ підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених ст.9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону №160-ІХ умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Згідно ч.1 ст.6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій; 2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб; 3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин; 4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення; 5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 Закону №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду. Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

Аналіз вищезазначених правових норм свідчить про те, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Стаття 16 Статуту Внутрішньої Служби, яка визначає, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України. А також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями,

Пунктом 3.2.41 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300, передбачено, що начальники складів повинні: суворо виконувати правила приймання, зберігання, видавання та здавання матеріальних засобів, не допускати випадків псування та нестач; своєчасно здавати склад під охорону, а під час приймання складу з під охорони старанно перевіряти цілісність стін, даху, дверей та вікон, наявність, цілісність замків та пломб (відбитків печаток).

Відповідно до акту службового розслідування 25.02.2022 року позивач, після отримання команди начальника служби РАО військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 про початок евакуації, закрив, опечатав та поставив під сигналізацію сховища №№1, 2, 3, 4 і в складі колони вирушив із завантаженою зброєю в напрямку м. Вінниця. При цьому позивач не передав ключі від сховищ посту охорони №1.

Також матеріалами службового розслідування встановлено, що командир роти охорони майор ОСОБА_3 25.02.2022 року дав наказ залишити приміщення варти та зняти чатового з посту №1.

28.02.2022 року після повернення позивача до пункту дислокації було виявлено, що сховища складу стрілецької зброї були відкриті (замки зламані, петлі зірвані), а та частина майна, яка залишалась на складі, відсутня. Про вказані обставини позивач доповів старшому командиру, а до поліції ВКР, СБУ, ВСП зроблено доповідь 05.05.2022 року у зв`язку з проведеними розшуковими роботами (а.с. 23).

В свою чергу, матеріалами службового розслідування встановлено, що 26.02.2022 року начальник служби РАО військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_4 видав зі складу військової частини НОМЕР_1 озброєння на територіальну оборону АДРЕСА_1 , 7 управління ДВКР СБ України, військову частину НОМЕР_3 . Вказані відомості підтверджуються листом військової частини НОМЕР_2 №93/309 від 10.06.2022 року (а.с.49).

Крім того, 07.04.2022 року було здійснено передачу від військової частини НОМЕР_2 до військової частини НОМЕР_1 стрілецьку зброю (105 найменувань) (а.с.24).

За таких обставин, на переконання колегії суддів, допущене позивачем порушення порядку здачі складу під охорону, а саме не здача ключів на варту, яка була знята в той же день, не могло стати причиною втрати стрілецької зброї та завдання шкоди державі. Будь-які дії чи бездіяльність позивача не могли стати передумовою для викрадення військового майна, оскільки таке було здійснено шляхом механічного пошкодження дверей сховища, а не через використання ключів. Таким чином, матеріалами службового розслідування не доведено взаємозв`язку між діями позивача та наявними негативними наслідками, які зумовлюють притягнення його до матеріальної відповідальності.

При цьому, посилання апелянта на приписи абзацу другого п. 3.2.41 Положення №300, відповідно до якого начальники складів повинні не допускати випадків псування та нестач, не підтверджують правомірність притягнення позивача до матеріальної відповідальності, оскільки не доводять існування причинно-наслідкових зав`язків між діями позивача та втратою стрілецької зброї, що настала з вини третіх осіб.

Інші приписи п. 3.2.41 Положення №300 не визначають за позивачем обов`язку несення охорони ввірених йому складів.

Більш того, висновки службового розслідування у відношенні позивача складені за фактом порушення порядку здачі під охорону складів стрілецького озброєння, а не за допущення випадків псування та нестач, що виключає можливість посилання відповідача на абзац другий п. 3.2.41 Положення № 300.

За таких обставин судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування п.4 Наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №169 від 23.08.2022 року «Про результат службового розслідування за фактом втрати стрілецької зброї та боєприпасів зі складу стрілецької зброї Військової частини НОМЕР_1 » в частині притягнення до підвищеної матеріальної відповідальності на загальну суму з урахуванням кратності 6 663 258,58 грн., оскільки не доведено існування взаємозв`язку між діями позивача та втратою стрілецької зброї.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції відповідно до ст.316 КАС України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Зважаючи, що судом першої інстанції правомірно розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.П. Косцова
Судді Ю.В. Осіпов В.О. Скрипченко