Справа № 300/8184/21
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/8184/21 пров. № А/857/3422/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року (головуючий суддя Григорук О.Б., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2021 рік в сумі 28971,00 грн. та одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік в сумі 19396,20 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати таке, прийняти нове про задоволення позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до п. 4 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018р. № 260 (надалі - Порядок) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), накази про звільнення яких підписано минулого року, але які не виключені зі списків військової частини, відпустка за період служби в поточному році не надається і грошове забезпечення за час такої відпустки не виплачується.

У випадку, якщо б наказ про його звільнення був підписаний в 2021 році, то згідно п. 1 розділу XXIII Порядку передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які набули (набувають) право на отримання щорічної грошової основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

За п. 2 розділу XXIII Порядку грошова допомога для оздоровлення надається військовослужбовцям у разі вибуття їх у щорічну основну відпустку повної тривалості, або у другу частину щорічної основної відпустки (у тому числі в дозволених випадках за невикористану відпустку за минулі роки), або без вибуття у відпустку (за їх рапортом протягом поточного року) на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому суми грошової допомоги.

Військовослужбовцям, звільненим з військової служби, які мали право на грошову допомогу для оздоровлення та не отримали її протягом року, виплата цієї допомоги здійснюється на підставі наказу командира військової частини про виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини, в якому оголошується про її виплату.

В п. 6 розділу ХХІП Порядку передбачено, що розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років і щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні, та тим, які на день підписання наказу про надання допомоги для оздоровлення звільнені від посад, усунені або відсторонені від виконання службових обов`язків, відсторонені від виконання повноважень на посаді, до місячного грошового забезпечення включаються посадовий оклад за відповідним тарифним розрядом, оклад за військовим званням і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) з урахуванням зміни вислуги років і норм грошового забезпечення, які отримували військовослужбовці за останніми займаними штатними посадами.

Довідкою-розрахунком про нараховане та виплачене грошове забезпечення за час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 виданою командиром військової частини НОМЕР_1 та начальником фінансового органу підтверджено, зокрема, розмір отриманої ним заробітної плати за період з лютого 2020 року по грудень 2020 року, розмір грошової допомоги для оздоровлення.

Таким чином, грошова компенсація за невикористані дні чергової відпустки (45 календарних днів) за 2021 рік становить 48 367,20 грн. з розрахунку:

- 19 642,05 грн. (заробітна плата за листопад 2020 року) + 19 630,01 грн. (заробітна плата за грудень 2020 року) /61 календарний день (листопад-грудень 2020 року) = 643,80 грн. (середня заробітна плата за 1 день) х 45 календарних днів (термін щорічної основної відпустки) = 28 971 грн. (грошова компенсація за невикористані основної чергової відпустки за 2021 рік).

- 19 396,20 грн. - розмір грошової допомоги для оздоровлення за 2020 рік.

28 971 грн. + 19 396,20 грн. = 48 367,20 грн.

Дана грошова сума мала бути виплачена відповідачем у випадку проведення законного звільнення з лав Збройних Сил України та в день виключення його із списків військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Частиною 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.

Так, у відповідності ч. 1 ст. 2 Закону України від 25.03.1992р. № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

У свою чергу, спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України від 20.12.1991р. № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ).

Так, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ч. 2 ст. 1-2 Закону № 2011-ХІІ).

Відповідно до ч. 8 ст. 10-1 Закону 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Згідно з абз. 2, 3 п. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі та у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, щорічні основні відпустки та додаткові відпустки в рік звільнення надаються на строки, установлені пунктами 1 та 4 цієї статті(абзац 2).

У рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей (абзац 3).

Таким чином, у випадку звільнення з військової служби в 2021 році він мав право на отримання щорічної основної відпустки тривалістю 45 календарних днів, тоді як підписання наказу про моє звільнення в 2020 році призвело до посилання відповідача на абз. 6 п. 14 ст. 10-1 Закону № 2011-XII яким передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, накази про звільнення яких підписано в минулому році, але не виключеним із списків військової частини, відпустки за період служби в поточному році не надаються.

Крім того, відповідно до п. 3 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018р. № 260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

В силу положень ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

29.01.2021 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 винесено наказ № 21 згідно якого апелянта з 30.01.2021р. слід вважати таким, що справи та посаду здав та вибув на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 та виключено з списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

На час прийняття наказу про виключення його із списків особового складу відповідачем безпідставно не проведено розрахунку щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2021 рік (28 971 грн.) та одноразової грошової допомоги на оздоровлення за 2021 рік (19 396,20 грн.).

Згідно із ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону № 2232 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пунктом 2 розділу XXVIII Порядку передбачено, що днем звільнення військовослужбовця з посади, яку він займає, вважається день закінчення здавання справ і складання обов`язків за посадою в межах установлених строків.

Таким чином, трудові відносини військовослужбовця припиняються саме з часу виключення його зі списків особового складу. І в даному випадку зазначені наслідки виникли на підставі наказу від 29.01.2021 року а не наказу від 28.12.2020р.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.12.2020 ОСОБА_1 подав командиру Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України рапорт з проханням звільнити його з лав Збройних Сил України за станом здоров`я.

Наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.12.2020 №905 начальника служби радіоелектронної боротьби штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнено у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту другого частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 29.01.2021 №21 ОСОБА_1 з 30.01.2021 вважати таким, що справи та посаду здав та вибув на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1. З 30.01.2021 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

В наказі командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 29.01.2021 за №21 зазначено, що: щорічна основна відпустка за 2021 рік не надавалась (згідно пункту 4 розділу XXXI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»); грошова допомога на оздоровлення за 2021 рік не виплачується (а.с.15).

Позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України з рапортом, в якому просив виплатити грошову компенсацію за невикористану чергову відпустку за 2021 рік терміном 45 діб, а також одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік на підставі п.1 розділу XXІІI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, за результатом розгляду якого, т.в.о командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, посилаючись на приписи п.4 розділу XXXI та п.1 розділу XXІІI Порядку від 07.06.2018 №260 вказав, що позивач не набув права на щорічну основну відпустку за 2021 рік та одноразову грошову допомогу на оздоровлення за 2021 рік.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції вірно враховано, що відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 1-1 цього Закону визначено, що законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені більш високі норми щодо соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, ніж ті, що містить законодавство України, то застосовуються норми міжнародного договору.

Згідно із статтею 1-2 Закону №2011-XII військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

Пунктом 1 ст. 10 цього Закону визначено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів, без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Святкові та неробочі дні при визначенні тривалості щорічних основних відпусток не враховуються.

Щорічна основна відпустка надається протягом календарного року. В особливих випадках з дозволу прямого начальника, уповноваженого Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до законів України, керівниками правоохоронних органів та керівниками розвідувальних органів України, щорічна основна відпустка за минулий рік надається в першому кварталі наступного року, якщо раніше її не було надано (п.2 ст.10-1 Закону №2011-XII).

Згідно абзацу 6 пункту 14 статті 10-1 Закону №2011-XII військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, накази про звільнення яких підписано в минулому році, але не виключеним із списків військової частини, відпустки за період служби в поточному році не надаються.

Відповідно до статті 9 Закону №2011-XII порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Також/, у даній спірній ситуації, судом першої інстанції враховано, що у відповідності до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (надалі - Порядок від 07.06.2018 №260).

Відповідно до пункту 1 розділу XXІІI Порядку від 07.06.2018 №260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які набули (набувають) право на отримання щорічної основної (канікулярної) відпустки, один раз на рік виплачується грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Згідно пункту 4 розділу XXXI Порядку від 07.06.2018 №260 військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), накази про звільнення яких підписано минулого року, але які не виключені зі списків військової частини, відпустка за період служби в поточному році не надається і грошове забезпечення за час такої відпустки не виплачується.

Як уже зазначалось вище наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.12.2020 №905 начальника служби радіоелектронної боротьби штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 звільнено у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту другого частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з правом носіння військової форми одягу.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 29.01.2021 №21 ОСОБА_1 з 30.01.2021 вважати таким, що справи та посаду здав та вибув на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1. З 30.01.2021 позивач виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

В наказі командира Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 29.01.2021 за №21 зазначено, що: щорічна основна відпустка за 2021 рік не надавалась (згідно пункту 4 розділу XXXI наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам»); грошова допомога на оздоровлення за 2021 рік не виплачується.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскільки, наказ про звільнення позивача підписано у 2020 році, при цьому позивача виключено зі списків військової частини у 2021 році, то враховуючи вимоги абзацу 6 пункту 14 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII, пункту 4 розділу XXXI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 відпустка за період служби в 2021 році позивачу не надається і грошове забезпечення за час такої відпустки не виплачується.

Крім того, суд вірно зазначив, що позивач не набув право на отримання щорічної основної відпустки у 2021 році, а відтак, враховуючи вимоги пункту 1 розділу XXІІI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 відсутні підстави для виплати позивачу у 2021 році грошової допомоги для оздоровлення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про необгрунтованість позовних вимог, а відтак суд підставно відмовив у задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року по справі № 300/8181/21 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін