Справа № 595/811/23
Суддя: Тхорик І. І.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 595/811/23
Провадження № 2-а/595/24/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2023

Бучацький районний суд Тернопільської області

у складі: головуючого судді Тхорик І.І.

за участі: секретаря судового засідання Шпуняр О.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Пасічник А.З., 22 травня 2023 року звернувся до суду з адміністративним позовом до ГУНП в Тернопільській області, в якому просить скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №297913 від 14 травня 2023 року відповідно до якої на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 грн згідно ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП, а провадження у справі закрити. Заявлені вимоги мотивує тим, що у вищезгаданій постанові зазначено, що він керуючи транспортним засобом, був не пристебнутим ременем пасивної безпеки та не пред`явив посвідчення водія, однак вважає дану постанову незаконною і необґрунтованою, оскільки 14.05.2023 він т/з не керував та жодних правил дорожнього руху не порушував, докази протилежного у справі відсутні. За наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 24 травня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

05 червня 2023 року від представника відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог та вважає такі безпідставними. Зазначає, що 14.05.2023 позивач керував транспортним засобом марки «ВАЗ 21013», д.н.з. НОМЕР_1 , не був пристебнутий паском безпеки, не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п.2.1, 2.3 ПДР України. Поліцейським СПП ВП №2 (м.Бучач) інспектором поліції Гузан А. було виявлено дане порушення ПДР та винесено на позивача постанову серії БАД №297913 від 14 травня 2023 року за ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП та накладено на останнього штраф у розмірі 510 грн. Окрім скоєння позивачем вказаних правопорушень на нього оформлено адмінматеріали за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки при спілкуванні з таким працівниками поліції були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння. Звертає увагу, що до матеріалів справи долучаються відео матеріали на диску DVD-R, з яких вбачається, що водій підтвердив факт порушення ним ПДР, а саме водіння без ременя безпеки, посвідчення водія не пред`явив, оскільки, зі слів водія, забув. Також підтвердив, що вживав перед поїздкою алкоголь, а саме пиво. Відтак, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Зупинивши т/з, поліцейський підійшов до автомобіля, належним чином представився водію, проінформував його про порушення ПДР та попросив пред`явити посвідчення водія, реєстраційний документ на т/з, а також поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення поліцейським роз`яснено позивачу його права, як громадянина України, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП. Звертає увагу, що позивач при винесенні постанови не висловлював жодних заперечень стосовно притягнення його до адміністративної відповідальності, хоч міг це зробити відповідно до ст.293 КУпАП. За наведених обставин, просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пасічник А.З. в судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Представник позивача направив на адресу суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити за його та позивача відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Звертає увагу суду, що доказів порушення ПДР зі сторони ОСОБА_1 працівниками поліції не зафіксовано. Так, частина записів велися таємно, оскільки працівник поліції повідомив про завершення відео фіксації, однак продовжив її ведення. Процесуальні права за ст.63 Конституції України та за ст.268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснені не були, чим працівники поліції порушили процедуру притягнення ОСОБА_1 до відповідальності. Вважає, що окремої уваги заслуговує невідповідність викладеної об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, що нібито було вчинене ОСОБА_1 , кваліфікація дій відповідно до КУпАП, норма якої відсилає до ПДР України. Так, відповідно до постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 на місці зупинки не пред`явив посвідчення водія. Разом з тим, у відповідності до ч.1 ст.126 КУпАП України відповідальність наступає у разі вчинення одного із описаних у вказаній нормі діянь, а саме: керування т/з особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на т/з, а також полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з; керування т/з особою, яка не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на т/з, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних т/з. Відтак, після зупинки автомобіля ОСОБА_1 повідомив працівників поліції, що він не має при собі посвідчення водія у зв`язку з тим, що залишив його вдома. Таким чином, він фізично його пред`явити не міг, а тому об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення могла полягати виключно в тому, що він керував автомобілем, не маючи при собі посвідчення водія. Обов`язок мати при собі посвідчення водія витікає із п.2.1 (а) ПДР. Обов`язок пред`явити посвідчення водія на вимогу поліцейського витікає із п.2.4 (а) ПДР України. Отже, ч.1 ст.126 КУпАП регламентує два різних адміністративних діяння, за вчинення яких наступає адміністративна відповідальність. Поліцейський, складаючи постанову про накладення адміністративного стягнення, описав дії ОСОБА_1 як не пред`явлення посвідчення водія відповідної категорії, посилаючись на п.2.1 (г) ПДР України, хоч мав кваліфікувати вказані дії як порушення п.2.4 (а) ПДР України. Або ж, якщо і посилався на п.2.1 ПДР, то мав описати дії ОСОБА_1 як керування автомобілем особою, що не має при собі посвідчення водія. У будь-якому випадку поліцейський послався на п. 2.1 (г) ПДР України помилково, оскільки він стосується маршрутних транспортних засобів.

Представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив справу слухати у відсутності їх представника.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №297913 від 14 травня 2023 року, прийнятої поліцейським СРПП ВП №2 (м.Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області Гузаном А., 14 травня 2023 року о 19 год. 30 хв. в с.Сороки водій ОСОБА_1 керував т/з марки «ВАЗ 21013» д.н.з. НОМЕР_1 та порушив правила дорожнього руху, а саме не був пристебнутий ременем пасивної безпеки, під час перевірки документів на місці зупинки водій не пред`явив посвідчення водія, чим порушив п. 2.3 в, 2.1 г Правила дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч.5 ст.121, ч.1 ст.126 КУпАП.

За відомостями постанови до неї додається відео з нагрудної камери поліцейського.

На підставі ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України № 580-VIII від 02 липня 2015 року «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно із ст. 31 цього Закону поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 вказаного Закону визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів. Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель. Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні. Інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Згідно з п. 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення;

2) охорони громадської безпеки та власності;

3) забезпечення безпеки осіб;

4) забезпечення публічної безпеки і порядку.

З перегляду відеозапису, наданого відповідачем суду, вбачається, що він здійснений за допомогою нагрудної камери працівника поліції.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Положеннями ч. 1 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положення статті 251 КпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В оскаржуваній постанові поліцейським зазначено, що ОСОБА_1 , в порушення вимог п.2.1 г Правил дорожнього руху України, під час перевірки документів на місці зупинки т/з під його керуванням не пред`явив посвідчення водія, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Слід зазначити, що кваліфікація правопорушення - це правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення правових (юридично значущих) ознак, визначення правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу правопорушення, передбаченому Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За своєю суттю і змістом кваліфікація правопорушення завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування процесуальними засобами двох важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом правопорушення) протиправного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу правопорушення, передбаченого відповідною нормою.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 126 КУпАП, полягає у керуванні транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Так, поліцейські встановили в діях позивача порушення пункту 2.1 г ПДР України, яким передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі на маршрутних транспортних засобах схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів документацію відповідно до вимог встановлених Законами України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" та "Про перевезення небезпечних вантажів, що послужило притягненню його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 126 КУпАП.

Аналізуючи вищенаведене, судом встановлено, що порушення позивачем пункту 2.1 г ПДР України не узгоджується з обставинами, викладеними у постанові про адміністративне правопорушення серії БАД №297913, де, зокрема, зазначено, що під час перевірки документів на місці зупинки водій не пред`явив посвідчення водія.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису 000000__0029, слідує, що, окрім іншого, ОСОБА_1 , на прохання поліцейського пред`явити посвідчення водія, сказав, що його посвідчення знаходиться вдома.

Аналізуючи вищенаведене, суд погоджується із твердженнями представника позивача, що ОСОБА_1 не допускав порушення положень саме п. 2.1 г ПДР України.

За таких обставин, виключається і можливість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, оскільки підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за вказаною нормою є порушення ПДР України.

Так, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 в частині скасування постанови про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП слід задовольнити.

Стосовно вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП, суд зазначає наступне.

Так, за змістом ч.5 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п.2.3 «в» ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

На підтвердження вчинення інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення відповідачем надано суду відеозапис з місця вчинення правопорушення, де з відеофайлу 000000__0029, який переглянуто в судовому засіданні, чітко видно, що на місці зупинки ОСОБА_1 визнав та зазначив, що керував т/з, будучи не пристебнутим ременем безпеки, вказавши, що забув його пристебнути.

Таким чином, судом встановлено, що позивач здійснив порушення вимог п.2.3 в Правил дорожнього руху, а саме керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки, без використання ременя безпеки та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова в частині притягнення позивача до відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП є обґрунтованою, прийнятою з повним та всебічним з`ясуванням усіх обставин справи, підстави для її скасування відсутні, а тому в задоволенні позову в цій частині слід - відмовити.

Накладене на позивача адміністративне стягнення відповідає санкції ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Із врахуванням встановлених обставин та наведених вище положень чинного законодавства України, суд доходить висновку, що винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАД №297913 від 14 травня 2023 року, якою на позивача накладено штраф у розмірі 510 грн за вчинення ним адміністративного правопорушення за ч.5 ст.121 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Оскільки, постановою серії БАД №297913 від 14 травня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.126, ч.5 ст.121 КУпАП та, відповідно до ст.36 КУпАП, накладено стягнення в межах санкції ч.5 ст.121 КУпАП (більш серйозного правопорушення з числа вчинених), тому постанову в частині накладення на ОСОБА_1 стягнення слід залишити без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Суд вважає, що в даному випадку, з огляду на положення ст. 286 КАС України, належним та ефективним способом захисту прав позивача є часткове скасування оскаржуваної постанови.

Керуючись ст. ст. 7-11, 72-77, 242-246, 257, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову БАД №297913 від 14 травня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП скасувати, а справу про адміністративне правопорушення в цій частині закрити, постанову БАД №297913 від 14 травня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121 КУпАП залишити без змін.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: с.Сороки Чортківського району Тернопільської області.

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, місцезнаходження: вул. Валова, 11, м. Тернопіль, 46001, .

Суддя: І. І. Тхорик