Справа № 440/6714/23
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

19 червня 2023 рокум. ПолтаваСправа № 440/6714/23

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Довгопол М.В., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області , Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальних збитків, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу поліції №1 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з приводу розгляду повідомлення ОСОБА_1 від 15 грудня 2017 року;

- зобов`язати Відділ поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області вчинити усі передбачені законом дії щодо належного розгляду повідомлення ОСОБА_1 від 15 грудня 2017 року;

- визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Полтавській області стосовно неналежного розгляду звернення гр. ОСОБА_1 по факту неналежного виконання працівниками відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області своїх обов`язків;

- зобов`язати ГУНП в Полтавській області розглянути звернення гр. ОСОБА_1 по факту неналежного виконання працівниками відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області своїх обов`язків;

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки, у вигляді упущеної вигоди у розмірі 150 000 000,00 грн (сто п`ятдесят мільйонів гривень 00 копійок) і перерахувати їх на банківський рахунок Міністерства оборони України UА2018611 з призначенням: благодійна пожертва на користь Збройних Сил України;

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 25 000 000,00 грн (двадцять п`ять мільйонів гривень 00 копійок) і перерахувати їх на банківський рахунок Міністерства оборони України UA2018611 з призначенням: благодійна пожертва на користь Збройних Сил України.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в частині позовних вимог до Відділу поліції №1 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області, Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправною бездіяльності Відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області з приводу розгляду повідомлення ОСОБА_1 від 15 грудня 2017 року; зобов`язання Відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області вчинити усі передбачені законом дії щодо належного розгляду повідомлення ОСОБА_1 від 15 грудня 2017 року; стягнення матеріальних збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 150 000 000,00 грн та моральної шкоди у розмірі 25 000 000,00 грн.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 30.05.2023 визнано неповажними підстави, вказані позивачем у клопотанні про поновлення пропущеного строку на подання адміністративного позову. Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальних збитків залишено без руху. Встановлено позивачу строк для усунення недоліків упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху. Зазначено, що недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: - копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи; - заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших причин поважності його пропуску.

13.06.2023 позивач подав до суду документи на усунення недоліків позовної заяви, а саме копії додатків до позову відповідно до кількості учасників справи та клопотання про поновлення пропущеного строку на подання адміністративного суду.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на подання адміністративного суду мотивоване тим, що ОСОБА_1 не був обізнаний, який саме строк установлений законом для надання відповіді на звернення громадян, оскільки йому про це не повідомили, а також враховуючи те, що 10.04.2019 його було затримано за підозрою у вчиненні злочину, якого він не робив, останній був позбавлений можливості контролювати розгляд звернення.

Вирішуючи клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами 1, 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, законодавством встановлено шестимісячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Строк звернення до суду обчислюється за загальним правилом з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.

День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 28.03.2018 у справі №809/1087/17 та від 22.11.2018 у справі №815/91/18.

Оскільки початок шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права, при визначенні початку цього строку суд має з`ясувати момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

Позивач оскаржує бездіяльність ГУНП в Полтавській області стосовно неналежного розгляду звернення гр. ОСОБА_1 по факту неналежного виконання працівниками відділу поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області своїх обов`язків.

Із змісту позовної заяви слідує, що вказані позовні вимоги обґрунтовані тим, що в березні 2019 року позивач потрапив на особистий прийом до начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області - ОСОБА_2 , якому поскаржився на бездіяльність працівників відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області щодо розгляду повідомлення від 15.12.2017, звернення викладалось в усній формі, однак всупереч вимогам Закону України "Про звернення громадян" з боку начальника ГУНП в Полтавській області не відбулось належного реагування, не було проведено жодної перевірки по факту неналежного виконання працівниками відділу поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області своїх обов`язків та порушення норм законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96-ВР (в редакції, чинній на момент спірних правовідносин) звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Таким чином, не отримавши в установлений законом строк відповідь на своє звернення, подане на особистому прийомі у березні 2019 року, позивач вже був обізнаний про допущену бездіяльність відповідача, однак, з даною позовною заявою звернувся лише 25.05.2023, тобто більше ніж через 4 роки.

Надаючи оцінку обставинам, зазначеним у клопотанні про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд виходить з такого.

У постанові від 22.06.2021 у справі 120/5780/20-а Верховним Судом визначено, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише такі встановлені законом процесуальні строки, які порушені з поважних причин, тобто обставин, які носять об`єктивний характер, не залежать від волевиявлення особи, які підтверджені належними і допустимими засобами доказування.

Стосовно посилання позивача на те, що він не був обізнаний, який саме строк установлений законом для надання відповіді на звернення громадян, суд зауважує, що згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний, зокрема, неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Презумпція знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat - незнання закону не вибачається) означає, що кожен вважається таким, що знає закони. Згідно зі статтею 57 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, мають бути доведені до відома населення у порядку, встановленому законом. Закони та інші нормативно-правові акти, що визначають права і обов`язки громадян, не доведені до відома населення у порядку, встановленому законом, є нечинними. Тому основною умовою набрання нормативно-правовим актом законної сили, і, отже, обов`язку його знати, є його офіційне оприлюднення, яке здійснюється шляхом опублікування у офіційних друкованих виданнях. Опублікування нормативно-правового акта є юридичною підставою презумпції знання законодавства. Суть цієї презумпції полягає в тому, що ніхто не може посилатись на незнання закону, якщо він був опублікований у встановленому законом порядку.

Отже, доводи позивача про необізнаність із строком для надання відповіді на звернення громадян, який визначений Законом України "Про звернення громадян" не можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Щодо тверджень позивача про те, що 10.04.2019 його було затримано за підозрою у вчиненні злочину, а надалі засуджено до трьох років позбавлення волі, тому він був позбавлений можливості контролювати розгляд звернення, суд бере до уваги, що вироком Київського районного суду м. Полтави від 27.01.2021 у справі № 552/3736/19, залишеним без змін Полтавським апеляційним судом 05.05.2022, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.368-3 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в громадських об`єднаннях строком на 2 роки, з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили продовжено у вигляді домашнього арешту в період часу з 20.00 год. по 07.00 год. Строк покарання визначено рахувати з моменту затримання, зарахувавши в строк відбування покарання строк перебування під вартою з 10.04.2019 по 17.10.2019.

При цьому ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 17.10.2019 у справі № 552/3736/19 змінено обвинуваченому ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт в період часу з 20.00 год. по 08.00 год. за адресою АДРЕСА_1 строком на два місяці.

Отже, позивач перебував під вартою лише з 10.04.2019 по 17.10.2019, а надалі і до набрання вироком законної сили, тобто з 18.10.2019 і до 05.05.2022, мав лише запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешт в період часу з 20.00 год. по 08.00 год, що не перешкоджав йому звернутися до суду із позовом, в тому числі скориставшись правовою допомогою.

Також після набрання вироком законної сили позивач в силу вимог пункту 7 частини 1 статті 14 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" від 2 червня 2011 року № 3460-VI мав право на безоплатну вторинну правову допомогу - всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону, як особа, засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до частини 2 статті 13 Закону безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Згідно з пунктом 6 розділу VI Закону надання безоплатної вторинної правової допомоги всім категоріям осіб, зазначеним у статті 14 цього Закону, в повному обсязі забезпечується з 1 липня 2015 року.

Виходячи з викладеного, позивач, відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі, не був позбавлений скористатись безоплатною вторинною правовою допомогою та звернутися до суду з адміністративним позовом.

Підсумовуючи наведене, суд констатує, що доводи позивача про те, його було затримано за підозрою у вчиненні злочину, а надалі засуджено до трьох років позбавлення волі, не свідчать про дійсні істотні перешкоди чи труднощі або об`єктивну неможливість звернутися за захистом своїх прав до суду із цим позовом, натомість свідчать про пасивну поведінку позивача у частині захисту своїх прав, яка тривала більше чотирьох років, що не може бути визнана поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску позивачем строку звернення до суду поважними, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на подання адміністративного суду .

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другої статті 123 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 123 згаданого Кодексу якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи викладене, позовна заява підлягає поверненню.

Керуючись статтями 123, 169, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку на подання адміністративного суду відмовити.

Повернути позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу поліції №1 Полтавського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області , Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення матеріальних збитків позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя М.В. Довгопол