Справа № 335/3712/23
Суддя: Геєць Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/3712/23 2-а/335/101/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Геєць Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шарової А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Усенка Антона Володимировича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа ОСОБА_2 поліцейська 3-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

ВСТАНОВИВ:

01.05.2023 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника Усенка А.В., звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа ОСОБА_2 поліцейська 3-го батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та просить: скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС № 6853109 від 18.04.2023 року про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП,

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає наступне.

18.04.2023 року о 16-54 год. поліцейським 3-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції було винесено постанову серії ЕАС № 6853109 відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП. Постанову мотивовано тим, що 18.04.2023 року 15:19:05 водій керував транспортним засобом ВАЗ 21033 днз НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив п. 2.1а ПДР України керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.

Матеріали справи не містять підстав для зупинки та самого факту зупинки вказаного транспортного засобу ВАЗ 21033. З матеріалів справи взагалі не вбачається, що саме ОСОБА_1 керував транспортним засобом, відтак у діях ОСОБА_1 відсутня подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, що виключає можливість притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Ухвалою суду від 02.05.2023 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

15.05.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи з викликом сторін.

Ухвалою суду від 16.05.2023 року клопотання задоволено, розгляд справи визначено здійснювати з викликом сторін.

17.05.2023 року від відповідача надійшов відзив на позов. У відзиві відповідач просить відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що порушення позивачем правил дорожнього руху мало місце та зафіксовано у встановленому законом порядку. До відзиву надано диск з відеозаписом правопорушення.

Положеннями ч. 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше. За клопотання однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представником позивача надано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача.

В судове засіданні представник відповідача та третя особа не з`явилися, причин неявки суду не повідомили.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» встановлені основні права та обов`язки водія транспортного засобу, якими, зокрема, вказано, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена в тому числі за ст. 126 КУпАП, виносяться на місці вчинення адміністративного правопорушення. Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

За приписами п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний номер на транспортний засіб, ґ) поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Як встановлено судом, постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2022 року у справі № 199/4435/22 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок про те, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 у справі № 520/2261/19 вказала, що визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Доводи позивача щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та спростовані доводами і доказами, наданими відповідачем.

Так, позивачем не надано до суду жодних доказів на підтвердження наявності у нього права керування транспортним засобом, оскільки відповідно до постанови Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2022 року у справі № 199/4435/22 він був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та до нього застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортним засобом на один рік, на час розгляду справи судом постанова є чинною, а тому позивач не мав права керувати транспортним засобом.

Натомість судом встановлено, що під час несення служби поліцейським управління патрульної поліції в Запорізькій області ДПП було зупинено транспортний засіб під керуванням водія ОСОБА_1 , під час перевірки документів за базою ІПНП та за Єдиним державним реєстром судових рішень було встановлено, що водій позбавлений права керування транспортними засобами строком на 1 рік постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2022 року у справі № 199/4435/22, чим порушив п. 2.1. (а) ПДР України.

Доводи позивача щодо відсутності факту зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 є безпідставними, оскільки на відеозаписі зі службового відеореєстратора, який додано відповідачем до відзиву на позовну заяву, чітко видно факт зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 . Сам ОСОБА_1 , як вбачається з відеозапису з бодікамери поліцейського не заперечував факту керування транспортним засобом, на вимогу поліцейських надавав необхідні документи, пройшов медичний огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Натомість факт перебування позивача за кермом автомобіля ВАЗ 21033 днз НОМЕР_1 , у час та в місці, що зазначені в оскарженій постанові, підтверджується власними поясненнями позивача у позовній заяві, який вважає, що його безпідставно зупинили працівники поліції.

Крім того, з оглянутого відеозапису ОСОБА_1 при спілкуванні с працівниками поліції не оспорював факт керування ним транспортним засобів, надав поліцейським на їх вимогу необхіднідокументи.

Доводи позивача, про те, що він оскаржив постанову Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2022 року у справі № 199/4435/22 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи на час винесення оскаржуваної постанови поліцейським, вказана постанова суду набрала законної сили.

Щодо посилання позивача на неправомірну зупинку ОСОБА_1 слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України „Про правовий режим воєнного стану, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності. 24.02.2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України „Про правовий режим воєнного стану, Указом Президента України №64/2022 „Про введення воєнного стану в Україні постановлено ввести в Україні воєнний стан.

07.02.2023 року Верховна Рада ухвалила Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Закон затверджує Указ Президента «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023 № 59/2023, за яким воєнний стан в Україні продовжують з 05:30 19 лютого 2023 року на 90 діб, до 20 травня 2023 року (на день складення протоколу про адміністративне правопорушення).

Відповідно до п. 1,9 ч. 1 ст. 8 Закону України „Про правовий режим воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану:

1) встановлювати (посилювати) охорону об`єктів критичної інфраструктури та об`єктів, що забезпечують життєдіяльність населення, і вводити особливий режим їх роботи. Порядок встановлення (посилення) охорони таких об`єктів та їх перелік, що із введенням воєнного стану підлягають охороні, а також порядок особливого режиму їх роботи затверджуються Кабінетом Міністрів України;

6) встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів;

7) перевіряти у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, документи у осіб, а в разі потреби проводити огляд речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян, за винятком обмежень, встановлених Конституцією України;

Відповідно до п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби в разі: порушення водієм Правил дорожнього руху; якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; необхідності здійснення опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; необхідності залучення водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; необхідності обмеження чи заборони руху транспортних засобів; якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти в`їзду-виїзду.

Таким чином, зупинка ОСОБА_1 відповідає вимогам п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що інспектором 3-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Глущенко В.І. при прийняті оскарженої постанови дотримано вимоги статті 283 КУпАП, у фабулі оскарженої постанови викладено опис обставин, встановлених під час розгляду справи; зазначено нормативно-правовий акт, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення тобто під час прийняття постанови від 18.04.2023 серії ЕАС № 6853109 за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а тому він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Конституцією та законами України, відтак підстав для скасування оскарженої постанови судом не встановлено, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України, судові витрати суд відносить на рахунок позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , в особі представника Усенка Антона Володимировича, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, третя особа ОСОБА_2 поліцейська 3-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Інформація відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Управління патрульної поліції в Запорізькій області: , адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96.

Третя особа ОСОБА_2 поліцейська 3-го батальйону 1-ї роти Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції, адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 96.

Суддя Ю.В.Геєць