Справа № 160/12149/22
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/12149/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 року в адміністративній справі №160/12149/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі - відповідач, ГУПФУ), в якому просив: визнати протиправними дії Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо зарахування часу проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, та роботу у підрозділах боротьби з економічною злочинністю на пільгових умовах для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» №2262-ХІІ; зобов`язати Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України зарахувати час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції, та роботу у підрозділах боротьби з економічною злочинністю на пільгових умовах для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби» №2262-ХІІ.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що передбачені статтею 17-1 Закону N8 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пільгові умови призначення пенсій відповідно до Порядку № 393 полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах. Завдяки такому зарахуванню необхідну кількість років для призначення пенсії за вислугу років особа набуває швидше, порівняно із зарахуванням вислуги на загальних (не пільгових) умовах, що і становить природу пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом N 2262-ХІІ. З урахуванням наведеного, не зарахування відповідачем вислуги років за період служби позивача в підрозділах служби боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ та за період його участі в антитерористичній операції на пільгових умовах до календарної вислуги років відповідно до п.3 Постанови N393 не доведено правомірністю таких дій відповідачем, натомість вбачається порушення прав позивача.

Судом не було враховано той факт, що оскаржувані правовідносини стосувались щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Посилання суду на те, що позивач по сьогоднішній день працює в органах поліції та вимога щодо зарахування вислуги років у пільговому обчисленні до календарної вислуги років з метою призначення пенсії є передчасною прямо порушує конституційні права позивача. Тобто, сам факт відмови відповідача у здійсненні зарахування пільгових років служби у календарному обчисленні є прямим порушенням прав позивача та немає значення особа проходить чи вже звільнилась зі служби.

Від відповідача надійшли заперечення на скаргу в якій просив її залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 з 08.08.1998р. по 06.11.2015р. проходив службу в органах внутрішніх справ України та, зокрема, обіймав посади в підрозділах боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ, а з 07.11.2015р. по теперішній час проходить службу в органах Національної поліції України, що підтверджується довідкою Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 29.12.2021р. №430.

Так, відповідно до довідки Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України від 29.12.2021р. №430 календарна вислуга років ОСОБА_1 станом на 24.12.2021 року становить у пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 11 років 03 місяці 09 днів, у календарному обчисленні (без урахування пільгової вислуги) - 23 роки 04 місяці 17 днів.

Також з вищезазначеної довідки слідує, що ОСОБА_1 в періоди служби в Департаменті внутрішньої безпеки Національної поліції України з 21.07.2014р. по 09.12.2014р.; з 24.12.2014р. по 27.06.2015р.; з 12.07.2015р. по 07.11.2015р.; з 07.11.2015р. по 17.07.2016р.; з 01.08.2016р. по 25.12.2016р.; 01.02.2017р. по 13.07.2017р.; з 03.08.2017р. по 26.10.2017р.; 20.11.2017р. по 14.03.2018р.; з 29.03.20118р. по 30.04.2018р. брав участь в Антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.

21.01.2022 року ОСОБА_1 звернувся до керівництва Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з рапортом щодо вирішення питання про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-XII.

За результатами розгляду вищевказаного рапорту ОСОБА_1 від 21.01.2022 року Департаментом внутрішньої безпеки Національної поліції України було надано відповідь листом від 03.02.2022 року за вих. №1297/4202/02-22, в якому, з посиланням на приписи п. «а» ч.1 ст.12 Закону №2262-XII та Постанови №393, зазначалось, що, оскільки станом на даний час ОСОБА_1 продовжує проходити служу в Національній поліції України та не має календарної вислуги років у кількості 25 років і більше (календарна вислуга років ОСОБА_1 станом на 02.02.2022р. складає 11 років 03 місяці 09 днів), відсутні правові підстави для призначення позивачеві пенсії за вислугу років та, відповідно, для зарахування вислуги років за період служби позивача в підрозділах служби боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ та за період його участі в антитерористичній операції на пільгових умовах до календарної вислуги років відповідно до п.3 Постанови №393, бо пільгове обчислення вислуги років застосовується при призначенні пенсії після набуття на неї права.

Не погодившись з відмовою Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України у зарахуванні вислуги років за період служби позивача в підрозділах служби боротьби з економічною злочинністю органів внутрішніх справ та за період його участі в антитерористичній операції на пільгових умовах до календарної вислуги років відповідно до п.3 Постанови №393 для призначення позивачеві пенсії та вважаючи помилковим здійснений відповідачем розрахунок вислуги років позивача, яка дає право на призначення пенсії, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон № 2262-ХІІ.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом. Зазначеним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині 2 статті 17 цього Закону.

Стаття 17 Закон визначає види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.

За ч. 2 статті 17 Закону № 2262-ХІІ до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

За ст. 17-1 Закону № 2262-ХІІ, порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом. Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України постановою № 393 від 17.07.1992 року затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - Постанова № 393).

Таким чином, при обчисленні вислуги років необхідної для призначення пенсії відповідно до статті 12 Закону № 2262-ХІІ необхідно керуватися постановою № 393.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» і постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей» від 17.07.1992р. №393 (далі - Порядок №393).

Відповідно до підпункту «а» пункту 3 Порядку №393 до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Згідно з абзацом 27 підпункту «в» пункту 3 Порядку №393 (в редакції до 20.07.2011р.) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за півтора місяця час проходження служби особами начальницького складу органів внутрішніх справ у підрозділах боротьби з економічною злочинністю за переліком посад і на умовах, що визначаються Міністерством внутрішніх справ; (підпункт "в" пункту 3 доповнено абзацом згідно з Постановою КМУ №497 від 22.06.2005р.)

У подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 20.07.2011р. №780 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992р. №393 та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» внесено зімни до п.3 Порядку №393, згідно з якими абзаци двадцять четвертий, двадцять шостий, двадцять сьомий і двадцять дев`ятий підпункту «в» виключено.

Отже, до 19.02.2022р. пунктом 3 Порядку було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.

Проте, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022р. постанови № 119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022р.).

Пункт 2-1 Порядку визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови. Водночас пунктом 3 Порядку визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Таким чином, на час звернення позивача до відповідача з рапортом, що пільгова вислуга враховується саме при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому, положення статті 12, 17 Закону та п. 1-2 Постанови 393 визначають, що саме під час призначення пенсії згідно з статтею 12 Закону № 2262-ХІІ додатково зараховується час навчання.

ОСОБА_1 , з 07.11.2015р. по теперішній час проходить службу в органах Національної поліції України. Оскільки відповідно до ст.12 Закону № 2262 пенсія позивачу не призначалась, то відповідач обґрунтовано не зарахував до календарної вислуги років відповідні період в пільговому обчисленні.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач довів правомірності своїх дій.

На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 року в адміністративній справі №160/12149/22 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 року в адміністративній справі №160/12149/22 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 14 червня 2023 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко