Справа № 580/3306/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року справа № 580/3306/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Руденко А. В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Могили І.,

представника позивача Пікалова Д. В. (за ордером),

представника відповідача Кузьмишина О. О. (самопредставництво);

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу №580/3306/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

03.05.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області, в якій просить скасувати податкове повідомлення-рішення від 10.04.2023 №3157/23-00-24-04-01 на суму 1 768 085 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що зареєстрований як фізична особа-підприємець з 18.04.2000 та перебуває на обліку в податковому органі як платник податку на додану вартість. 09.08.2019 позивач придбав нежитлову будівлю площею 1 583,20 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна за 16 708 930,26 грн у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн. Оплата за придбане нерухоме майно була здійснена відповідно до таких платіжних доручень від 09.08.2019 № 2 на суму 5 200 000,00 грн, № 7557 на суму 8 508 930,26 грн, № 6 на суму 3 000 000,00 грн. За цією подією продавець ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» виписав податкову накладну від 09.08.2019 № 525 на загальну суму 16 708 930,26 грн у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн. ПДВ за зазначеною податковою накладною був включений позивачем до складу податкового кредиту до податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2019 року, яку було подано та отримано податковим органом 20.09.2019, реєстраційний номер документа . З метою отримання прибутку від ведення підприємницької діяльності частину зазначеного приміщення було надано в оренду іншим суб`єктам господарювання, про що укладено відповідні договори, які були надані під час перевірки.

Згідно акту від 24.01.2023 № 746/23-00-24-04-01/249330249 відповідач встановив, що позивач позивач передав оренду частину приміщень, проте не нарахував податкові зобов`язання на вартість приміщень, які не передані в оренду, та як наслідок, завищив суму від`ємного значення ПДВ за квітень 2020 року. На підставі акта перевірки від 24.01.2023 № 746/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 відповідач прийняв спірне податкове повідомлення - рішення від 10.04.2023 № 3157/23-00-24-04-01, яким зменшив позивачу розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 1 768 085,00 грн, внаслідок порушень п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. «г» п. 198.5 та п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Зазначив, що нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Також вказав, що в акті перевірки не досліджено питання використання в господарській діяльності придбаної будівлі в цілому, оскільки працівники податкового органу зробили висновок про невикористання в господарській діяльності приміщень лише на підставі відсутності договорів оренди на все приміщення, при цьому не досліджувалося питання інших видів або способів використання приміщення.

Окрім того, площа приміщень, що здаються в оренду, не є сталим показником, та не може бути постійною з огляду на постійне коливання кількості орендарів та наявності приміщень загального користування (коридори, сходи, туалети та інше), які не передаються в оренду орендарям.

Тому, на думку позивача, такі дії контролюючого органу суперечать положенням пп. 78.1.8 пункту 78.1 ст. 78 ПК України, за якими документальна позапланова перевірка декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого податку. Такий порядок визначення позивачу суми зменшення від`ємного значення (виходячи з відсоткової частини податкового кредиту) також суперечить і положенням п. 198.5 ст. 198 ПК України в тій частині, що такий висновок був зроблений в результаті приблизного розрахунку площі приміщення, що передається в оренду позивачем, а не з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 статті 189 цього ж Кодексу.

Відповідач 24.05.2023 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позову з тих підстав, що податкові зобов`язання з ПДВ відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПКУ нараховуються платником податку у випадку, якщо придбані/споруджені товари/послуги, необоротні активи призначаються для використання або починають використовуватися в неоподатковуваних операціях або в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Вказав, що згідно з наданими позивачем договорами оренди в кількості 16 шт за вказаною адресою встановлено, що орендована площа, яка використовувалась відповідно договорів оренди, складає 583,82 кв. м, тобто в господарській діяльності не використовується частина будівлі площею 999,38 кв. м, тоді як загальна площа придбаної нежитлової будівлі становить 1 583,20 кв. м. Вартість придбаної будівлі відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.08.2019 складає 16 708 930,26 грн, у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн, відповідно вартість 1 кв. м складає 10 553,90 грн, у т. ч. ПДВ 1 758,98 грн (вартість будівлі 16 708 930,26 грн/1 583,20 кв. м). Відповідно до здійснених розрахунків вартість частини придбаного нежитлового приміщення, яке не використовується в господарській діяльності, становить 10 547 356,58 грн, у т. ч. ПДВ 1 757 893,00 грн (10 553,90 грн * 999,38 кв. м).

До складу податкового кредиту позивача у попередніх звітних періодах (серпень 2019 року) включено повну вартість придбаної нежитлової будівлі в сумі 16 708 930,26 грн, у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн.

Оскільки станом на 30.04.2020 відсутня інформація щодо використання частини нежитлової будівлі, позивач, всупереч вимогам п. 198.5 ст. 198 ПК України, не нарахував податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 757 893 грн,. Такі порушення вплинули на невірне формування р. 16 податкової декларації з ПДВ за квітень 2020 року, внаслідок чого завищено р. 16 податкової декларації на загальну суму ПДВ 1 767 795 грн. Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник р. 19 Декларації з ПДВ) встановлено її завищення на 1 768 085 грн внаслідок заниження показника р. 9 (колонка Б) Декларації за квітень 2020 року в сумі 1 768 085 грн. Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник р. 21 Декларації з ПДВ за квітень 2020 року) встановлено її завищення на суму 1 768 085 грн внаслідок завищення показника р. 19 декларації.

З огляду на вказане відповідач стверджує, що спірне податкове повідомлення-рішення є правомірним, а позовні вимоги необґрунтованими. У зв`язку з цим просить відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

25.05.2023 позивач подав до суду пояснення, в яких зазначив, що частину зазначеного приміщення було надано в оренду іншим суб`єктам господарювання з метою отримання прибутку від ведення підприємницької діяльності, про що укладено відповідні договори. Інша частина приміщення використовувалась під склад речей позивача та обладнання як фізичної особи-підприємця. Вказані обставини контролюючим органом не досліджувались, адже працівники податкового органу відповідача не робили виїзд на огляд приміщення (м. Умань), а складали акт в приміщенні ГУ ДПС у Черкаській області. При цьому працівники податкового органу зробили висновок, що згідно з наданими до перевірки договорами оренди орендована площа, яка використовувалась відповідно до договорів оренди, складає 583,82 кв. м, тобто в господарській діяльності не використовується частина будівлі площею 999,38 кв. м, тоді як загальна площа нежитлової будівлі становить 1 583,20 кв. м. Разом з тим, в акті перевірки не досліджено питання використання в господарській діяльності придбаної будівлі в цілому.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 08.05.2023 суддя прийняла позовну заяву до розгляду, відкрила спрощене позовне провадження у справі та призначила судове засідання для розгляду справи по суті на 11 год 30 хв 30.05.2023.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, у задоволенні позову просив відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем з 18.04.2000, про що включені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ідентифікаційний код (РНОКПП НОМЕР_2 ) та з 09.01.2003 перебуває на обліку в податковому органі як платник податку на додану вартість.

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.08.2019 позивач купив нежитлову будівлю площею 1 583,20 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 за 16 708 930,26 грн з урахуванням ПДВ. Право власності на об`єкт нерухомого майна зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно 09.08.2019, номер запису про право власності 32763644. Оплату за придбане нерухоме майно було здійснено відповідно до таких платіжних доручень: платіжне доручення від 09.08.2019 № 2 на суму 5 200 000,00 грн, платіжне доручення від 09.08.2019 № 6 на суму 3 000 000,00 грн, платіжне доручення від 09.08.2019 № 7557 на суму 8 508 930,26 грн.

За фактом оплати продавець ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» склав податкову накладну від 09.08.2019 № 525 на загальну суму 16 708 930,26 грн, у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн.

Позивач включив суму ПДВ 2 784 821,71 грн. за податковою накладною від 09.08.2019 № 525 до складу податкового кредиту податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2019 року, яку було подано та отримано податковим органом 20.09.2019, реєстраційний номер документа .

З метою отримання прибутку від ведення підприємницької діяльності частину зазначеного приміщення позивач надав в оренду іншим суб`єктам господарювання, з якими уклав такі договори оренди: договір оренди нежитлового приміщення від 01.09.2019 № 1-19 з ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування»»; договір оренди нежитлового приміщення від 01.09.2019 № 2-19 з ФОП ОСОБА_2 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.09.2019 № 3-19 з ФОП ОСОБА_3 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.09.2019 № 4-19 з приватним нотаріусом Уманського нотаріального округу Черкаської області Черповицькою І. Ю.; договір оренди нежитлового приміщення від 01.09.2019 № 5-19 з ТОВ «НАТСБЕРІ Україна»; договір оренди нежитлового приміщення від 01.09.2019 № 8-19 з ФОП ОСОБА_4 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.10.2019 № 6-19 з ФОП ОСОБА_5 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2019 № 7-19 з ФОП ОСОБА_6 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2019 № 9-19 з ФОП ОСОБА_7 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2019 № 10-19 з ФОП ОСОБА_8 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2019 № 11-19 з ФОП ОСОБА_6 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2019 № 12-19 з ФОП ОСОБА_9 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.11.2019 № 13-19 з ФОП ОСОБА_10 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.01.2020 № 14-19 з ТОВ «ЕД ТЕМП»; договір оренди нежитлового приміщення від 01.02.2020 № 15-20 з ФОП ОСОБА_11 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.02.2020 № 13-20 з ФОП ОСОБА_10 ; договір оренди нежитлового приміщення від 01.02.2020 № 16-19 з ТОВ «Домофон. Інжиніринг. Охорона».

На підставі направлень від 06.01.2023 № 63/23-00-24-05-01 та № 62/23-00-24-04-01, виданих Головним управлінням ДПС у Черкаській області головному державному інспектору відділу планових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Березовській Л. П. та головному державному інспектору відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб Чорній О. О. й наказів Головного управління ДПС у Черкаській області від 06.12.2022 № 1977-п, від 06.01.2023 № 39-п на підставі п.п. 20.1.2, п.п. 20.1.4, п.п. 20.1.5, п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20, п. 69.2 ст. 69, п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.8, п.п. 78.1.12 п. 78.1 ст. 78, п. 81.1. ст. 81 Податкового кодексу України проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства по податку на додану вартість щодо повноти та правомірності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість понад 100 тис. грн за період діяльності з 01.08.2019 по 30.04.2020, відповідно до затвердженого плану перевірки.

За результатами перевірки відповідач склав акт перевірки від 24.01.2023 №746/23-00-24-04-01/, яким встановлено порушення позивачем вимог п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 194.1 ст. 194, п. 198.5 ст. 198, ст. 201 Кодексу при декларуванні за квітень 2020 року у податковій Декларації від`ємного значення з ПДВ, в результаті чого завищено суму від`ємного значення ПДВ за квітень 2020 року по р. 19, р. 20.3, р. 21, яка буде зараховуватися до складу податкового кредиту наступного звітного періоду, на суму ПДВ 1 768 085,00 грн.

В акті перевірки відповідач указав, що згідно наданих ФОП ОСОБА_1 договорів оренди в кількості 16 шт за адресою: вул. Європейська, буд. 52 орендована площа, яка використовувалась відповідно договорів оренди, складає 583,82 кв. м, тобто в господарській діяльності не використовується частина будівлі площею 999,38 кв. м, тоді як загальна площа придбаної нежитлової будівлі становить 1 583,20 кв. м.

Вартість придбаної будівлі відповідно Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.08.2019 складає 16 708 930,26 грн, в т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн, відповідно вартість 1 кв. м. (вул. Європейська, буд. 52) складає 10 553,90 грн, в т. ч. ПДВ 1 758,98 грн. (вартість будівлі 16 708 930,26 грн/1 583,20 кв. м).

Згідно здійснених розрахунків вартість частини придбаного нежитлового приміщення, яке не використовується в господарській діяльності, становить 10 547 356,58 грн, в т. ч. ПДВ 1 757 893,00 грн (10 553,90 грн*999,38 кв. м).

До складу податкового кредиту ФОП ОСОБА_1 у попередніх звітних періодах (серпень 2019 року) включено повну суму ПДВ 2 784 821,71 грн.

Порушуючи вимоги п. 198.5 ст. 198 ПК України позивач не нарахував податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 757 893 грн, оскільки станом на 30.04.2020 відсутня інформація щодо використання частини нежитлової будівлі, вартість якої розрахована вище.

Вищевказані порушення вплинули на невірне формування р. 16 податкової декларації з ПДВ за квітень 2020 року, внаслідок чого завищено р. 16 податкової декларації на загальну суму ПДВ 1 767 795 грн.

Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник р. 19 Декларації з ПДВ) встановлено її завищення на 1 768 085 грн внаслідок заниження показника р. 9 (колонка Б) Декларації за квітень 2020 року в сумі 1 768 085 грн.

Перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник р. 21 Декларації з ПДВ за квітень 2020 року) встановлено її завищення на суму 1 768 085 грн. внаслідок завищення показника р. 19 декларації.

22.02.2023 позивач, не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, подав заперечення на акт перевірки.

Відповідач за результатами розгляду заперечення прийняв рішення у формі висновку від 06.03.2023 № 41/23-00-24-04-01, відповідно до якого залишив без змін висновки акта перевірки.

10.04.2023 Головне управління ДПС у Черкаській області прийняло податкове повідомлення рішення № 3157/23-00-24-04-01, яким зменшено від`ємне значення з ПДВ в розмірі 1 768 085 грн.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням від 10.04.2023 № 3157/23-00-24-04-01, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків і зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі ПК України).

Перевіряючи правильність проведення відповідачем перевірки слід зазначити, що вона проведена відповідно до вимог п. 75.1 ст. 75 ПК України, згідно якого органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень. Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Пунктом 198.1 статті 198 ПК України встановлено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно із пп. «г» п. 198.5 ст. 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 189.1 статті 189 ПК України у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Пунктом 201.1 статті 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Отже за змістом вказаних приписів ПДВ за господарською операцією з придбання основних фондів, необоротних активів включається до складу податкового кредиту незалежно від того, чи почали основні фонди використовуватись у господарській діяльності. Проте у разі, якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу), платник ПДВ зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання та скласти зведену податкову накладну і зареєструвати її у Єдиному реєстрі податкових накладних.

У подальшому у разі, коли платник ПДВ починає використовувати основні фонди у господарській діяльності. Він має право зменшити суму податкових зобов`язань шляхом складання розрахунку коригування до податкової накладної про нарахування податкових зобов`язань.

Отже визначальною ознакою для виникнення у платника податків права на користування податковим кредитом при придбанні основних фордів є їх використання у господарській діяльності.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Судом встановлено, що позивач купив нежитлову будівлю площею 1 583,20 кв. м за адресою: Черкаська обл., м. Умань, вул. Європейська, буд. 52 за 16 708 930,26 грн з урахуванням ПДВ. За цією подією продавець ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» склав податкову накладну від 09.08.2019 № 525 на загальну суму 16 708 930,26 грн, у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн, яка була включена до складу податкового кредиту з податку на додану вартість податкової декларації з податку на додану вартість за серпень 2019 року.

З метою отримання прибутку від ведення підприємницької діяльності частину зазначеного приміщення позивач надав в оренду іншим суб`єктам господарювання, з якими уклав зазначені вище договори оренди.

Відповідно до договорів оренди, які містяться в матеріалах справи, орендована площа, яка використовувалася орендарями, складає 583,82 кв. м.

Таким чином, враховуючи, що загальна площа придбаної нежитлової будівлі становить 1 583,20 кв. м, суд встановив, що в господарській діяльності не використовувалася частина будівлі площею 999,38 кв. м.

При цьому, вартість придбаної будівлі відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 09.08.2019 склала 16 708 930,26 грн, у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн. Таким чином, вартість 1 кв. м зазначеної будівлі складає 10 553,90 грн, у т. ч. ПДВ 1 758,98 грн (вартість будівлі 16 708 930,26 грн/1 583,20 кв. м).

Враховуючи зазначене, суд вважає, що контролюючий орган при перевірці вірно встановив, що вартість частини зазначеного нежитлового приміщення, яке не використовується в господарській діяльності становить 10 547 356,58 грн, у т. ч. ПДВ 1 757 893,00 грн (10 553,90 грн*999,38 кв. м).

Разом з тим, позивач до складу податкового кредиту в попередніх звітних періодах (серпень 2019 року) включив повну вартість нежитлової будівлі в сумі 16 708 930,26 грн, у т. ч. ПДВ 2 784 821,71 грн.

Тому, враховуючи, що станом на 30.04.2020 була відсутня інформація щодо використання частини нежитлової будівлі, вартість якої, як встановив суд, правильно розрахована відповідачем, суд дійшов висновку, що позивач не нарахував податкові зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 1 757 893 грн, чим порушив вимоги п. 198.5 ст. 198 ПК України.

При цьому, суд врахував, що позивач не довів використання придбаної нежитлової будівлі в господарській діяльності в цілому, позаяк у своїх поясненнях вказав, зокрема, що інша частина приміщення використовувалася під склад його речей та обладнання як фізичної особи-підприємця.

Щодо неврахування площ коридорів, сходів, туалетів, то позивач не надав доказів на підтвердження їх площі ні під час проведення перевірки, ні до суду, отже розмір їх площі не довів.

Водночас, слід зазначити, що у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних (абз. шостий пункту 198.5 статті 198 ПК України).

Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків врегульовано ст. 200 Податкового кодексу України.

Пунктом 200.1 ст. 200 ПК України встановлено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

Не підлягає бюджетному відшкодуванню сума від`ємного значення, до розрахунку якої включено суми податку, сплачені отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам товарів/послуг, які використані або будуть використані в операціях з першого постачання житла (об`єктів житлової нерухомості), неподільного житлового об`єкта незавершеного будівництва/майбутнього об`єкта житлової нерухомості. Суми такого від`ємного значення зараховуються до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду до її повного погашення податковими зобов`язаннями;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 ст. 200 ПК України визначено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання) платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису відповідно до закону (п. 200.8 ст. 200 ПК України).

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (п. 200.9 ст. 200 ПК України).

За приписами п. 200.11 ст. 200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Відповідно до п. 200.14 ст. 200 ПК України, якщо за результатами камеральної або документальної перевірки, контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Встановлені порушення вплинули на невірне формування р. 16 податкової декларації з ПДВ за квітень 2020 року, в наслідок чого завищено р. 16 податкової декларації на загальну суму ПДВ 1 767 795 грн. Тому, сума від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного періоду (показник р. 19 Декларації з ПДВ) завищена на 1 768 085 грн внаслідок заниження показника р. 9 (колонка Б) Декларації за квітень 2020 року в сумі 1 768 085 грн. Відповідно сума від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду (показник р. 21 Декларації з ПДВ за квітень 2020 року), завищена на суму 1 768 085 грн внаслідок завищення показника р. 19 декларації.

Отже, суд дійшов висновку, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на законній підставі і скасуванню не підлягає.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, щовідповідач довів законність спірного податкового повідомлення-рішення, отже позовні вимоги є необгрунтованими і задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог статті 139 КАС України судові витрати не підлягають розподілу.

Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складений 16 червня 2023 року.

Головуючий Алла РУДЕНКО