Справа № 120/711/23
Суддя: Вільчинський Олександр Ванадійович
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

16 червня 2023 р. Справа № 120/711/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вільчинського О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого лейтенанта Вячеслава Семенова) та військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого лейтенанта Вячеслава Семенова (далі - ВЧ НОМЕР_1 , НОМЕР_4 прикордонний загін, відповідач 1) та військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України) (далі - ВЧ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 прикордонний загін, відповідач 2). За змістом позовних вимог позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_2 , що полягає у ненадані підтвердження участі штаб-сержанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022 на території Чернігівської та Сумської областей у формі списків, передбачених додатком 2 до Наказу №164-АГ, або у формі довідки, передбаченої додатком 2 до Наказу №392-АГ до ВЧ НОМЕР_1 ;

зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 надати підтвердження участі штаб-сержанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022 на території Чернігівської та Сумської областей у формі списків, передбачених додатком 2 до Наказу № 164-Г, або у формі довідки, передбаченої додатком 2 до Наказу №392-АГ до ВЧ НОМЕР_1 ;

визнати протиправну бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 , що полягає у не винесені наказу у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 про виплату додаткової грошової винагороди до 70000 грн штаб-сержанту ОСОБА_1 у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022 на території Чернігівської та Сумської областей;

зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 ухвалити наказ у відповідності до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 про виплату додаткової грошової винагороди до 70000 грн штаб-сержанту ОСОБА_1 у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 07.04.2022 по 30.04.2022. з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022 на території Чернігівської та Сумської областей.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 / У період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022 та з 01.06.2022 по 12.06.2022 ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей, що підтверджується довідкою від 05.08.2022 за №1230, яка видана командиром ВЧ НОМЕР_2 .

Сторона позивача зазначає, що на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям, зокрема Державної прикордонної служби, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди та її виплата збільшується до 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Позивач вказує, що 06.12.2022 штаб-сержанта ОСОБА_1 звернувся з відповідним рапортом на адресу ВЧ НОМЕР_1 , в якому просив здійснити перерахунок та виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 70000 грн відповідно до вимог п. 1 Постанови № 168, наказу АДПСУ від 31.03.2022 №164-АГ "Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022" за період з 07.04.2022 по 16.06.2022, однак на момент звернення до суду з даним позовом, рапорт штаб-сержанта ОСОБА_1 від 06.12.2022 так і не був розглянутий, а збільшена додаткова винагороди у розмірі до 70000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі позивача у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії так і не була виплачена.

Таким чином, на переконання сторони позивача, відповідачами грубо порушено права позивача, що виявилось у невиконанні ними п. 1 Постанови № 168 щодо виплати позивачеві додаткової грошової винагороди до 70000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Ухвалою судді Вінницького окружного адміністративного суду від 03.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін (у письмовому провадженні). Крім того, сторонам встановлені строки для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення.

13.02.2023, у встановлений судом строк, від ВЧ НОМЕР_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач 2 позовні вимоги заперечує та просить відмовити у задоволенні останніх. Свою позицію мотивує тим, що на виконання вимог п. 2-1 Постанови № 168 та з метою врегулювання виплати військовослужбовцям Державної прикордонної служби України додаткової винагороди та підвищення рівня їх соціального захисту видано наказ Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168" (далі - Наказ № 164-АГ).

Положеннями пункту 4 Наказу № 164-АГ, як зазначає представник ВЧ НОМЕР_2 , було визначено, що начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби України, до яких відряджені військовослужбовці інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повинні повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць у формі списку, передбаченого додатком 2 до Наказу № 164-АГ.

Відповідач 2 наголошує, що довідка про безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії відповідно до додатку № 1 пункту 3 Наказу № 164-АГ від 05.08.2022 №1230 штаб-сержанта ОСОБА_1 була направлена то комендатури швидкого реагування ВЧ НОМЕР_1 в одному примірнику та додана представником позивача до матеріалів справи. Списки, передбачені додатком 2 до Наказу № 164-АГ, як зазначає відповідач 2, на адресу ВЧ НОМЕР_1 не направлялись, так як відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 17.04.2022 №21-1215-2022 "Щодо однакового трактування положень" (володільцем даного розпорядження є Адміністрація Державної прикордонної служби України) визначено, що збільшення додаткової винагороди визначається лише за дні безпосереднього виконання бойових завдань військовослужбовцям ДПСУ з відбиття атак (вогневого ураження, бойового контакту з ворогом), збройного нападу на об`єкти, які охороняються, звільнення таких об`єктів у разі їх захоплення (вогневого ураження), у т.ч. перебування безпосередньо цих об`єктів під бомбардуванням, артилерійським, ракетним обстрілом.

Представник ВЧ НОМЕР_2 також зазначає, що рапорти від прикордонної комендатури швидкого реагування ВЧ НОМЕР_1 щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 грн та доплати до додаткової винагороди у розмірі 70000 грн стосовно штаб-сержанта ОСОБА_1 за період квітень - червень 2022 року до ВЧ НОМЕР_2 не надходили. Відповідач 2 звертає увагу суду, що військовослужбовці прикордонної комендатури - швидкого реагування ВЧ НОМЕР_1 , у тому числі і штаб-сержант ОСОБА_1 , перебувають на фінансовому забезпеченні у ВЧ НОМЕР_1 .

17.02.20203 від представника ВЧ НОМЕР_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення мотивує тим, що дійсно позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 та з 07.04.2022 був відряджений до оперативного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_2 " з метою прийняття участі у заходах. Надалі наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 28.06.2022 № 38-44 позивача направлено у службове відрядження до НОМЕР_5 прикордонного загону в оперативному угрупуванні військ " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", з 28.06.2022, з метою прийняття участі у заходах.

Таким чином, відповідач 1 дійшов висновку, що позивач перебував у службовому відрядженні у ВЧ НОМЕР_2 , яка входить в оперативне угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", в період з 08.04.2022 по 28.06.2022, що підтверджується довідкою № 1230 від 05.08.2022, виданою ВЧ НОМЕР_2 , про яку зазначає позивач у заяві та яка долучена до позову.

Відповідач 1 зауважує, що відповідно до п. 4 Наказу № 164-АГ начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби України, до яких відряджені військовослужбовці інших органів та підрозділів, щомісячно до 5 числа поточного місяця повинні повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу, про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць у формі списку, передбаченого додатком 2 до Наказу № 164-АГ. Відтак, на думку відповідача 1, за період перебування позивача у службовому відрядженні у ВЧ НОМЕР_2 з 07.04.2022 по 28.06.2022 саме остання мала б щомісячно до 5 числа повідомляти ВЧ НОМЕР_1 про безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах. Натомість, як зазначає відповідач 1, надісланими ВЧ НОМЕР_2 Списками військовослужбовців ВЧ НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах з квітня по липень 2022 року у складі ВЧ НОМЕР_2 , у формі, визначеній додатком 2 до Наказу № 164-АГ, безпосередня участь позивача у бойових діях або заходах не підтверджена, зокрема у зазначених списках відсутні дані щодо позивача.

Відтак, на переконання відповідача 1, участь позивача у бойових діях або заходах в повній мірі не підтверджена у порядку, який визначався Наказом №164-АГ, що підтверджує відсутність у ВЧ НОМЕР_1 правових підстав для здійснення нарахування та виплати позивачеві додаткової винагороди у збільшеному розмірі за період спірних правовідносин.

Підсумовуючи вищевикладене, відповідач 1 запевняє суд, що посадові особи ВЧ НОМЕР_1 діяли на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Вказує, що жодної бездіяльності чи протиправності в діях посадових осіб прикордонного загону немає, оскільки нарахування та виплата додаткової грошової винагороди в підвищеному розмірі на 70000 грн, передбаченому Постановою № 168, позивачеві за період з квітня по червень 2022 року, може бути здійснена лише після належного підтвердження його участі у бойових діях або заходах від ВЧ НОМЕР_2 .

20.02.2023 представник позивача подав до суду відповідь на відзив ВЧ НОМЕР_2 , в якій зазначає, що ВЧ НОМЕР_2 з однієї сторони підтверджується безпосередня участь позивача у бойових діях на території Чернігівської та Сумської областей з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022, на підтвердження чого позивачеві видано довідку від 05.08.2022 за №1230, а з іншої сторони заперечується право штаб-сержанта ОСОБА_2 на отримання додаткової грошової винагороди у відповідності до вимог Постанови №168 через відсутність відповідних рапортів від прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_6 .

Разом з тим, як зазначає представник позивача, листом від 24.10.2022 командир ВЧ НОМЕР_1 повідомив, що наказ на виплату збільшеної додаткової винагороди у розмірі до 70000 грн стосовно штаб-сержанта ОСОБА_2 не видавався, у зв`язку з указаною відсутністю підтвердження від військової частини НОМЕР_2 у формі списків, передбачених додатком 2 до Наказу №164-АГ, або у формі довідки, передбаченої додатком 2 до Наказу №392-АГ, за вказаний період участі у бойових діях або заходах.

Враховуючи вищевказані обставини, сторона позивача вважає, що зокрема ВЧ НОМЕР_2 у порушення вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України чиниться бездіяльність, що спрямована на позбавлення права штаб-сержанта ОСОБА_2 на отримання додаткової грошової винагороди відповідно до вимог Постанови №168. Також представник позивача звертає увагу, що відповідно до листа АДПСУ від 19.01.2023 згідно із наказами Адміністрації ДПС України від 03.05.2022 № 23/0/8-22, від 03.06.2022 № 30/0/8-22 та № 38/0/8-22-ОД від 05.07.2022 "Про склад органів та підрозділів, які брали участь у бойових діях або заходах у відповідних районах ведення бойових дій" в період з 01.04.2022 по 30.06.2022, НОМЕР_3 прикордонний загін визначений таким, що брав участь у районах ведення бойових дій.

Таким чином, сторона позивача вважає, що доводи, які викладені у відзиві на позовну заяву за підписом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону, не відповідають дійсним обставинам справи, у зв`язку з чим адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Інших заяв по суті справи до суд не надходило.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п. 10 ч. 1 ст. 4, ч.4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив, що наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону №107-ОС від 13.03.2022 штаб-сержанта ОСОБА_1 , призваного на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, який прибув для подальшого проходження служби з Окремого контрольно-пропускного пункту " ІНФОРМАЦІЯ_4 " Державної прикордонної служби України, з 13.03.2022 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення.

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 18.03.2022 № 121-ОС позивача призначено інспектором прикордонної служби 2 категорії-кулеметника 4 відділення інспекторів прикордонної служби 2 прикордонної застави 2 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування.

Згідно з цим наказом позивач приступив до виконання службових обов`язків за посадою з 18.03.2022.

В подальшому наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 07.04.2022 № 5-вв позивача направлено у службове відрядження до оперативного угрупування військ " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", з 07.04.2022, з метою прийняття участі у заходах.

Наказом начальника НОМЕР_4 прикордонного загону від 28.06.2022 № 38-вв ОСОБА_1 направлено у службове відрядження до НОМЕР_5 прикордонного загону, який перебуває в оперативному угрупуванні військ " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", з 28.06.2022, з метою прийняття участі у заходах.

Отже, як видно із матеріалів справи, позивач під час служби перебував у службовому відрядженні у НОМЕР_3 прикордонному загоні (ВЧ НОМЕР_2 ) в період з 07.04.2022 по 27.06.2022. При цьому відповідачем визнається та обставина, що у вказаний період службового відрядження позивач перебував на фінансовому забезпеченні ВЧ НОМЕР_1 , в якої існував обов`язок здійснювати нарахування та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення.

Відповідно до довідки ВЧ НОМЕР_2 №1230 від 05.08.2022 штаб-сержант ОСОБА_1 , який проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні захисту національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської та Сумської областей з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022.

На переконання позивача, відповідачами допущена протиправна бездіяльність, що полягає у ненаданні підтвердження його участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022 на території Чернігівської та Сумської областей у формі списків, передбачених додатком 2 до Наказу №164-АГ, або у формі довідки, передбаченої додатком 2 до Наказу №392-АГ до військової частини НОМЕР_1 та невинесенні наказу відповідно до п. 1 Постанови №168 про виплату додаткової грошової винагороди до 70000 грн у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022, а тому позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходить із наступного.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" № 2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Згідно із Інструкцією "Про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України", затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України 25.06.2018 № 558 та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 23.07.2018 за № 854/32306, грошове забезпечення означає гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв Постанову № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова №168).

Відповідно до п. 1 Постанови № 168 (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби (та деяким іншим передбаченим у постанові категоріям осіб), виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

З метою виконання вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (із змінами) та врегулювання правовідносин щодо виплат військовослужбовцям Державної прикордонної служби України передбаченого постановою від 28.02.2022 № 168 грошового забезпечення, Адміністрацією Державної прикордонної служби України прийнято наказ від 31.03.2022 № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168".

Згідно з пунктом 12 Наказу № 164-АГ він підлягав застосуванню з 24.02.2022 по 31.07.2022 та втратив чинність на підставі наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 30.07.2022 № 392/08/81-22-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168", водночас на момент виникнення та існування спірних відносин був чинний.

Пунктом 1 Наказу № 164-АГ визначено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Державної прикордонної служби, які проходять військову службу в органах охорони державного кордону (прикордонних загонах) виплачується додаткова винагорода (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірі 30000 гривень, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Пунктом 2 Наказу № 164-АГ розкрито зміст терміну "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в період здійснення зазначених заходів" (далі - бойові дії або заходи), а нормою абзацу 7 пункту 3 Наказу № 164 - АГ передбачено, що з метою підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальники регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надають останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі. Форма довідки затверджена додатком №1 до Наказу № 164-АГ.

Згідно з пунктом 3 Наказу № 164-АГ документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходів здійснюється на підставі одного з таких документів: бойового наказу (бойового розпорядження); 2) журналу бойових дій (вахтового журналу) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постових відомостей (під час охорони об`єкту, на який було здійснено збройний напад, або артилерійський ракетний обстріл); рапорту (донесення) начальника (командира) підрозділу (тимчасово створеної групи військовослужбовців, зведеного загону, КрМО, КаМО, екіпажу літака, вертольоту тощо) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань, із зазначенням військових звань, прізвищ, імен та по-батькові, а також кількості днів участі військовослужбовців у таких діях та заходах. Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, які ведуть (вели) бойові дії та до яких відряджені військовослужбовці, надавати останнім довідку про участь у вказаних заходах із зазначенням періоду (кількості днів) такої участі (додаток 1).

Як видно із матеріалів справи, ВЧ НОМЕР_2 видана довідка від 05.08.2022 № 1230, якою підтверджено, що штаб-сержант ОСОБА_1 , який проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської і Сумської областей із 07.04.2022 по 30.04.2022, із 01.05.2022 по 31.05.2022, із 01.06.2022 по 12.06.2022. Підставою для видачі цієї довідки вказано: бойове розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України від 02.02 2022 № 56 гриф.

У відзиві на позов ВЧ НОМЕР_2 підтверджує, що довідка від 05.08.2022 № 1230 була направлена до прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_4 прикордонного загону.

Водночас ВЧ НОМЕР_1 у відзиві зауважує, що ця довідка являється персональним підтвердженням права конкретного військовослужбовця, а підставою для проведення виплат є списки за формою згідно з додатком № 2 до Наказу № 164-АГ.

Що ж до "списків військовослужбовців", на які зіслався відповідач 1, то з наявних у справі доказів суд установив, що 26.08.2022 за вх. № 3748 на адресу ВЧ НОМЕР_1 з ВЧ НОМЕР_2 надійшов супровідний лист за № 22/2658-22-Вих. від 26.08.2022 зі Списком військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які приймали безпосередню участь у бойових діях або заходах з квітня по липень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 у формі, визначеній додатком 2 до Наказу № 164-АГ. У зазначеному списку відсутні дані щодо ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що у подальшому, 29.08.2022, на адресу ВЧ НОМЕР_1 з ВЧ НОМЕР_2 надійшов супровідний лист №22/2718-22-Вих. від 29.08.2022 з доповненнями до Списку, який надійшов 26.08.2022.

Крім того, 14.09.2022 на адресу ВЧ НОМЕР_1 з ВЧ НОМЕР_2 надійшов супровідний лист №22/3084-22-Вих. від 13.09.2022 з доповненнями до Списку військовослужбовців, який надійшов 26.08.2022. Однак, у вказаних доповненнях до Списку прізвище ОСОБА_1 відсутнє.

В той же час, надаючи оцінку доводам відповідача 1 про те, що за відсутності "списків військовослужбовців" у нього відсутні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди, суд зауважує, що відповідно до п. 4 Наказу № 164-АГ начальникам регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів щомісячно до 5 числа поточного місяця повідомляти органи, в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах за попередній місяць (додаток 2).

Пунктом 5 цього наказу визначено, що виплату додаткової винагороди здійснювати на підставі наказу начальника (командира) Держприкордонслужби. В наказі про виплату додаткової винагороди, виходячи з розміру 100 000 гривень на місяць, обов`язково зазначати підстави для його видання.

Пунктом 12 Наказу № 164-АГ визначено, що виплата військовослужбовцям додаткової винагороди здійснюється щомісяця (у поточному місяці за попередній) на підставі наказів начальника (командира) органу Держприкордонслужби, а начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників (командирів).

Аналізуючи процитовані вище норми пунктів 3-5 Наказу № 164-АГ, суд доходить висновку, що оформлена та видана на ім`я позивача довідка від 05.08.2022 № 1230, яка видана на підставі бойового розпорядження Адміністрації державної прикордонної служби України 02.04.2022 № 56 гриф, є допустимим, належним, достовірним та достатнім доказом безпосередньої участі позивача (відрядженого військовослужбовця) у бойових діях або заходах, а відтак і підтверджує його право на виплату додаткової винагороди у збільшеному розмірі за періоди із 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 12.06.2022.

Наказом № 164-АГ механізм реалізації цього права поставлено у залежність від вчинення начальником регіональних управлінь та органів Держприкордонслужби, до яких відряджені військовослужбовці з інших органів та підрозділів, дій у формі щомісячного повідомлення органів в яких ці військовослужбовці проходять службу про їх безпосередню участь у бойових діях або заходах. Це повідомлення здійснюється у спосіб надсилання документів (списків) згідно додатку 2 до наказу № 164-АГ. В подальшому, це повідомлення є підставою для прийняття наказу про виплату військовослужбовцю додаткової винагороди у збільшеному розмірі.

При розгляді цієї справи встановлено, що жоден суб`єкт спірних правовідносин не ставить під сумнів безпосередню участь позивача у бойових діях або заходах, а відтак його право на виплату спірної додаткової винагороди за періоди з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 12.06.2022.

При цьому, фактично єдиною підставою для невиплати додаткової винагороди у збільшеному розмірі є ненадіслання інформації за встановленою формою та у передбачені строки, як цього вимагає пункт 4 Наказу № 164-АГ, що спричинило порушення прав позивача на отримання у повному обсязі належних йому сум грошового забезпечення.

За цих обставин суд не може погодитися із аргументами ВЧ НОМЕР_1 , що підставою для нарахування додаткової винагороди є виключно списки за формою згідно з додатком 2 до Наказу № 164-АГ, які мали направлятись військовою частиною, у відрядженні якої перебував позивач. Суд зауважує, що надіслання цих списків є елементом процедури виплати додаткової винагороди, тоді як право позивача на отримання спірних сум підтверджується довідкою від 05.08.2022 № 1230.

Також при вирішенні цього спору суд враховує, що принцип правової визначеності є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права. Про це у низці своїх рішень зазначає зокрема Європейський Суд з прав людини. У своїх рішеннях Конституційний Суд України також посилається на принцип правової визначеності, наголошуючи на тому, що він є необхідним компонентом принципу верховенства права.

Принцип правової визначеності (певності) загальний принцип права, який гарантує забезпечення легкості з`ясування змісту права і можливість скористатися цим правом уразі необхідності.

Так, Конституційний Суд України сформулював у Рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі про постійне користування земельними ділянками, в якому зазначається, що "із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі" (абзац другий підпункту 5.4 п. 5 мотивувальної частини) [14]. Цим Конституційний Суд України наголосив, що невизначеність, нечіткість правової норми призводить до її неоднакового розуміння та тлумачення, що в практичній площині призводить до різного застосування.

У справі "Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін «передбачено законом» має на увазі не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі "Steel and others v. The United Kingdom").

Також у рішенні в справі "The Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд зазначив, що закон повинен бути досить доступним, він повинен служити для громадянина відповідним орієнтиром, достатнім у контексті, в якому застосовуються певні правові норми у відповідній справі; норма не може вважатися законом, якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, яка дає можливість громадянинові регулювати свою поведінку.

При цьому ЄСПЛ у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі "Щокін проти України" зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Суд зазначає, що недотримання органами Держприкордонслужби вимог Наказу № 164-АГ в частині обміну інформацією про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Відтак, узагальнюючи встановлені обставини та надану їм оцінку, суд доходить висновку про беззаперечне встановлення участі позивача у бойових діях та заходах в період з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 12.06.2022, що дає йому право на отримання додаткової винагороди в розрахунку 100000 на місяць пропорційно часу участі в таких заходах.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Також суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 у справі № 227/3208/16-а.

Разом з тим, при ухваленні рішення суд керується приписами частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", відповідно до яких суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У багатьох рішеннях Європейський суд дійшов висновку, що захист, який пропонується в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має поширюватись на всі випадки обґрунтованих заяв про порушення прав і свобод, які гарантуються Конвенцією (наприклад, рішення у справі "Класс та інші проти Федеративної Республіки Німеччини").

В пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" ЄСПЛ зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005).

Крім того, аналізуючи національні системи правового захисту на предмет дотримання права на ефективність внутрішніх механізмів в аспекті забезпечення гарантій, визначених статтею 13 Конвенції, Суд вказує на те, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути:

- незалежним від будь-якої вжитої на розсуд державних органів дії, бути безпосередньо доступним для тих, кого він стосується (рішення від 06.09.2005 у справі "Гурепка проти України", п. 59);

- спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваному порушенню чи надати належне відшкодування за будь-яке порушення, яке вже мало місце (рішення від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі", п. 158; рішення від 16.08.2013 у справі "Гарнага проти України", п. 29).

Отже, "ефективний засіб правового захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Водночас винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає зазначеній міжнародній нормі.

В даному ж випадку, незалежно від того формулювання позовних вимог, що наведене у позовній заяві, суд приходить до переконання, що заявлений позов по суті належить задовольнити частково, водночас обравши при цьому найбільш ефективний спосіб захисту порушених прав позивача, а саме шляхом: визнання протиправною бездіяльності НОМЕР_3 прикордонного загону щодо надання підтвердження участі штаб-сержанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022 на території Чернігівської та Сумської областей у формі списків, передбачених додатком 2 до Наказу №164-АГ; визнання протиправною бездіяльності НОМЕР_4 прикордонного загону щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 Постанови № 168 від 28.02.2022 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або заходах за період з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 12.06.2022 в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах; зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату позивачеві додаткової винагороди, встановленої п. 1 Постанови № 168 за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 07.04.2022 по 30.04.2022; з 01.05.2022 по 31.05.2022; з 01.06.2022 по 12.06.2022 в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період.

При цьому, суд не вбачає підстав для задоволенні позовних вимог шляхом зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 прийняти наказ про виплату додаткової винагороди, адже такі дії стосуються процедурних моментів виконання рішення суду.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язати ВЧ НОМЕР_2 надати підтвердження участі штаб-сержанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022 на території Чернігівської та Сумської областей у формі списків, передбачених додатком 2 до Наказу № 164-Г, або у формі довідки, передбаченої додатком 2 до Наказу №392-АГ, до ВЧ НОМЕР_1 , то суд зазначає, що подання вказаних списків є проміжним етапом для виплати військовослужбовцю додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, збільшеної до 100000 грн у розрахунку на місяць, а враховуючи, що судом обрано належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача шляхом зобов`язання В/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити спірну виплату, права позивача в цій частині позовних вимог уже захищені судом. При цьому суд зазначає, що Наказ №392-АГ набрав чинності з 01.08.2022 та не підлягає застосуванню до спірних відносин.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір в сумі 4306,40 грн, водночас під час розгляду даної справи останній звільняється від сплати судового збору на підставі положень ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, позивачем помилково сплачено судовий збір. Згідно з вимогами ст. 7 Закону України "Про судовий збір" переплачена сума судового збору може бути повернута за ухвалою суду тільки на підставі клопотання особи, яка його сплатила.

Що стосується відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн, то суд зазначає таке.

Згідно з частиною першою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 3 статті 134 КАС України).

Приписами частини 4-6 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

Отже, обов`язковим документом, який має бути поданий на підтвердження понесення витрат на правову допомогу є відповідний договір про правову (правничу) допомогу, укладений між адвокатом та позивачем.

За визначенням, що міститься в п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Втім, як видно із матеріалів справи, ні позивачем ні представником позивача не подано суду ні договору про надання правової допомоги, на підставі якого суд міг би встановити усі умови надання правової допомоги, їхнього обсягу та вартості, ні детального опису робіт, проведених адвокатом на виконання умов такого договору, ні платіжного документа про сплату зі сторони позивача адвокату коштів у сумі 25000 грн.

За таких обставин суд не вбачає підстав для стягнення ймовірно понесених позивачем витрат на правову (правничу) допомогу, оскільки на момент прийняття рішення в матеріалах справи відсутні як договір про надання правничої допомоги так і детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, обов`язкова наявність яких передбачена положеннями статтями 134, 139 КАС України. Крім того суд враховує, що стороною позивача не було подано окремої заяви в порядку ч. 7 ст. 139, ч. 3 ст. 143 КАС України про можливість подання таких доказів після ухвалення судового рішення.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонного загону імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України) щодо надання підтвердження участі штаб-сержанта ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022 на території Чернігівської та Сумської областей у формі списків, передбачених додатком 2 до наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 31.03.2022 № 164-АГ "Про реалізацію вимог постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168".

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого лейтенанта Вячеслава Семенова) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії за період з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022 в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 прикордонного загону імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" за прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії з 07.04.2022 по 30.04.2022, з 01.05.2022 по 31.05.2022, з 01.06.2022 по 12.06.2022 в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, з врахуванням проведених виплат за цей період.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 )

Відповідач 1: військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_4 прикордонний загін імені Героя України старшого лейтенанта Вячеслава Семенова) (24004, Вінницька область, м. Могилів-Подільський, вул. Острівська, буд. 2, )

Відповідач 2: військова частина НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_2 , )

Суддя Вільчинський Олександр Ванадійович