Справа № 162/229/23
Суддя: Цибень О. В.
Дата ухвалення: 2023-06-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №162/229/23
Номер провадження 2-а/162/13/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судових засідань Будько І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Любешівського районного суду Волинської області із вказаним позовом.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 17.03.2023 року поліцейським СРПП ВПД №1 (сел. Любешів) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області Пугачем А.В.. складено постанову про адміністративне правопорушення серії БАД №249556 за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Вказує, що правил дорожнього руху не порушував, було порушено його право на захист, оскільки працівник поліції відхилив його письмове клопотання про перенесення розгляду справи у зв`язку з необхідністю скористатися послугами адвоката. Також в оскаржуваній постанові не зазначено порядок її оскарження та відповідного інвентарного і номенклатурного номерів портативного відео реєстратора та карти пам`яті, з якої взято відеозапис. Жодного дозволу на копіювання та видачу відеозаписів ОСОБА_2 не видавав і жодної відмітки в Журналі обліку копіювання та видачі відеозаписів із стаціонарної системи або в Журналі обліку поліціянт не проводив.

Відтак, просить постанову серії БАД №249556 від 17.03.2023 року скасувати, а справу - закрити.

Ухвалою суду від 14.04.2023 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У встановлений ухвалою строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

До суду 20.04.2023 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень позовних вимог вказано, що справа про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень за ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП розглянута посадовою особою в межах наданих повноважень з дотриманням процедури розгляду справи, що підтверджується відеозаписами, які додані до відзиву, тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, у відзиві просить проводити судовий розгляд справи без її участі.

На підставі ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 1 КУпАП України, основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з постановою серії БАД №249556 від 17.03.2023 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП. Зокрема, останній 17.03.2023 року о 18 год 46 хв в с. Бихів по вул. Незалежності керував мотоциклом під час його буксирування без шолома безпеки, не пред`явив для перевірки посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, поліса обов`язкового страхування транспортного засобу, чим порушив пп.2.3г, 2.1а,б,г, 2.4 ПДР.

Щодо доводів позивача суд зазначає наступне.

Із копії оскаржуваної постанови вбачається, що до неї додається відео з нагрудної камери поліцейського №51.

На підтвердження правомірності оскарженої постанови представником відповідача до відзиву додано відеозаписи з місця події.

Судом встановлено, що відображене на відеозаписі з місця вчинення та місця розгляду справи про адміністративне правопорушення повністю спростовує обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, та підтверджує наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст.126 КУпАП.

Зокрема, із відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 було роз`яснено його права, зокрема і щодо порядку та строку оскарження постанови. Крім цього, такі відомості містяться і на звороті копії, яку отримав позивач та долучив до позовної заяви.

Також відображено, що клопотання позивача про перенесення розгляду справи та про перенесення розгляду справи було розглянуто та відхилено працівником поліції. Водночас позивачу було роз`яснено його право та строки на оскарження постанови, строк на сплату штрафу згідно постанови та роз`яснено наслідки невиконання вказаної постанови, передбачені ст. 307, 308 КУпАП.

Працівник поліції мав законні підстави для розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Відкладення розгляду такої справи, як того просив позивач, на інший час та в іншому місці чи іншою посадовою особою законом не передбачено. Крім того, будь-яких обставин, які б вимагали додаткової перевірки, позивач поліцейському не повідомив. Отже, відмова поліцейського відкласти розгляд справи є правомірною.

Щодо доводів позивача викладених у позовній заяві про порушення його права на захист та правову допомогу, суд зазначає, що з наданого відеозапису вбачається, що співробітниками поліції не було відмовлено позивачу у правовій допомозі. В свою чергу, ОСОБА_1 ніяких активних дій, спрямованих на реалізацію свого права на правовий захист, під час розгляду справи на місці вчинення правопорушення не вчинив.

За таких обставин, твердження позивача про порушення поліцейським його права на правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є безпідставним.

Відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, що кореспондується з позиціями КЦС ВС у постановах від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц).

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, на підставі оцінених доказів, суд дійшов висновку, що стороною відповідача, в силу положень ч. 2 ст. 77 КАС України, доведено факт вчинення позивачем зазначених в оскаржуваній постанові адміністративних правопорушень, тому постанову серії БАД №249556 від 17.03.2023 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень за вчинення ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст. 126 КУпАП слід залишити без змін, а позовну заяву без задоволення.

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1,9, 251, 255 КУпАП, ст. 72-74, 139, 286, 293, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Постанову серії БАД №249556 від 17.03.2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.121 та ч.1 ст. 126 КУпАП залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ