Справа № 420/15254/22
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/15254/22

Перша інстанція: суддя Іванов Е.А.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів - Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

25 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною відмову Білгород-Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надати позивачу дозвіл на виїзд з місця проживання на підставі постанови Кабінету міністрів України від 02 вересня 2022 року № 992 та зобов`язати відповідача надати позивачу такий дозвіл.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що він є моряком, що підтверджується відповідними документами, та має право на виїзд з місця проживання, однак відповідач протиправно відмовив у наданні дозволу на такий виїзд.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи що позивач, є призовником, відстрочку від призову на строкову військову службу не отримував, свідомо не подавав відомості про зміни сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи (виконання вимог прибуття до призовної дільниці на протязі восьми призовів. Позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 задля отримання дозволу для виїзду на виїзд з місця проживання на підставі постанови Кабінету міністрів України від 02 вересня 2022 року №992, але у заяві до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26.09.2022 року, він керуючись пункту 2-12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, просив видати дозвіл для виїзду призовника, військовозобов`язаного та резервіста за межі місця проживання (місця перебування) з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час. Відповідач вказує, що пунктом 2-12 Правил №57 лише надано право звернутися морякам для отримання дозволу на виїзд з місця проживання до керівника відповідного районного (міського) територіального центру, комплектування та соціальної підтримки, але дана норма не носить зобов`язального характеру без підтверджень обставин, визначених у зазначеному пункті 15 Правил №57, надавати дозвіл на виїзд з місця проживання та перетинання кордону України.

Крім того, позивач разом із заявою подав до ІНФОРМАЦІЯ_2 підтвердження про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів моряка від Державної служби морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України від 26.09.2022 року, яке видане для пред`явлення уповноваженим особам Державної прикордонної служби України та дійсне протягом 30 днів з дати видачі. Проте в даному підтвердженні взагалі відсутній підпис посадової особи, що видала документ, та печатка органу. Інших документів, зокрема, ???посвідчення особи моряка (паспорт моряка), ???довідку від закладу освіти щодо направлення курсанта для проходження практичної підготовки на судні під українським або іноземним прапором, ???суднову роль (список осіб суднового екіпажу) (crew list) тощо, позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надавав.

Відповідач також зазначив, що форма та зміст дозволу від керівника ТЦК та СП жодним нормативно-правовим документом не затверджена, і як виглядає бланк дозволу, у період з 27.09.2022 року по 11.10.2022 року, не встановлено. У зв`язку із викладеним, відповідач наголошував на законності оскаржуваного рішення та просив відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Білгород-Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України викладену в листі від 11.10.2022 року №3980 у наданні ОСОБА_1 дозволу на виїзд з місця проживання.

Зобов`язано Білгород-Дністровський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 26.09.2022 року №б/н, в якій він просив видати йому дозвіл для виїзду призовника, військовозобов`язаного та резервіста за межі місця проживання (місця перебування) з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час, з урахуванням висновків суду у даному рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, ІНФОРМАЦІЯ_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зокрема, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не вірно встановлено фактичні обставини справи. Позивачем не надавано до ІНФОРМАЦІЯ_2 відомості про освіту, документи про те, що він є моряком (кухар судовий) та підтвердження про місця роботи, посади (контракт) у рамках розгляду заяви від 26.09.2022 року б/н, також у відповідності до вимог ч. 11, ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 1, Додатку 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 грудня 2016 року № 921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників i військовозобов`язаних»), що є суттєвими обставинами, але судом першої інстанції при винесені рішення це не прийнято до уваги. Суд першої інстанції також не врахував, що позивач є призовником на підставі особової справи призовника та посвідчення про приписку до призовної дільниці, а саме та, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовому обліку Білгород-Дністровському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки з 02.02.2018 року та перебуває в статусі призовника, оскілки він є таким, що підлягає призову на строкову військову службу відповідно до ч. 1, ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». У зв`язку із відсутністю в особовій справі ОСОБА_1 обов`язкових документів, при розгляді заяви відповідач не міг з`ясувати:

- чи є заявник курсантом закладу освіти;

- чи прямує заявник для роботи на суднах у складі екіпажів суден, що здійснюють рейси до/з морських портів України;

- чи прямує заявник для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден;

- чи укладений трудовий договір (контракт) для роботи на морському судні, судні внутрішнього плавання або лист від судновласника, оператора судна про намір укласти з громадянином України трудовий договір (контракт) для роботи на морському судні, судні внутрішнього плавання;

- до якої категорії моряків віднести заявника, у відповідності п. 2-12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57;

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлені та з матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

ОСОБА_1 є призовником та за висновком комісії по приписці ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02.02.2018 року визнаний придатним до військової служби, що підтверджується посвідченням про приписку до призовної дільниці №8.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 має освіту та кваліфікаційні документи моряка (кухар судновий), що підтверджується посвідченням особи моряка серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації НОМЕР_2 , свідоцтвом фахівця № НОМЕР_3 , підтвердженням про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів моряка від 26.09.2022 року (а.с.7-14).

26 вересня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою №б/н, в якій просив видати йому дозвіл для виїзду призовника, військовозобов`язаного та резервіста за межі місця проживання (місця перебування) з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час До заяви додано підтвердження про отримання копій і кваліфікаційних документів моряка.

11 жовтня 2022 року відповідач листом №3980 повідомив ОСОБА_1 , що наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 06.07.2022 №85 скасовано Порядок надання дозволу на виїзд за межі місця проживання (місця перебування) з моменту оголошення мобілізації та у воєнний час. У зв`язку із чим, на теперішній час відсутній порядок надання дозволів на виїзд з місця проживання від керівника відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для осіб, які прямують для роботи на морських суднах за межами України. На підставі викладеного прийнято рішення про відмову в задоволенні заяви позивача від 26.09.2022 року №б/н про надання дозволу для виїзду призовника, військовозобов`язаного та резервіста за межі місця проживання (а.с.15-16). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність правового регулювання та визначеності на законодавчому рівні, зокрема відсутність певного порядку, не може бути перешкодою для реалізації права позивача на звернення до суб`єкта владних повноважень, в даному випадку Білгород-Дністровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України, з питань, що входять до його компетенції. Крім того суд зазначив, що відповідачем у листі (рішенні) від 11.10.2022 року №3980 не зазначалось про необхідність надання позивачем будь - яких документів, за наявності яких позивач міг би отримати позитивне рішення про виїзд.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

З 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан, який триває по теперішній час.

Статтею 64 Конституції України встановлено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод, зокрема право вільно залишати територію України, надане ст.33 Конституції України, із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативна-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

За приписами ст.22 Закону №3543-ХІІ, зокрема, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Громадянам, які перебувають на військовому обліку, з моменту оголошення мобілізації забороняється зміна місця проживання без дозволу посадової особи, визначеної у частині третій цієї статті.

Порядок перетинання громадянами України державного кордону визначено Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57.

Пунктом 2-1 Правил визначені громадяни, які у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право.

Постановою Кабінету міністрів України від 02 вересня 2022 року №992 внесено зміни до Правил перетинання державного кордону громадянами України шляхом доповнення Правил пунктом 2-12 наступного змісту:

"212. У разі введення на території України воєнного стану громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років мають право перетинати державний кордон України, якщо вони прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден або для проходження практичної підготовки на суднах.

Для перетину державного кордону України такі особи повинні надати такі документи:

1) курсанти закладів освіти: посвідчення особи моряка; довідку від закладу освіти щодо направлення курсанта для проходження практичної підготовки на судні під українським або іноземним прапором; військово-облікові документи з відповідними відмітками районного (об`єднаного районного), міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки;

2) особи, які прямують для роботи на суднах у складі екіпажів суден, що здійснюють рейси до/з морських портів України, та які здобули відповідну освіту та кваліфікацію до 24 лютого 2022 р., і випускники закладів освіти, які завершили навчання у період воєнного стану: посвідчення особи моряка; суднову роль (список осіб суднового екіпажу) (crew list); підтвердження від Адміністрації судноплавства про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів;

3) інші особи, які прямують для роботи на морських суднах, суднах внутрішнього плавання у складі екіпажів таких суден та які здобули відповідну освіту та кваліфікацію до 24 лютого 2022 р. і випускники закладів освіти, які завершили навчання у період воєнного стану: посвідчення особи моряка; підтвердження від Адміністрації судноплавства про отримання копій освітніх кваліфікаційних документів; військово-облікові документи з відповідними відмітками районного (об`єднаного районного), міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Особи, зазначені у підпункті 3 цього пункту, під час перетину державного кордону України повинні мати трудовий договір (контракт) для роботи на морському судні, судні внутрішнього плавання або лист від судновласника, оператора судна про намір укласти з громадянином України трудовий договір (контракт) для роботи на морському судні, судні внутрішнього плавання.

Адміністрація судноплавства у дводенний строк з моменту отримання завірених копій документів від осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту (крім курсантів закладів освіти), видає таким особам підтвердження про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів у довільній формі за підписом Голови Адміністрації судноплавства або його заступника, яке містить гербову печатку або на яке накладено кваліфікований електронний підпис.

Особи, зазначені у підпункті 3 цього пункту, після отримання від Адміністрації судноплавства підтвердження про отримання копій освітніх і кваліфікаційних документів, а також особи, зазначені у підпункті 1 цього пункту, які досягли віку від 18 до 60 років та отримали довідку від закладу освіти щодо направлення курсанта для проходження практичної підготовки на судні під українським або іноземним прапором, зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити відповідним органам, де вони перебувають на військовому обліку, та отримати дозвіл на виїзд з місця проживання від керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти СБУ, Служби зовнішньої розвідки України - дозвіл відповідного керівника) для пред`явлення уповноваженим службовим особам Держприкордонслужби під час перетину кордону.

Зазначені зміни до Правил набули чинності 06 вересня 2022 року.

Отже, з 6 вересня 2022 року, позивач, маючи намір прямувати за кордон на морських судах, мав, зокрема, отримати дозвіл на виїзд з місця проживання від керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для пред`явлення уповноваженим службовим особам Держприкордонслужби під час перетину кордону.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 вересня 2022 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про надання дозволу для виїзду за межі місця проживання, однак відповідач листом від 11 жовтня 2022 року № 3980 відмовив у наданні такого дозволу.

В обґрунтування такого рішення відповідач послався на відсутність порядку надання дозволів на виїзд з місця проживання від керівника відповідного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для осіб, які прямують для роботи на морських суднах за межами України.

Інших підстав для відмови у видачі дозволу на виїзд з місця проживання ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 не визначено.

В свою чергу, відсутність правового регулювання та визначеності на законодавчому рівні, зокрема, відсутність певного порядку та форми видачі дозволу на виїзд, не може бути підставою для відмови у отриманні такого дозволу, необхідність отримання якого встановлена приписами законодавства.

Відповідач повинен був розглянути відповідність та повноту поданих позивачем документам Правилам перетинання державного кордону України.

Крім того, судова колегія враховує, що навіть на повторну заяву ОСОБА_1 від 15 листопада 2022 року, відповідач не прийняв рішення згідно затвердженого вже на той час Алгоритму оформлення дозволу від керівника районного (міського) ТЦК та СП, а обмежився посиланням на розгляд даної справи у суді (т.1 а.с.213).

Посилання апелянта на інші фактичні обставини справи висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що з наданих позивачем документів до ІНФОРМАЦІЯ_2 неможливо встановити наявність підстав для отримання ОСОБА_1 дозволу на виїзд за межі проживання.

Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 31 жовтня 2022 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення, з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко