Справа № 300/4911/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2023 р. справа № 300/4911/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 15.09.2022 та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що відповідачем протиправно не зараховано до його страхового стажу періоди роботи з 14.12.1977 по 21.04.1978 на базі «Будторг», з 06.06.1997 по 20.10.1997 у «Печорській лісобазі» з підстав відсутності в трудовій книжці після запису про звільнення печатки, з 25.06.1980 по 04.01.1981 у автопідприємстві «Транссільхозтехніка», з 19.11.1982 по 19.12.1994 у «Печорській лісобазі» з підстав наявності у записах про звільнення в трудовій книжці нечіткого відтиску печатки, який неможливо прочитати. Позивач стверджує, що записи в його трудовій книжці про роботу у вказані періоди відповідають вимогам до заповнення трудової книжки, оскільки містять чіткі дати прийому та звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посади на яких працював позивач, та відбиток печатки підприємства. Записи про періоди роботи не містять жодних виправлень. Вважає, що завірення запису про звільнення нечітким відтиском печатки не є достатнім та належним доказом для встановлення факту відсутності трудових відносин між позивачем та зазначеними підприємствами у вказаний період. Позивач зазначає, що відтиски печаток зроблені у 1981 та 1994 роках, а тому з часом могли втратити чіткість та первинний вигляд. Зауважує, що неналежне ведення трудової книжки не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням. Просить позов задовольнити.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Головне управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву, в якому стосовно заявлених позовних вимог заперечує. Зазначає, що оскільки в трудовій книжці позивача за спірні періоди записи про звільнення не завірені печаткою, що суперечить вимогам Інструкції №58, а позивачем не надано документів, які підтверджують відповідні записи трудової книжки, у пенсійного органу відсутні підстави для врахування спірних періодів до страхового стажу ОСОБА_1 (а.с.31).
Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області також скористалося правом подання відзиву на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що загальний страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 7 років 10 місяців 18 днів. До його страхового стажу не зараховано періоди роботи: з 14.12.1977 по 21.04.1978, оскільки в трудовій книжці серії НОМЕР_1 після запису про звільнення відсутня печатка підприємства; з 25.06.1980 по 04.01.1981, з 19.11.1982 по 19.12.1994, оскільки у вказаній трудовій книжці після запису про звільнення нечіткий відтиск печатки підприємства, який неможливо прочитати; з 06.06.1997 по 20.10.1997, оскільки в трудовій книжці серії НОМЕР_1 після запису про звільнення відсутня печатка підприємства. Зауважує, що відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 01.01.2022 по 31.12.2022 не менше 29 років (а.с.42).
У відповіді на відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивач не погоджується із доводами відповідача з підстав, аналогічних позовній заяві (а.с.38).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами.
09.09.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії (а.с.44).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.09.2022 №01 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 цього закону. Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 14.12.1977 по 21.04.1978, оскільки в трудовій книжці серії НОМЕР_1 після запису про звільнення відсутня печатка підприємства; з 25.06.1980 по 04.01.1981, з 19.11.1982 по 19.12.1994, оскільки у вказаній трудовій книжці після запису про звільнення нечіткий відтиск печатки підприємства, який неможливо прочитати; з 06.06.1997 по 20.10.1997, оскільки в трудовій книжці серії НОМЕР_1 після запису про звільнення відсутня печатка підприємства (а.с.45).

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області листом від 21.09.2022 №0900-0204-8/32582 повідомило позивача про прийняття вказаного рішення (а.с.17).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних приватних закладів для догляду непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі також - Закон №1058-IV, в редакції станом на час спірних правовідносин).

Статтею 1 зазначеного Закону визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом. Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Згідно із частиною 4 статті 26 Закону 1058-IV у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, необхідного страхового стажу на дату досягнення віку, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, пенсію за віком може бути призначено після набуття особою страхового стажу, визначеного частинами першою - третьою цієї статті на дату досягнення відповідного віку. Наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою - третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Пенсійний орган зазначає про наявність у позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії 7 років 10 місяців 18 днів страхового стажу.

За змістом абзацу 1 частини 2 статті 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч.4 ст.24 Закону №1058-IV).

Відповідно до частин 1, 2 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпечення (надалі також - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Згідно із статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із підпунктом 2 пункту 2.1 розділу II постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в редакції, станом на час спірних правовідносин, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу). За періоди роботи після впровадження персоніфікованого обліку орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення (далі - індивідуальні відомості про застраховану особу).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі також - Порядок №637, в редакції, станом на час спірних правовідносин) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 вказаного Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

20.06.1974 постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань № 162 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях (надалі також - Інструкція №162, яка діяла у спірні періоди роботи позивача).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно з абзацами першим, другим, четвертим пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції №162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12 Інструкції №162).

За змістом абзаців першого-третього пункту 2.13. Інструкції №162 у графі 3 розділу «Відомості про роботу» у виді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: «Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво» із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Відповідно до пункту 2.17 Інструкції №162 до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи, зокрема, про час служби у складі Збройних Сил СРСР та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.

Згідно із пунктами 2.25, 2.26 Інструкції №162 записи про причини звільнення у трудовій книжці повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

При звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (абзац 1 пункту 4.1. Інструкції № 162).

Норми вказаної Інструкції №162 застосовувалися також і на території росії. Відповідно до пункту 2 наказу Міністерства праці та соціального розвитку російської федерації від 10.10.2003 №69 «Про затвердження Інструкції по заповненню трудових книжок» визнано недійсною на території російської федерації постанову Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 № 162 «Про затвердження Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях».

Аналогічні вимоги містить також Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України № 58 від 29.07.1993 (надалі також - Інструкція №58, в редакції, чинній у періоди роботи позивача станом на 19.12.1994 та з 06.06.1997 по 20.10.1997).

Згідно пункту 1.1. цієї Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (пункт 2.3 Інструкції №58).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. Днем звільнення вважається останній день роботи (п.2.26 Інструкції №58).

Як слідує із записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 (а.с.13-16) у спірний період:

- 14.12.1977 прийнятий робочим складу №2 Івано-Франківської бази «Коопхозстройторг» на підставі наказу №198 від 13.12.1977;

- 21.04.1978 звільнений з роботи у зв`язку із призовом до лав радянської армії, на підставі наказу №70 від 20.04.1978;

- 25.06.1980 прийнятий на роботу водієм у Івано-Франківське автопідприємство «Транссільгосптехніка» згідно із наказом №85-к від 24.06.1980;

- 04.01.1981 звільнений з роботи у зв`язку із переведенням на облбазу МТС облсільгосптехніки для постійної роботи згідно із наказом №4-к від 04.01.1981;

- 19.11.1982 прийнятий на роботу на лісоповальні роботи до Печорської лісобази, на підставі наказу №265 від 18.11.1982;

- 19.12.1994 звільнений з роботи за власним бажанням згідно наказу №168-к від 04.10.1994;

- 06.06.1997 прийнятий на роботу на сезон вивантажувачем деревини у Печорській лісоперевалочній базі згідно наказу №91-к від 05.06.1997;

- 20.10.1997 звільнений у зв`язку із закінченням сезонних робіт, на підставі наказу №169 об від 17.10.1997.

Щодо періоду роботи позивача з 14.12.1977 по 21.04.1978 у Івано-Франківській базі «Коопхозстройторг», суд зазначає наступне.

Підставою відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у зарахуванні до страхового стажу позивача вказаного періоду роботи стало те, що після запису про звільнення з роботи відсутня печатка.

Зі змісту записів №№1, 2 трудової книжки позивача слідує, що 14.12.1977 він прийнятий робочим складу №2 до Івано-Франківської бази «Коопхозстройторг» та 21.04.1978 звільнений з роботи у зв`язку із призовом до лав радянської армії.

У вказаний період роботи позивача діяла Інструкція №162 абзацом 1 пункту 4.1. якої визначено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

При цьому, пунктом 2.17 Інструкції №162 визначено, що до трудових книжок за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер та найменування відповідних документів такі записи, зокрема, про час служби у складі Збройних Сил СРСР та інших військах, де на тих, які проходять службу, не поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування, із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення із служби.

Так, згідно записів №№ 3, 4 трудової книжки ОСОБА_1 позивач з 07.05.1978 по 26.04.1980 служив в радянській армії.

Цей запис про службу в радянській армії завірений підписом в.о. директора Івано-Франківської бази «Коопхозстройторг» та завірений печаткою вказаного підприємства.

Крім того, суд зауважує, що у відповідності до пункту 2.12. Інструкції №162 печаткою Івано-Франківської бази «Коопхозстройторг» завірений також і титульний аркуш трудової книжки ОСОБА_1 .

З врахуванням наведеного, період роботи позивача з 14.12.1977 по 21.04.1978 підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

Стосовно періодів роботи позивача з 25.06.1980 по 04.01.1981 у Івано-Франківському автопідприємстві «Транссільгосптехніка» та з 19.11.1982 по 19.12.1994 у Печерській лісобазі, суд зазначає наступне.

Записи в трудовій книжці ОСОБА_1 про роботу в період з 25.06.1980 по 04.01.1981 у Івано-Франківському автопідприємстві «Транссільгосптехніка», з 19.11.1982 по 19.12.1994 у Печерській лісобазі відповідають вимогам заповнення трудової книжки, передбаченим Інструкцією №162, оскільки містить чітку дату прийому, чітку дату звільнення з роботи, номери наказів та їх дати, посаду на якій працював позивач та відбиток печатки підприємства.

Судом встановлено, що записи №6 та 12 трудової книжки ОСОБА_1 про звільнення з роботи з Івано-Франківського автопідприємства «Транссільгосптехніка» і Печорської лісобази, відповідно, завірені печатками підприємства та лісобази відбиток яких не достатньо чітко ідентифікується.

Однак, суд вважає за необхідне зазначити, що нечіткість відтиску печатки при завіренні запису про звільнення працівника, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення запису, не є підставою для не зарахування до стажу роботи працівника.

Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 по справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 по справі №423/1881/17 висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Тому, твердження Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про наявність вказаних вище недоліків (нечіткі відтиски печатки) як підстави для не зарахування періодів роботи з 25.06.1980 по 04.01.1981, з 19.11.1982 по 19.12.1994 до страхового стажу позивача, суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Період роботи позивача з 06.06.1997 по 20.10.1997 у Печорській лісобазі не зарахований Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області до страхового стажу позивача з підстав відсутності після запису про звільнення з роботи відтиску печатки піприємства.

Зі змісту записів №17 - 18 трудової книжки позивача слідує, що 06.06.1997 він прийнятий на роботу на сезон вивантажувачем деревини у Печорській лісоперевалочній базі, а 20.10.1997 звільнений у зв`язку із закінченням сезонних робіт. При цьому, запис про звільнення позивача не завірений печаткою.

У вказаний період роботи позивача на території росії діяла Інструкція №162 абзацом 1 пункту 4.1. якої визначено, що при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження і заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи в даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Таким чином, у період внесення до трудової книжки ОСОБА_1 запису №18 про звільнення 20.10.1997, такий запис обов`язково мав бути завірений печаткою.

Отже, запис під №18 у трудовій книжці позивача не скріплений печаткою підприємства (роботодавця) або відділу кадрів, що свідчить про грубе не дотримання вказаних вище вимог законодавства щодо порядку заповнення трудової книжки та викликає обґрунтовані сумніви у достовірності внесених записів щодо стажу роботи позивача у спірному періоді.

Як зазначалося судом вище, відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, у зв`язку з неточностями та невірними записами у трудовій книжці, що підтверджують наявний трудовий стаж, підтверджуючими документами можуть бути довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи або ж довідки архівних установ.

Однак, ОСОБА_1 не надав пенсійному органу, а також суду жодних додаткових документів на підтвердження спірного періоду роботи з 06.06.1997 по 20.10.1997 в Печорській лісобазі. Покликання лише на записи у трудовій книжці у цьому випадку є недостатнім.

Таким чином, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для зарахування позивачу до страхового стажу періоду роботи з 06.06.1997 по 20.10.1997 у Печорській лісобазі, тому в задоволенні позову у цій частині слід відмовити.

Водночас, суд зауважує, що негативні наслідки для позивача пов`язані виключно з відсутністю необхідних додаткових підтверджуючих документів періоду роботи позивача з 06.06.1997 по 20.10.1997 у Печорській лісобазі.

За таких обставин, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди роботи з 14.12.1977 по 21.04.1978, з 25.06.1980 по 04.01.1981, з 19.11.1982 по 19.12.1994, відтак, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.09.2022 №01 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з цим, враховуючи, що суд не може підміняти державний орган та приймати замість нього рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до дискреційних повноважень такого суб`єкта владних повноважень, зокрема й вираховувати страховий стаж, який дає право на пенсію, суд виснує, що позовна вимога про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити позивачу пенсію за віком з 08.09.2022 задоволенню не підлягає.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2, абзацу 3 пункту 4.3 і пункту 4.10 Порядку 22-1, заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Після призначення пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Із вказаного слідує, що після реєстрації 09.09.2022 заяви ОСОБА_1 , органом пенсійного забезпечення, який її розглядав і вирішував за принципом екстериторіальності питання про наявність чи відсутність права на пенсію, в розумінні Порядку №22-1 є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області. При цьому, органом, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Отже, належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.09.2022 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу періоди роботи з 14.12.1977 по 21.04.1978, з 25.06.1980 по 04.01.1981, з 19.11.1982 по 19.12.1994, із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цій справі.

Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволення позовних вимог.

Позивачем згідно квитанції від 29.11.2022 №0.0..1 підтверджено сплату судового збору на суму 992,40 грн. (а.с.1).

Враховуючи, що спір виник внаслідок протиправного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, тому підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області сплачений судовий збір в сумі 694,68 грн. (70% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 15.09.2022 №01.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) від 09.09.2022 про призначення пенсії за віком, зарахувавши до його страхового стажу період роботи з 14.12.1977 по 21.04.1978 в Івано-Франківській базі «Коопхозстройторг», з 25.06.1980 по 04.01.1981 в Івано-Франківському автопідприємстві «Транссільгосптехніка», з 19.11.1982 по 19.12.1994 в «Печорській лісобазі», із врахуванням встановлених обставин та викладених судом висновків у цій справі.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 694,68 грн. (шістсот дев`яносто чотири гривні 68 копійок).

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ),

відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (, вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018).

відповідач 2 Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, площа Свободи, 5, Держпром, 3 під., 2 пов., Харків, Харківська область, 61000).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.