Справа № 308/9584/23
Суддя: Дегтяренко К. С.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9584/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

за участю секретаря судових засідань Чейпеш В.В.

з участю учасників справи:

представника позивача Костів Л.А.

відповідача Гнезділов О.В.

представника відповідача адвокат Петюшка Р.В.

перекладача Петрушевського М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Ужгород адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,-

встановив:

Позивач Військова частина НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України звернувся до суду з позовом до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить затримати останнього з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , о 21 годині 00 хвилин 07.06.2023 року в міжнародному пункті пропуску через державний кордон «Смільниця» в порядку Угоди про реадмісію осіб був прийнятий на територію України, який незаконно перетнув державний кордон України в Республіку Польща в складі групи осіб, поза межами пунктів пропуску через державний кордон та о 18 год. 45 хв. 06.06.2023 був затриманий Прикордонною вартою Республіки Польща. Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про державний кордон України», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».

Також зазначає, що між Україною та російською федерацією угоду про реадмісію осіб не укладено.

Під час здійснення фільтраційно-перевірочних заходів шляхом проведення співбесіди з відповідачем було встановлено, що відповідач незаконно перетнув державний кордон рф в Україну в межах Сумської області, після чого в цілях особистої безпеки (з його слів) позбувся паспортного документу рф, та почав підшукувати способи отримати паспортний документ громадянина України, так за допомогою «Telegram» каналу придбав паспортний документ громадянина України у невідомої особи виданий на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , з метою залишитися на території України. З метою встановлення його дійсності та приналежності особі, було здійснено перевірку документа за допомогою бази даних Державної міграційної служби України, та встановлено, що паспортний документ містить ознаки підробки та не належить пред`явнику. Також в особистому мобільному телефоні є фото паспортного документу громадянина російської федерації виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи вищевикладене, позивач зазначає, що 08.06.2023 року відносно громадянина російської федерації (зі слів) ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийнято рішення про примусове видворення з України, відповідач 07.06.2023 року був затриманий за незаконне перетинання державного кордону із України до Республіки Польща та прийнятий на територію України в порядку Угоди про реадмісію осіб, відсутність у нього документів, що посвідчують особу та дають право на виїзд з України, а також підстав для законного перебування в Україні, тому наявні всі підстави для його затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 09.06.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача адвокат Петюшка Р.В. підтримав обставини викладені у поданому відзиві, у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на той факт, що позивачем не враховані можливості взяття ОСОБА_1 на поруки та внесення останнім застави, що він може зробити з метою забезпечення виконання рішення.

Відповідач у судовому засіданні, підтримав свого захисника, зазначив, що в Україні проживає з 2021 року, одружений на громадянці України, яка на даний час з дітьми проживає за межами України на території Грузії. Має бажання залишитись тут із сім`єю, просити притулок, він знищив свій паспорт громадянина рф тому що не підтримує режиму путіна. Просив не відправляти його у табір та не позбавляти волі, у разі необхідності може внести заставу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

07 червня 2023 року 21 годині 00 хвилин в міжнародному пункті пропуску через державний кордон «Смільниця» в порядку Угоди про реадмісію осіб був прийнятий на територію України, громадянин російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно перетнув державний кордон України в Республіку Польща в складі групи осіб, поза межами пунктів пропуску через державний кордон та о 18 год. 45 хв. 06.06.2023 був затриманий Прикордонною вартою Республіки Польща. Своїми діями відповідач порушив вимоги статей 9 та 12 Закону України «Про державний кордон України», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 204-1 КУпАП «Незаконне перетинання або спроба незаконного перетинання державного кордону України».

Під час здійснення фільтраційно-перевірочних заходів шляхом проведення співбесіди з відповідачем було встановлено, що відповідач незаконно перетнув державний кордон рф в Україну в межах Сумської області, після чого в цілях особистої безпеки (з його слів) позбувся паспортного документу рф, та почав підшукувати способи отримати паспортний документ громадянина України, так за допомогою «Telegram» каналу придбав паспортний документ громадянина України у невідомої особи виданий на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , з метою залишитися на території України. З метою встановлення його дійсності та приналежності особі, було здійснено перевірку документа за допомогою бази даних Державної міграційної служби України, та встановлено, що паспортний документ містить ознаки підробки та не належить пред`явнику. Також в особистому мобільному телефоні є фото паспортного документу громадянина російської федерації виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Між Україною та російською федерацією угоду про реадмісію осіб не укладено. Крім того у зв`язку з агресією російської федерації розірвані всі дипломатичні зв`язки.

Відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

У статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (із змінами і доповненнями) від 04.11.1950, ратифікованою Верховною Радою України 11.09.1997, задекларовано право кожного на свободу та особисту недоторканість, за винятком певних випадків, зокрема, законного арешту або затримання з метою запобігання недозволеному в`їзду особи в країну чи особи, щодо якої провадяться процедури депортації або екстрадиції.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Згідно з п. 14 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

Відповідно до частини 1 статті 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

- затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

- затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

- взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

- зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Згідно п. 2.7 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012, № 353/271/150, зареєстрованої в Мін`юсті 21.05.2012 за № 806/21119, у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу).

Відповідно до п. 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1110, пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства: стосовно яких судом прийнято рішення про примусове видворення за межі України; стосовно яких судом прийнято рішення про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі України, у тому числі прийнятих відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; затриманих ДМС, її територіальними органами та підрозділами на строки та в порядку, передбачені законодавством; затриманих за рішенням суду до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Згідно п. 5 вказаного Типового положення іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців з дня фактичного затримання особи.

Згідно з ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що аргументом для затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України є наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України.

Судом встановлено, що відповідач не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту; мав намір мігрувати в країни Європейського Союзу для пошуку кращих умов життя.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач був переданий на території України прикордонним органом суміжної держави в порядку Угоди про реадмісію, за незаконне перетинання державного кордону з України в Республіку Польща, та згідно положень ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» може бути примусово повернутий або витворений.

Факт незаконного перетину державного кордону відповідачем ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 з України в Республіку Польща підтверджується, актом приймання-передавання особи від 07.06.2023.

В ході судового розгляду встановлено, зі слів відповідача ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має законних підстав для перебування на території України, у нього відсутні документи, що дають право на виїзд з України.

Крім того, паспортний документ громадянина України виданий на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_2 , що був перевірений за допомогою бази даних Державної міграційної служби України, було встановлено, що паспортний документ містить ознаки підробки та не належить пред`явнику.

Згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», визначено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для забезпечення видворення за межі території України, але не більше як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Враховуючи, що судом не встановлено наявність у відповідача документів, за якими можна ідентифікувати його особу, зокрема документів, що дають право на перетин державного кордону України, при цьому суд приймає до уваги, що останній мав при собі паспорт громадянина України, який має всі ознаки підробки і на даним момент вилучений, ідентифікував себе тривалий час як громадянин України, перебуваючи в Україні нелегально, в судовому засіданні заявив, що є громадянином російської федерації, що підлягає уточненню компетентними органами, затриманий у контрольованому прикордонному районі, що свідчить про його намір, спрямований на нелегальне перетинання ДК України, а відтак приходить до висновку, що поданий позов підлягає задоволенню.

До посилання відповідача та його представника, щодо можливості внесення застави та взяття ОСОБА_1 на поруки його знайомими, а також бажання залишитись із сім`єю на території України,суд відноситься критично, оскільки такі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, відповідачем не надано доказів на підтвердження своїх аргументів. Крім того із пояснень самого ОСОБА_1 даних в судовому засіданні вбачається, що його сім`я перебуває за межами України, місця проживання на території України він не має, і незаконно перетинав кордон до Європи з метою покращення свого життя, оскільки вже не мав грошей.

Крім того, суд звертає увагу, що зі слів ОСОБА_1 вбачається, що він прибув на територію України у травні 2021 року, а тобто мав достатньо часу для своєї легалізації на території України, ще до введення воєнного стану, однак жодних дій у вказаному напрямку не вчиняв.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідача ОСОБА_1 слід затримати з метою ідентифікації на строк до шести місяців.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 257, 241, 244, 246, 289 КАС України, ст. ст. 4, 9, 16, 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України - задовольнити.

Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, на строк достатній для виконання судового рішення, але який не може перевищувати шість місяців, починаючи з часу фактичного затримання 07 червня 2023 року о 21 год. 00 хв.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя К.С. Дегтяренко