Справа № 300/4856/22
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/4856/22 пров. № А/857/2876/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року (головуючий суддя Остап`юк С.В., м. Івано-Франківськ) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дії щодо переведення виплати пенсії через відділення поштового зв`язку, визнання протиправною бездіяльність щодо не поновлення виплати пенсії за віком та зобов`язання поновити виплату пенсії за віком та виплачувати її на визначений банківський рахунок.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 на вказаний у заяві банківський рахунок. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії на вказаний банківський рахунок згідно заяви від 14.11.2022. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оскаржило його в апеляційному порядку, просить скасувати таке, прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону 1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно частини 2 цієї ж статті пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначаються законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю через кожний рік дії такої довіреності.

Відповідно до п.16 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року №1596 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2016 року №662), якщо суми пенсії та грошової допомоги одержуються за довіреністю більш як один рік або не одержуються з поточного рахунка більш як один рік, уповноважений банк зобов`язаний повідомити про це відповідному органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення не пізніше 28 числа місяця, у якому виникли такі обставини, а одержувач - подати нову заяву до органу Пенсійного фонду або органу соціального захисту населення згідно з вимогами, визначеними в пункті 10 цього Порядку

У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду або орган соціального захисту населення припиняє перерахування пенсії та грошової допомоги на поточний рахунок у визначену одержувачем установу уповноваженого банку та проводить виплату через національного оператора поштового зв`язку за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті у межах України в установленому порядку.

Згідно з листом ПАТ КБ «Приватбанк» від 05.01.2021 №20.1,0.0/7- 20210104/2429, який надійшов до Головного управління 16.01.2021 року щодо осіб, які одержують пенсію за довіреністю більше як рік або не отримують пенсію з поточного рахунку більше як один рік зазначено, що зняття коштів з картки ОСОБА_1 відсутні більше як один рік.

Після опрацювання даної інформації з банку на адресу ОСОБА_1 , надіслано повідомлення № 327 від 17.02.2021 року з проханням звернутись в Пенсійний фонд для подання нової заяви про підтвердження виплати пенсії через банківську установу.

Відповідно до пункту 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (у. редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1) заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Станом на 20.04.2021 року ОСОБА_1 до відділу обслуговування громадян не зверталась.

З травня 2021 року виплата пенсії проводилася через відділення поштового зв`язку за місцем фактичного проживання, як це передбачено чинним законодавством.

Відповідно до ст. 49 Закону 1058 виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд.

У зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 за фактичним місцем проживання ( АДРЕСА_1 ), виплата пенсії, яка виплачувалась через поштове відділення поверталась, як невиплачена за період з 01.05.2021 року по 31.10.2021 року та була припинена з листопада 2021 року.

Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції на висновки Верховний Суду викладені у постанові від 12.12.2022 № 520/5668/19.

Також, апелянт зазначає, що відповідно до статті 244 Цивільного кодексу України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.

Представництво за довіреністю може грунтуватися на акті органу юридичної особи.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Згідно доданої до адміністративного позову копії довіреності від 10.07.2021, місцем проживання позивача зазначено Дніпропетровська область, м. Кам`янське, місце реєстрації держава Ізраїль, м. Нетанія, а в адміністративному позові зазначається місце проживання держава Ізраїль, м. Нетанія.

Довіреність видана двома довірителями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Підпунктами 1.2. та 2.2. пункту 4 розділ II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 визначено, що нотаріуси посвідчують довіреності, складені від імені однієї або кількох осіб, на ім`я однієї особи або кількох осіб за усним зверненням довірителя.

Довіреність від імені кількох осіб може бути посвідчена на вчинення юридичних дій для досягнення спільної мети.

У даному випадку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 отримують призначену їм окремо двом пенсії, а також від їх імені окремо до суду подано адміністративні позови в їх окремих інтересах (справа №300/3988/22 та дана справа - №300/3989/22), що свідчить про відсутність спільної мети довірителів у посвідченій 10.07.2021 року довіреності.

Згідно довіреності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є довірителями для ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 однак уповноваження на вчинення дій від імені довірителів зазначається в однині, тобто зазначається, що довіритель доручає на представництво вищезазначених осіб, у зв`язку із чим виникає закономірне питання який саме конкретно довіритель ОСОБА_1 чи ОСОБА_2 .

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано те, що 04 жовтня 2022 року ОСОБА_1 вже зверталася до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління щодо невиплати пенсії за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником; зобов`язати Головне управління виплачувати пенсію за віком ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі № 300/3989/22 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано- Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення дій - відмовлено.

Статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. :

Оскільки рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.11.2022 у справі № 300/3989/22 сторонами не оскаржувалося, то відповідно до положень КАС України, воно набрало законної сили 09.12.2022.

Враховуючи те, що є таке, що набрало законної сили рішення суду з того самого предмету спору і між тими самими сторонами, то наявні підстави для закриття провадження у справі № 300/4856/22 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до липня 2000 року проживала в місті Івано-Франківську, з 14.12.1992 їй призначена пенсія за віком, виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку з чим виплату пенсії було припинено.

На виконання постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області за № 344/12735/14-а від 18.11.2014, управління Пенсійного фонду України в місті Івано-Франківську поновило позивачу виплату пенсії за віком з 30.07.2011.

До травня 2022 року виплата пенсії здійснювалась на банківський рахунок, відкритий в АТ КБ "ПриватБанк".

13.09.2022 представник позивача звернулась до відповідача із заявою про долучення до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , серед іншого, її заяви про перерахування пенсійних виплат на банківський рахунок відкритий в АТ «ОТП БАНК» від 30.06.2022.

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повідомило представника позивача, про те, що у зв`язку з отриманою інформацією від ПАТ КБ «Приватбанк» позивачу надіслано повідомлення з проханням звернутись в Пенсійний фонд для подання нової заяви про підтвердження виплат через банківську установу. Оскільки ОСОБА_1 з такою заявою не зверталась, то з травня 2021 року виплата пенсії проводилась через відділення поштового зв`язку за місцем фактичного проживання. Однак, суми пенсій, які виплачувались через поштове відділення, повертались як невиплачені за період з 01.05.2021 до 31.10.2021. На виконання вимог статті 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідачем припинено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.11.2021. Оскільки виплата пенсії ОСОБА_1 призупинена з 01.11.2021, то у відповідача немає можливості провести виплату пенсії на поточний рахунок АТ «ОТП БАНК» до подачі заяви про поновлення пенсійних виплат.

04.10.2022 представник позивача звернулася до суду з адміністративним позовом з позовними вимогами про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо не виплати їй пенсії за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником та зобов`язання виплачувати пенсію за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду за № 300/3989/22 від 10.11.2022 в задоволенні позову відмовлено. Підставою для відмови в задоволенні позову були висновки суду про те, що оскільки з 01.11.2021 зупинено виплату пенсії позивача, то вказана обставина унеможливлює вирішення вимог щодо виплати пенсії на визначений позивачем рахунок в банківській установі, до вирішення питання про поновлення виплати пенсії. При цьому, позивач просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати пенсії позивача на її особистий банківський рахунок, однак, не оскаржував дії (рішення) щодо припинення виплати пенсії як такої. Враховуючи те, що дії відповідача щодо зупинення виплати пенсії позивача не були предметом розгляду в межах даних спірних правовідносин, то суд дійшов висновку про те, що позивачем невірно обрано спосіб захисту своїх порушених прав.

14.11.2022 представник позивача звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про перерахування та поновлення виплати пенсії з дати її припинення, та виплати пенсії на визначений пенсіонером банківський рахунок за заявою поданою представником.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 18.11.2022 повідомлено про те, що ОСОБА_1 необхідно особисто звернутися до сервісного центру органів Пенсійного фонду та надати нову заяву для поновлення виплати пенсії.

Розглядаючи спір, судом першої інстанції вірно враховано, що Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Припинення та поновлення виплати пенсії визначає стаття 49 Закону № 1058-IV, згідно норм якої виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (пункт 1 частини 1).

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (частина 2).

Статтею 51 Закону № 1058-IV встановлено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 у справі за № 1-32/2009 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV.

Відповідно до пункту 3.3 рішення Конституційного Суду України №25-рп/2009 оспорюваними нормами Закону ( 1058-15 ) конституційне право на соціальний захист поставлене в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

З наведених підстав положення пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону ( 1058-15 ) щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання (перебування) за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір, суперечать приписам Конституції України (254к/96-ВР) стосовно утвердження і забезпечення прав і свобод людини, неприпустимості обмеження конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права на соціальний захист у старості (стаття 3, частини перша, друга статті 24, частина третя статті 25, частина перша статті 46, частина перша статті 64 Основного Закону України) ( 254к/96-ВР ).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.

Як вірно зазначив суд, що позивач, проживаючи в Ізраїлі, як громадянин України, має такі ж самі конституційні права, як і інші громадяни України, так як Конституція Україні та пенсійне законодавство України не допускає обмеження права на соціальний захист, зокрема, права на отримання пенсії, за ознакою місця проживання громадянина України.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після набрання чинності рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 7 жовтня 2009 року, не передбачено таких підстав для відмови у поновленні пенсії, як проживання за кордоном, зокрема, в Ізраїлі та відсутність міжнародного договору щодо пенсійного забезпечення між Україною та Ізраїлем.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17 липня 2018 року у справі №537/52/17, від 18 липня 2018 року у справі №263/3644/17, а в силу частини 5статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відсутність чіткого законодавчого механізму щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, призвела до ситуації, за якої громадяни України були позбавлені можливості отримувати належні їм пенсійні виплати, або створювалися умови за яких пенсіонерам, які проживають за межами України, для отримання належних їм пенсійних виплат необхідно було докласти значних зусиль, зокрема, звертатись до суду.

Також, судом першої інстанції, розглядаючи даний спір вірно враховано, що згідно пунктів 1.1 - 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»/, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України за № 22-1 від 25.11.2002 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може подаватись заявником разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів), через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України (далі - вебпортал) з використанням кваліфікованого електронного підпису або електронної системи BankID відповідно до Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 липня 2015 року № 13-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 серпня 2015 року за № 991/27436 (пункт 1.1).

Заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (пункт 1.2).

Заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (пункт 1.3).

Заява про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання особі, яка потребує опіки (піклування), якій опікуна (піклувальника) не призначено і яка перебуває на довготривалому лікуванні у закладі охорони здоров`я, подається адміністрацією цього закладу (пункт 1.5).

Відповідно до пункту 1.9 Порядку № 22-1 днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, припиненням перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отриманням пенсії за місцем фактичного проживання, продовженням виплати пенсії за довіреністю, виплатою частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплатою пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведенням виплати пенсії за новим місцем проживання, у зв`язку із працевлаштуванням (звільненням), початком (припиненням) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (у разі подання заяви через вебпортал - дата реєстрації заяви зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії або поновлення виплати раніше призначеної пенсії, визначений у розділі ІІ Порядку № 22-1. Зокрема, пунктом 2.8 розділу ІІ Порядку №22-1 передбачено, що поновлення виплати пенсії здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

З пункту 3 резолютивної частини рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009 встановлено, що Конституційний Суд України звернув увагу Верховної Ради України на необхідність приведення у відповідність до Конституції України положень інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, а також прийняття закону про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними.

Проте, відповідні зміни до законодавства до цього часу не були внесені.

У даній спірній ситуації, суд першої інстанції правильно зауважив, що жоден з пунктів Порядку №22-1 (у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16 грудня 2020 року № 25-1) не містить обов`язку пенсіонера звертатись із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін "заявник", на переконання суду, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.

Відсутність у пункті 1.3 Порядку №22-1 згадки про заяви з приводу поновлення виплати пенсії не можна тлумачити як заборону подання таких заяв представниками пенсіонерів, що виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Суд правильно зазначив, що необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу рішення від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Суд вірно вважав, що подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку №22-1. Такий висновок суду відповідає правовому висновку Верховного суду, сформованому в справі за № 280/4551/21, провадження № К/9901/38340/21.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що протиправною є бездіяльність відповідача щодо поновлення виплати позивачу пенсії на вказаний у заяві банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП БАНК».

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно обрав, як належний спосіб захисту порушених прав позивача, саме зобов`язання відповідача поновити позивачу виплату пенсії на вказаний банківський рахунок на підставі заяви представника позивача від 14.11.2022.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2023 року по справі № 300/4856/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін