Справа № 420/12604/23
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

16 червня 2023 року м.Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Білостоцький О.В., розглянувши заяву про забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати прийняті Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області державної служби України з безпеки на транспорті постанови про застосування до товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» адміністративно-господарського штрафу:

???№ПШ019465 від 22.05.2023 року, якою на товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.;

???№ПШ019464 від 22.05.2023 року, якою на товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» накладено адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року адміністративну справу №420/12604/23 судом було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ч.5 ст.262 КАС України. Відповідачам запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

15.06.2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» до Державної служби України з безпеки на транспорті, Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони передачі Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті оскаржуваних постанов про накладення адміністративно-господарського штрафу до органів виконавчої служби для їх примусового виконання до моменту набрання рішенням суду по справі №420/12604/23 законної сили.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що 31.05.2023 року ним було направлено лист-повідомлення №21/05-23 від 31.05.2023 року до Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому було зазначено, що ним було подано до Одеського окружного адміністративного позов по справі №420/12604/23 про оскарження постанов №ПШ019465 від 22.05.2023 року та ???№ПШ019464 від 22.05.2023 року про накладення на товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» адміністративно-господарських штрафів, з огляду на що такі постанови не можуть бути пред`явленні до примусового виконання.

Водночас Відділ державного нагляду (контролю) у Одеській області Державної служби України з безпеки на транспорті листом від 12.06.2023 року відмовив позивачу, оскільки відповідно до Порядку проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, скарга на постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу може бути подана до Укртрансбезпеки протягом 10 днів після отримання зазначеної постанови. З огляду на зазначене, Порядок №1567 передбачає зупинення виконання постанови лише у випадку її оскарження до Укртрансбезпеки.

При цьому за твердженням представника позивача, невжиття заходів забезпечення позову може призвести до відкриття виконавчих проваджень на підставі зазначених постанов про накладення адміністративно-господарських штрафів на товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь», що зумовить застосування органами державної виконавчої влади до позивача заходів щодо примусового виконання постанов у вигляді накладення арешту на поточні рахунки товариства, що може привезти до фінансових збитків останнього. Зазначене, на думку представника позивача, у разі незастосування заходів забезпечення позову, унеможливить ефективний захист прав та інтересів товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь».

Дослідивши вказану заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах адміністративної справи та керуючись законом.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з ч. 1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення адміністративного позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Вжиття заходів забезпечення адміністративного позову нерозривно пов`язано з підставами та предметом адміністративного позову і ними обумовлюється.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У частині 2 ст. 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмету позову та не повинні порушувати прав осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Суди не вправі вживати такі заходи забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року №2 Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Правовий інститут забезпечення адміністративного позову має застосовуватися лише у виключних випадках та за умови існування обґрунтованої небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам особи до ухвалення рішення в адміністративній справі, або у випадках, якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Так, за ч.1 ст. 1 Закону України №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч.1 ст. 12 Закону України №1404-VIII).

За п.2 частиною 1 ст.26 Закону України №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Суд зауважує, що позивачем не було надано до суду жодного доказу щодо здійснення Відділом державного нагляду (контролю) у Одеській області державної служби України з безпеки на транспорті будь-яких дій, спрямованих на стягнення з нього штрафу на підставі оскаржуваних постанов, зокрема, постанови про відкриття виконавчого провадження, постанови про арешт коштів позивача, що свідчить про недоведеність товариством з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» існування у справі обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення прав або інтересів підприємства, за захистом яких воно звернулось з позовом до адміністративного суду до постановлення рішення у справі.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову є необґрунтованою, недоведеною належними доказами, а тому задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись приписами ст.ст. 5-11, 19, 150-154, 241, 243, 248, 256, 293-295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» про забезпечення адміністративного позову відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 256 КАС України.

Головуючий суддя Білостоцький О.В.