Справа № 240/19492/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/19492/21

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області щодо відмови в розгляді її заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 , оформленої листом від 13.05.2021 вих. №527/0211;

- зобов`язати Ушомирську сільську ради Коростенського району Житомирської області повторно розглянути її заяву "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га для будівництва індивідуального гаражу за адресою: АДРЕСА_1 ".

На обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що їй на праві приватної власності належить об`єкт нерухомого майна - гараж загальною площею 89,5 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З метою отримання у власність в межах норми безоплатної приватизації земельної ділянки, на якій розташований вказаний об`єкт нерухомості, вона звернулась до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області із заявою про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,01 га за адресою: АДРЕСА_1 , за цільовим призначенням - для будівництва індивідуального гаражу. Однак, у відповідь отримала від Ушомирської сільської ради лист від 13.05.2021 №527/02-11 з відмовою, обґрунтованою тим, що згідно статті 12 Земельного кодексу України сільська рада наділена повноваженнями розпоряджатися землями комунальної власності, натомість земельна ділянка, на якій розташований гараж, знаходиться поза межами населених пунктів територіальної громади, а тому відноситься до земель державної власності. Позивач вважає, що таке рішення суперечить нормам пункту 12 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України, а тому вона звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою суду провадження в адміністративній справі №240/19492/21 за позовом ОСОБА_1 було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Крім того, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено строк з надання до суду відзиву на позовну заяву.

Станом на дату розгляду справи відповідач своїм правом на заперечення щодо заявлених позовних вимог не скористався, відзиву на позовну заяву до суду не надіслав.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд зазначає наступне.

Згідно інформації, вказаної у витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом№4711 від 20.10.2017, виданого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Івчуком С.С., ОСОБА_1 набула права приватної власності на об`єкт нерухомого майна - гараж загальною площею 89,5 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , про що в Реєстрі був здійснений відповідний запис від 20.10.2017 №22921964 (а.с.6-7).

Судом встановлено, що 08 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області із заявою, в якій просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність в межах норми безоплатної приватизації земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу орієнтовною площею 0,01 га за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований належний їй на праві приватної власності гараж (а.с.11-12).

Розглянувши вказану заяву, Ушомирська сільська рада надіслала ОСОБА_1 лист від 13.05.2021 №527/02-11, в якому повідомила, що відповідно до пункту "а" до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад, а також передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб. З дня набрання чинності Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (з 01.01.2013) землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються земельні ділянки на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій та всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів та всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок державної власності. Оскільки земельна ділянка, на якій розташований гараж, знаходиться поза межами населених пунктів територіальної громади, то вона відноситься до земель державної власності. Відтак, з огляду на те, що сільські, селищні, міські ради передають у власність для всіх потреб земельні ділянки із земель комунальної власності відповідних територіальних громад, Ушомирська сільська рада порекомендувала ОСОБА_1 звернутися із заявою до Житомирської обласної державної адміністрації (а.с.13).

Вважаючи, що вказаним листом від 13.05.2021 №527/02-11 Ушомирська сільська рада протиправно відмовила їй у розгляді заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конституції України встановлено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Приписами статті 80 ЗК України визначено, що суб`єктами права власності на землю є: громадяни та юридичні особи - на землі приватної власності; територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності; держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, - на землі державної власності.

Згідно зі статтею 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з частинами першою та другою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадить, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст.116 цього Кодексу).

Згідно частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований статтею 118 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Згідно з частиною сьомою статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що норма частини 7 статті 118 Земельного кодексу України визначає лише два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування при вирішенні клопотання особи про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки із земель комунальної власності:

а) прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою;

б) прийняття мотивованого рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Крім того, частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, при вирішенні клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, уповноважений на це орган в контексті норм частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України повинен перевірити: відсутність передачі земельної ділянки безоплатно у власність відповідному громадянину по зазначеному виду використання (частина четверта статті 116 Земельного кодексу України); чи відносяться землі, за рахунок яких планується формування земельної ділянки, до земель сільськогосподарського призначення державної власності (частина четверта статті 122 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки схемі землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проектам землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затвердженим у встановленому законом порядку (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України); відповідність бажаного місця розташування земельної ділянки містобудівній документації (у разі її надання для містобудівних потреб) (частина сьома статті 118 Земельного кодексу України та частина третя статті 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Визначений у частині 7 статті 118 ЗК України перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним. При цьому, у випадках ухвалення рішення про відмову в наданні такого дозволу відповідний орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування зобов`язаний належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Під час розгляду справи суд встановив, що у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 08.05.2021 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований належний їй на праві приватної власності гараж, Ушомирська сільська рада надіслала позивачу лист від 13.05.2021 №527/02-11, в якому повідомила про відсутність у неї повноважень на розпорядження даною земельною ділянкою, оскільки вона знаходиться поза межами населених пунктів територіальної громади, та як наслідок відноситься до земель державної власності, якими розпоряджається обласна державна адміністрація. Відтак, для вирішення зазначеного питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою Ушомирська сільська рада порекомендувала ОСОБА_1 звернутися із заявою до Житомирської обласної державної адміністрації.

Вказане свідчить, що заява ОСОБА_1 про надання їй дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , Ушомирською сільською радою по суті, в порядку, визначеному статті 118 ЗК України, не розглядалась, оскільки на переконання відповідача розпорядження цією земельною ділянкою, не належить до повноважень сільської ради.

Відтак, спірним у даній справі є питання наявності в Ушомирської сільської ради повноважень на здійснення розпорядження земельною ділянкою, що знаходиться по вул.Білокоровицьке шосе, 31 в м. Коростень, з огляду на те, що вона розташована в межах Ушомирської ОТГ, однак поза межами населених пунктів цієї територіальної громади.

При цьому, суд звертає увагу, що факт розташування земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на території Ушомирської ОТГ, однак поза межами населених пунктів цієї територіальної громади, не заперечується відповідачем, а також підтверджується інформацією, вказаною в листі Виконавчого комітету Коростенської місткої ради Житомирської області від 21.10.2020 №928/25-09 (а.с.10).

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд зазначає, що повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені в статті 122 ЗК України (в редакції Закону України від 06.09.2012 № 5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності").

Згідно з частиною 1 статті 122 КАС України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч. 4 ст. 122 КАС України).

В свою чергу, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Зі змісту вказаних норм вбачається, що передача у власність для всіх потреб земельних ділянок із земель комунальної власності відповідних територіальних громад належить до повноважень відповідних сільських, селищних, міських рад. Натомість передача у власність для всіх потреб земельних ділянок за межами населених пунктів із земель державної власності належить до повноважень відповідної обласної державної адміністрації.

Таким чином, вищезазначеними положеннями ЗК України Ушомирська сільська рада наділена повноваженнями на розпорядження землями комунальної власності.

01.01.2013 набрав чинності Закон України від 06.09.2012 №5245-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (далі - Закон №5245-VI).

Згідно розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №5245-VI (в редакції чинній станом на 08.05.2021 - дату звернення позивача із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою та станом на 13.05.2021 - дату надання відповідачем відповіді на цю заяву, до змін внесених Законом України від 28.04.2021 №1423-IX), з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються:

а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій;

б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах "а" і "б" пункту 4 цього розділу (п. 3 розділу II Закону №5245-VI).

У державній власності залишаються:

а) розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності; які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук; які належать до земель оборони;

б) земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

в) землі зон відчуження та безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

г) усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті "а" пункту 3 цього розділу (п. 4 розділу II Закону №5245-VI).

Відповідно до статті 83 ЗК України "Право власності на землю територіальних громад" (в редакції чинній станом на 08.05.2021 - дату звернення позивача із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою та станом на 13.05.2021 - дату надання відповідачем відповіді на цю заяву) землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відтак, згідно з вказаними нормами до земель комунальної власності відносились усі землі в межах населених пунктів.

В свою чергу, згідно статті 84 ЗК України "Право власності на землю держави" (в редакції чинній станом на 08.05.2021 - дату звернення позивача із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою та станом на 13.05.2021 - дату надання відповідачем відповіді на цю заяву) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Оскільки, земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , на яку ОСОБА_1 просила надати їй дозвіл на розроблення проекту землеустрою, знаходиться на території Ушомирської об`єднаної територіальної громади, однак поза межами населених пунктів цієї територіальної громади, то з огляду на положення статтей 83 і 84 ЗК України (в редакції чинній станом на 08.05.2021 - дату звернення позивача із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою та станом на 13.05.2021 - дату надання відповідачем відповіді на цю заяву) вказана земельна ділянка, на момент спірних правовідносин, належала до земель державної власності.

27 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 28.04.2021 № 1423-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" (далі - Закон №1423-IX).

Вказаним законом до статті 83 ЗК України були внесені зміни та доповнено частину 2 пунктом "в". Після внесення вказаних змін, частина 2 статті 83 ЗК України передбачає, що у комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування;

в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Крім того, пунктом 58 Закону №1423-IX розділ X "Перехідні положення" ЗК України було доповнено пунктом 24 такого змісту:

"24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними".

Отже, в пункті 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України законодавцем врегульовано порядок переходу земельних ділянок із державної у комунальну власність та передбачено, що з 27.05.2021 усі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів, але у межах територіальних громад, переходять у комунальну власність таких територіальних громад.

На підставі вказаних норм з 27.05.2021 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Ушомирської об`єднаної територіальної громади, однак поза межами населених пунктів цієї територіальної громади, набула статусу землі комунальної власності Ушомирської об`єднаної територіальної громади, та відповідно саме з 27.05.2021 в Ушомирської сільської ради виникли повноваження на розпорядження вказаною земельною ділянкою, в тому числі й повноваження щодо здійснення її передачі з комунальної власності у власність громадян.

Однак, суд наголошує, що перехід земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Ушомирської об`єднаної територіальної громади поза межами населених пунктів, із державної власності у комунальну власність Ушомирської ОТГ відбувся саме з 27.05.2021. Разом з тим, станом дату звернення ОСОБА_1 до Ушомирської сільської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (08.05.2021) та станом на дату надання відповідачем відповіді на цю заяву (13.05.2021) вказана земельна ділянка, з огляду на норми статтей 83 і 84 ЗК України до змін, внесених Законом №1423-IX, належала до земель державної власності, якими Ушомирська сільська рада, на момент звернення позивача, права розпоряджатися не мала.

За відсутності повноважень на розпорядження земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , в Ушомирської сільської ради були відсутні підстави для розгляду в порядку, визначеному статтею 118 ЗК України, на пленарному засіданні ради поданої ОСОБА_1 заяви про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення цієї земельної ділянки їй у власність.

Враховуючи вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що повідомивши ОСОБА_1 , за результатами розгляду її заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, про відсутність повноважень на здійснення розпорядження бажаною земельною ділянкою, як такою, що належала до земель державної власності, а також зазначивши суб`єкта, який здійснює розпорядження цією земельною ділянкою, Ушомирська сільська рада діяла на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.

Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, за результатами розгляду вказаної справи дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області (вул.Березюка, 15, с. Ушомир, Коростенський район, Житомирська область, 11571; ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович