Справа № 460/2512/23
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/2512/23 пров. № А/857/5657/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Кузьмича С.М., Улицького В.З.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боюки Володимира Васильовича на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року про повернення заяви про забезпечення доказів у справі №460/2512/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області про визнання дій протиправними, бездіяльності протиправною, відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій (головуючий суддя першої інстанції Борискін С.А., час ухвалення 12.02 год., місце ухвалення м. Рівне, дата складання повного тексту 07.03.2023),-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Сарненської районної адміністрації Рівненської області, в якому просив:

-визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області щодо створення перешкод у доступі до інформації щодо позивача, в тому числі шляхом дискримінації його за соцiальною ознакою та у зв`язку із отриманням правової допомоги про дотримання органами соціального захисту прав позивача у відповідності до Закону № 796;

-визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області щодо не зазначення i не надання інформації про надання пільг та компенсацій, нарахування та виплату коштів, у відповідності до Закону №796, iз розбивкою помісячно та порiчно за період з 1 січня 2014 року, ненадання підтверджуючих документів і особової справи отримувача усiх видів соціальної допомоги на ознайомлення та ненадання детальної iнформації про позивача з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги;

-визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області у наданнi iнформації щодо дотримання прав позивача як пенсіонера по інвалідності III групи потерпілого категорiї 1;

-зобов`язати Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області надати інформацію щодо позивача пільг та компенсацій, нарахування, виплату коштів, як пенсіонеру по інвалідності ІІІ групи потерпілого категорії 1, органами соціального захисту з 1 січня 2014 року, надати особову справу отримувача усіх видів соціальної допомоги на ознайомлення та ненадання детальної iнформації про позивача з Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги;

-зобов`язати Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області здiйснити нарахування і виплату коштів, як пенсіонеру по інвалідностi III групи потерпілого категорії 1, з 1 січня 2014 року у визначеному Законом №796 розмірі;

-стягнути з Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області моральну шкоду в розмiрi п`ять тисяч гривень.

28.02.2023 стороною позивача подано клопотання про забезпечення доказів, шляхом витребування в Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області доказів: особову справу ОСОБА_1 , як отримувача усіх видів соціальної допомоги та дані щодо позивача із Єдиного реєстру отримувачів усіх соціальних допомог.

В подальшому, з урахуванням уточнених вимог, ОСОБА_2 , як представник позивача, просив забезпечити докази шляхом:

-витребування в Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області - доказів про нарахування (суму, склад, час, помісячне та порічне зазначення) та проведення виплат (суму, склад, час, помісячне та порічне зазначення) соціальних та компенсаційних виплат, надання пільг (їх склад, форма, вид, час/період надання, які передбачені позивачу Законом №796, як особі з інвалідністю ІІІ групи потерпілому від аварії на ЧАЕС 1 категорії; витребувати інформацію та документи на її підтвердження про стан виконання судових рішень у справі №571/1276/14-а, оригінал особової справи позивача, як отримувача усіх видів соціальної допомоги та детальну інформацію (дані) відносно позивача із Єдиного реєстру осіб, які мають право на пільги.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.03.2023р. заяву про забезпечення доказів у справі №460/2512/23 - повернуто заявнику разом з доданими до неї матеріалами.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представником позивача, адвокатом Боюкою В.В. подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що договір про правову допомогу позивачу укладений 21 червня 2014 року, на підставі якого виданий Ордер Серії ЧК № 016405, наданий суду у справу.

Договір не припинений, є діючим, ордер на його підставі також не відкликаний, виданий у відповідності до ст. 26 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та на підставі вказаного Договору, є чинним, Законом або рішенням суду не визнаний не чинним, з будь-яких підстав, а тому позиція суду, на підставі Рішення РАУ від 12 квітня 2019, не ґрунтується на Законі.

При цьому норми КАС України або Закону, яким Ордер не відповідає або скасований суд не вказав, та й не міг, тому що він видавався на підставі Договору та згідно ст. 26 Закону, а Рішення РАУ прийняте через п`ять років після укладення договору та видачі ордеру. Рішення РАУ не є актом, яким припиняються правовідносини представництва або прав на адвокатську діяльність, а позиція суду є по своїй суті твердженням про припинення відносин представництва особи за Договором та Ордером, й при цьому додаткових документів суд не витребовував, чим обмежив доступ позивача до суду, без Законних підстав обмежив право на здійснення діяльності адвокатом. Ці дії та рішення призвели до неможливості представництва позивача, реалізації повноважень, надання особі правової допомоги.

Зазначає, що намагався сформувати новий ордер, проте через перешкоди з боку Національної асоціації адвокатів України, де після спроб його формування в особистому кабінеті адвоката спливало віконце про наявність заборгованості внесків адвоката за 2015-2016, 2019 роки, хоча такі ним були здійснені, та був змушений сплатити внесок НААУ за 2019 рік повторно, після чого сформував ордер нового зразка.

З урахуванням наведеного просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для розгляду заяви про забезпечення доказів по суті.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 312 КАС України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Частиною 4 статті 59 КАС України передбачено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

На підтвердження повноважень представником позивача адвокатом Боюкою В.В., яким підписано заяву про забезпечення доказів, долучено ордер серії ЧК № 016405 виконаний друкарським способом, який виданий 16 серпня 2013 року (а.с.19).

Згідно з частиною 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Рішенням Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року затверджено Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги (далі Положення).

За змістом пунктів 2, 6, 7 Положення ордер на надання правової допомоги письмовий документ, що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги у випадках і порядку, встановлених Законом України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та іншими законами України.

Бланки ордерів, згідно затвердженої типової форми, генеруються у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України (далі - НААУ) www.unba.org.ua слідуючи командам системи.

Облік згенерованих ордерів здійснюється автоматично системою управління електронної бази даних Єдиного реєстру адвокатів України (далі ЄРАУ). Історія генерування ордерів відображається у відповідному розділі «Особистого кабінету адвоката» на офіційному веб-сайті НААУ та у адміністративній частині електронної бази даних ЄРАУ.

Пунктом 4 Рішення Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року надано дозвіл адвокатам України в строк до 01 січня 2022 року використовувати Типову форму ордера, виготовлену друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону.

Згідно з пунктом 5 Рішення Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року, типова форма ордеру, виготовлена друкарським способом на замовлення ради адвокатів регіону відповідно до Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затверджені рішенням Ради адвокатів України № 36 від 17 грудня 2012 року, із змінами та доповненнями, діє після 01 січня 2022 року до закінчення повноважень адвоката у конкретній справі (провадженні).

Отже, Рада адвокатів України, затвердивши в новій редакції Положення про ордер на надання правничої (правової) допомоги, передбачила впровадження процедури електронного генерування ордерів на надання правничої (правової) допомоги адвокатом через особистий кабінет адвоката на офіційному веб-сайті НААУ.

Ордер, згенерований онлайн, містить усі необхідні реквізити звичайного ордеру, а також має двовимірний штрих-код (QR-код) з посиланням на профайл адвоката в ЄРАУ. При генеруванні ордерів їм присвоюється серія кожного регіону.

Апеляційний суд зазначає, що наданий адвокатом ордер серії ЧК № 016405 виконаний друкарським способом, натомість, використання такої форми ордеру з 01 січня 2022 року не дозволяється і єдиною формою ордера є та, яка згенерована на офіційному веб-сайті НААУ.

Судом не заперечується, що виготовлений друкарським способом ордер зберігає свою дію як доказ повноважень до їх закінчення у конкретній справі (провадженні), проте, оскільки звернення до суду із цим позовом відбулось після 01 січня 2022 року, а саме 01 лютого 2023 року, то згадане застереження не розповсюджується.

Що стосується доводів апелянта про те, що Договір про надання правової допомоги від 21 червня 2014 року не припинений, є діючим, ордер на його підставі також не відкликаний, виданий у відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та на підставі вказаного Договору, то колегія суддів вважає такі невірними з огляду на наступне.

Суперечливим є те, що ордер виданий на підставі договору від 21.06.2014 р., оскільки у самому ордері вказана дата 16 серпня 2013 року ( а.с. 19, 31).

Також, як уже зазначалось вище, відповідно до частини 2 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Згідно з пунктом 3 Рішення Ради адвокатів України Національної асоціації адвокатів України № 41 від 12 квітня 2019 року в Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України (зразок в Додатку 1).

Щодо доводів апелянта про те, що в подальшому він сформував ордер нового зразка, то такі не можуть братись судом до уваги, оскільки жодним чином не спростовують факту долучення до заяви про забезпечення доказів від 6 березня 2023 року ордеру серії ЧК №016405 виконаного друкарським способом.

З урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що ордер серії ЧК №016405, не є належним доказом підтвердження повноважень адвоката Боюки В.В. діяти від імені та в інтересах ОСОБА_1 та відповідно, не підтверджує повноважень на підписання та подання заяви про забезпечення доказів.

Інших доказів на підтвердження наявності повноважень щодо представництва Боюки В.В. позивача Боюки В.І., матеріали справи не містять.

Статтею 116 КАС України визначено вимоги до заяви про забезпечення доказів. Частиною 3 статті 116 КАС України встановлено, що до заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 169 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 КАС України, у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Проаналізувавши вказані норм права, колегія суддів зазначає, що в цьому випадку суддя суду першої інстанції обґрунтовано застосував аналогію закону та положення пункту 3 частини 4 статті 169 КАС України, повернувши заяву заявнику.

Враховуючи те, що заява про забезпечення доказів від 6 березня 2023 року підписана особою, яка не має права її підписувати, колегія суддів погоджується із висновком судді першої інстанції про те, що таку заяву слід повернути особі, яка її подала, разом з доданими до неї документами.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками судді суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суддя суду першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 312, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Боюки Володимира Васильовича залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року про повернення заяви про забезпечення доказів у справі №460/2512/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді С. М. Кузьмич
В. З. Улицький