Справа № 240/915/23
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-05-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

04 травня 2023 року м. Житомир справа № 240/915/23

категорія 110010000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Черняхович І.Е., перевіривши дотримання вимог законодавства при подачі позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" до Державної екологічної інспекції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" звернулось до суду з позовом до Державної екологічної інспекції у Волинській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови Державної екологічної інспекції у Волинській області про накладення штрафних санкцій від 17.08.2021 №69-8/21 та від 17.08.2021 №70-8/21.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ст. 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Перевіривши, що подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" до суду у встановлений процесуальний строк на звернення, судом було встановлено наступне.

Частиною 1 статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Таким чином, дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Згідно з частиною 2 статті 122 КАС України, за загальним правилом, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спірних правовідносин у даній справі є постанови Державної екологічної інспекції у Волинській області від 17.08.2021 №69-8/21 та від 17.08.2021 №70-8/21 про накладення на Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" штрафних санкцій.

При цьому, в позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" зазначило, що вказані постанови Державної екологічної інспекції у Волинській області від 17.08.2021 №69-8/21 та від 17.08.2021 №70-8/21 воно отримало 03.09.2021.

Таким чином, визначений частиною 2 статті 122 КАС України шестимісячний процесуальний строк на звернення до суду розпочався для позивача 03.09.2021 та відповідно закінчився 03.03.2022.

Однак, з даним позовом до суду Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" звернулось лише 06 січня 2023 року, що підтверджується датою на конверті, в якому позов товариства надійшов до суду.

З огляду вказане суд прийшов до висновку про пропуск позивачем шестимісячного процесуального строку на звернення до суду.

У зв`язку з цим, ухвалою від 24.01.2023 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків шляхом надання клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску, із зазначенням в ньому інших підстав для поновлення такого строку, відмінних від тих, що зазначені в заяві, поданій одночасно з позовною заявою, оскільки оцінка цим підставам була надана в ухвалі від 24.01.2023.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" подало до суду клопотання, в якому просило поновити пропущений строк на звернення з даним позовом до суду. В обґрунтування поданого клопотання та поважності причин пропуску строку на звернення до суду Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" вказало на впроваджений у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, воєнний стан, та зауважило, що закінчення строку звернення з даним позовом до суду перепало на фазу активних бойових дій агресора, просування ворога вздовж кордонів України з Республіки Білорусь та Російської Федерації, масових ракетних та авіаційних ударів по місту Житомир. Крім того, в поданому клопотанні товариство звернуло увагу на позицію судді при розгляді інших справ та зазначило, що під час розгляду адміністративної справи №240/2136/22 головуюча суддя Черняхович І.Е. дійшла висновку, що введення на території України воєнного стану є перешкодою для функціонування підприємств у звичайному режимі та задовольнила лопотання позивача.

Розглянувши зазначене клопотання, суд зазначає, що пропущений процесуальний строк може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Ключовою є фраза «з поважних причин», а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При цьому, у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі №6-26370кс04 зазначено таке: "Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим".

Як вказує практика Верховного Суду України, оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на оскарження, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право на оскарження.

Ключовою є фраза «з поважних причин», а отже це і є предметом доказування при вирішенні питання щодо встановлення поважності причин для позивача, тобто якщо строк був пропущений з поважних причин, це повинно підтверджуватися незаперечними письмовими доказами. Поважними причинами пропуску строку звернення до суду відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, в тому числі звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами. При цьому, у рішенні Верховного Суду України від 13.09.2006 у справі №6-26370кс04 зазначено таке: "Поважними причинами пропуску строку позовної давності вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення позову стає неможливим або утрудненим".

Верховний Суд зазначив, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Розглянувши доводи позивача про запровадження з 24.02.2022 на території України воєнного стану, як підставу пропуску ним строку звернення до суду, суд зауважує, що оцінка вказаним обставинам вже була надана судом в ухвалі від 24.01.2023 про залишення позовної заяви без руху, в якій суд зазначив, що запровадження воєнного стану може бути підставою, яка відповідно до частини першої статті 121 КАС повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку, однак у випадку, якщо пропуск процесуального строку на звернення до суду знаходиться в прямому причинному зв`язку з такими обставинами.

Таким чином, питання поновлення строку на звернення до суду у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на звернення до суду в всіх абсолютно випадках.

Саме по собі введення воєнного стану не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду і не може бути підставою для поновлення пропущеного строку. Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, яка звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

В заяві про поновлення пропущеного строку на звернення до суду Товариство з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" зазначило, що через військову агресію та масові ракетні обстріли та влучання в об`єкт критичної енергетичної інфраструктури здійснювались аварійні відключення електроенергії. На підтвердження вказаних обставин товариство надало до суду повідомлення від ПАТ "Фірма Бевз" вих. №64 від 09.02.2023.

Ознайомившись з інформацією, вказаною у зазначеному повідомленні, суд зазначає, що ним підтверджується відсутність (проблеми) з електропостачанням 10.10.2022, в період з 23.10.2023 по 12.11.2022, та обмеження щодо постачання електроенергії в період з 13.11.2022 по 03.01.2023.

З даного приводу суд зазначає, що останнім шестимісячний процесуальний строк на звернення до суду закінчився для позивача 03.03.2022, а відтак зазначені ним обставини щодо проблем з електропостачанням протягом жовтня 2022 року - січня 2023 року, які мали місце вже після спливу процесуального строку на звернення з даним позовом до суду, не можуть вважатися поважними причинами пропуску такого строку.

Доказів існування жодних інших пов`язаних із введеним військовим станом обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення до суду позивач до суду не надав.

Крім того, суд звертає увагу, що із всього шестимісячний процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду, який тривав для позивача з 03.09.2021 по 03.03.2022, на воєнний стан припав незначний проміжок часу, який становить 8 днів (з 24.02.2022 по 03.03.2022). В свою чергу, жодних доказів наявності обставин, які унеможливлювали чи створювали істотні труднощі для звернення позивача до суду протягом періоду з 03.09.2021 по 23.02.2022, матеріали справи не містять.

Також суд зазначає, що процесуальний строк на звернення з даним позовом до суду пропущено Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" на понад строк понад десять місяців (з 04.03.2022 по 06.01.2023), що не може вважатись незначним строком пропуску на звернення до суду.

Посилання позивача на позицію головуючої судді під час розгляду адміністративної справи №240/2136/22 суд вважає безпідставним, адже у вказаній справі позов був поданий до суду в межах визначеного КАС України процесуального строку на звернення, а введений воєнний стан був підставою для зупинення провадження у вказаній справі, а не для поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

Частиною другою та п`ятою статті 44 КАС України визначено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Дотримання строку звернення з адміністративним позовом до суду є однією з умов для реалізації права на звернення з позовом у публічно-правових відносинах.

Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Верховний Суд зазначив, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

Враховуючи викладене суд вважає, що позивачем не надано належних доказів існування причин, які б давали підстави для висновку про наявність об`єктивних, тобто таких, що не залежали від волі позивача, обставин, які б зумовили поважність пропуску встановленого процесуальним законом строку звернення до суду.

З огляду на що, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку.

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії", "Девеер проти Бельгії" Суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Таким чином, дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

З огляду на що, судом не встановлено наявності поважних причин, за яких позивач не міг звернутися до адміністративного суду в межах передбаченого законом строку.

Згідно з п. 9 ч. 4 ст. 123 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення (ч. 5, 6 ст. 169 КАС України).

Беручи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" слід повернути позивачу у зв`язку з пропуском ним без поважних причин процесуального строку на звернення до суду.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕНОІЛ" до Державної екологічної інспекції у Волинській області про визнання протиправною та скасування постанови повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Е.Черняхович