Справа № 540/529/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/529/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась 24.01.2022 до Херсонського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про відмову в зарахуванні до стажу роботи судді ОСОБА_1 трьох років роботи на посаді адвоката Миколаївської обласної колегії адвокатів та здійснення з приводу цього перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці,

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 , який дає право на отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці трьох років роботи на посаді адвоката Миколаївської обласної колегії адвокатів,

- зобов`язати Головне управління Пнсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що суддя Апеляційного суду Херсонської області у відставці ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з вересня 2016 р., і отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Загальний стаж судді при відставці був обчислений у 23 роки 6 місяців 1 день з урахуванням лише роботи на посаді судді з 12.03.1993 по 15.09.2016. Позивачка вказує на те, що ГУ ПФУ в Херсонській області при призначенні щомісячного довічного грошового утримання не зарахувало до стажу роботи, який дає право на отримання щомісячного грошового утримання, три роки професійної діяльності судді у сфері права на посаді адвоката, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення. Не погоджуючись з визначеним розміром довічного грошового утримання позивачка 02.08.2021 звернулася до ГУ ПФУ в Херсонській області з вимогою зарахувати до стажу роботи при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на посаді судді трьох років роботи на посаді адвоката Миколаївської обласної колегії адвокатів, які передували призначенню суддею та стали підставою для цього призначення, та просила здійснити перерахунок та виплату розміру довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням збільшеного загального стажу судді на три роки. На звернення позивачки ГУ ПФУ України в Херсонській області листом від 08.09.2021 № 6479-6256/Р-02/8-2100/21 надало відповідь про відмову у задоволенні вимог в зв`язку з відсутністю для цього підстав.

Ухвалою судді Херсонського окружного адміністративного суду Ковбій О.В. від 31.01.2022 відкрито провадження у справі, рішення по справі не прийнято.

Згідно Розпорядження Голови Верховного Суду від 18.03.2022 року № 11/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)" територіальна підсудність справ Херсонського окружного адміністративного суду визначена за Одеським окружним адміністративним судом.

17.02.2023 року справа № 540/529/22 за результатами автоматизованого розподілу була передана для розгляду судді Одеського окружного адміністративного суду Хом`яковій В.В.

Ухвалою від 22.02.2023 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в спрощеному провадженні без виклику представників сторін.

13.03.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Вказує, що порядок проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020, встановлений безпосередньо статтею 142 Закону № 1402. Отже, на позивачку розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені статтею 142 Закону від 02.06.2016 № 1402-VІІІ Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон № 1402). Відповідно до ч. 1 ст. 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Частиною другою ст. 137 Закону № 1402 встановлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Відповідно до ч. 4 ст. 43 Закону України "Про статус суддів" зі змінами, внесеними Законом України від 24 лютого 1994 року № 4015-XП "Про внесення змін і доповнень до Закону України "Про статус суддів", до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних із керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Системний аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби. При обчисленні відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, має враховуватись лише стаж роботи на посаді судді.

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю у особи відповідного стажу роботи на посаді судді. Наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання . Отже, суддя за його волевиявленням може одержувати або пенсію, або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. Позивач одержує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці. До загального страхового стажу позивачці зараховано період зайняття адвокатською діяльністю. Натомість, стаж роботи позивача на посаді судді складає 23 роки 06 місяців 01 день, згідно з розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 .. Зарахування до стажу роботи на посаді судді періоду здійснення адвокатської діяльності чинним законодавством не передбачено. Позивачці з 19.02.2020 призначено довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 56% суддівської винагороди працюючого судді. Для застосування розміру більшого ніж 56% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, відсутні підстави.

Згідно з ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області з 27.09.2011, з 16.09.2016 позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402 "Про судоустрій і статус суддів" (далі-Закон № 1402).

За матеріалами пенсійної справи страховий стаж позивачки складає 42 роки 04 місяці 02 дні. З них робота на посаді судді - 23 роки 06 місяців 1 день (з 12.03.1993 по 15.09.2016 ). З 12 березня 1993 року в зв`язку з обранням 16-ї сесією 21 скликання Миколаївської обласної Ради народних депутатів 11.03.1993 ОСОБА_1 наказом Управління юстиції Миколаївської облдержадміністраціі за номером 92-Л від 18.03.1993 року була призначена суддею Єланецького районного суду Миколаївської області на зазначену посаду переводом з Єланецької юридичної консультації, де працювала адвокатом Миколаївської обласної колегії адвокатів з 01.11.1985 по 11.03.1993 .

Позивачка звернулась до ГУ ПФУ в Херсонській області з заявою про зарахування до стажу роботи при призначенні щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 на посаді судді трьох років роботи на посаді адвоката Миколаївської обласної колегії адвокатів, які передували призначенню суддею та стали підставою для цього призначення, та просила здійснити перерахунок та виплату розміру довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням збільшеного загального стажу судді на три роки, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

ГУ ПФУ України в Херсонській області листом від 08.09.2021 № 6479-6256/Р-02/8-2100/21 відмовило у задоволенні вимог позивачки , пославшись на відсутність підстав. Відповідач зазначив, що ОСОБА_1 отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України від 02.06.2016 № 1402 "Про судоустрій і статус суддів", який ст. 137 до стажу роботи на посаді судді зараховує тільки роботу на посаді:1)судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражі в України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Позивачка вважає свої права порушеними, тому звернулась до суду з позовною заявою.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з того, що відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя, що закріплена в частині 1 статті 124 Конституції України.

Ключовим питанням у цій справі є те, чи має позивачка право на зарахування до стажу роботи на посаді судді додаткових трьох років роботи у сфері права, якщо право на відставку реалізувала до набрання чинності частини другої статті 137 Закону №1402-VIII, в редакції Закону №2509-VIII.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд на час розгляду справи визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), який набрав чинності з 30.09.2016.

Згідно із пунктом 2 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII визнано таким, що втратив чинність з дня набрання чинності цим Законом, Закон № 2453-VI, крім положень, зазначених у пунктах 7, 23, 25, 36 цього розділу.

Відповідно до частини 1 статті 142 Закону №1402-VIII судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. Відповідно до ч. 3 статті 142 Закону №1402-VI передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

На підставі частини першої статті 116 Закону № 1402 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1402 визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Як свідчать матеріали справи, позивачка обрана суддею Єланецького районного народного суду 11.03.1993 Миколаївською обласною радою народних депутатів.

На час обрання позивачки суддею діяв Закон "Про статус суддів" від 15.12.1992 року № 2862 (далі - Закон №2862).

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України №2862, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків.

Ч. 4 ст. 43 Закону № 2862 передбачалось, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

15.09.2016 позивачку відраховано зі штату Апеляційного суду Херсонської області у зв`язку поданням заяви про відставку та відповідно до постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 № 1515-VІІІ. На час виходу ОСОБА_1 у відставку діяв Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453 (далі Закон № 2453). Відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, (в даному випадку це 03.08.2010) зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

За правилами частини першої статті 120 Закону №2453 суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку. Згідно із вимогами статті 135 Закону України №2453, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Таким чином, за час перебування позивачки до її виходу у відставку, норми Законів № 2862 та № 2453 не містили приписів щодо зарахування до стажу роботи на посаді судді стажу роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Законом "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" № 2509 від 12.07.2018 року статтю 137 Закону № 1402 доповнено частиною другою, відповідно до якої до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Зазначена норма набула чинності з 05 серпня 2018 року, тобто в той час, коли позивач вже не була діючим суддею, а перебувала у відставці.

Відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України підставами для звільнення судді є подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

На підставі статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надано в рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99. В абзацах 2,3 пункту 2 рішення Конституційний Суд зазначив, що "в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (…)

Конституція України, закріпивши ч. 1 ст. 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права.

Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього".

В абзаці першому пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Президента України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" (справа про податки) від 05.04.2001 № 3-рп/2001 Суд зазначив, що " Конституція України закріпила принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

В абзаці 4 пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 12 липня 2019 року № 5-р(I)/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 2, 3 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівників державних та комунальних закладів культури" від 28 січня 2016 року № 955-VIII зі змінами - Конституційний Суд України констатував, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.

Оскільки позивачка на час набрання чинності ч. 2 ст. 137 Закону № 1402 (05.08.2018) вже перебувала у відставці, тому на неї не розповсюджується ця норма, отже до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 не може бути зарахований стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Зворотність дії у часі застосовується тільки в разі пом`якшення або скасування відповідальності особи, що обумовлює неможливість застосування зворотної дії в часі приписів ч. 2 ст. 137 Закону № 1402 до визначення стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 . Прямої вказівки на те, що норми частини другої статті 137 Закону №1402-VIII застосовуються до осіб, які реалізували своє право на відставку до 05.08.2018, цей Закон не містить

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.10.2019 у справі № 520/11431/18 та від 12.03.2021 року у справі № 1540/4723/18.

Щодо твердження позивачки про те, що до стажу роботи на посаді судді має зараховуватись стаж (досвід) роботи професійної діяльності у сфері права, оскільки наявність такого стажу вимагався законом як мінімальний для набуття права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, то суд вважає його також необгрунтованим.

Трудова книжка, витяг з якої додано до позову, свідчить, що ОСОБА_1 до обрання суддею працювала адвокатом в Єланецькій районній юридичній консультації з 1985 року до 11.03.1993.

Стаття 150 Конституції УРСР 1978 року (діючої на час обрання позивачки суддею) передбачала, що всі суди Української РСР утворюються на засадах виборності суддів і народних засідателів. Народні судді районних (міських) народних судів обираються громадянами району (міста) на основі загального, рівного і прямого виборчого права при таємному голосуванні строком на п`ять років.

Стаття 43 Закону № 2862 на час обрання позивачки суддею передбачала, що кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Суддя також має право на відставку за станом здоров`я, що перешкоджає продовженню виконання обов`язків (ч.1) Судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на загальних підставах. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія на загальних підставах або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір щомісячного грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді або, за його вибором, призначається пенсія на загальних підставах (ч.4).

Частиною 1 ст. 7 Закону № 2862 (в редакції, яка була чинною на час обрання позивачки на посаду судді у березні 1993 року), визначалось, що право на зайняття посади судді районного (міського), міжрайонного (окружного) суду, військового суду гарнізону має громадянин України, який досяг на день обрання 25 років, має вищу юридичну освіту і, як правило, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менше двох років.

Таким чином, вимога щодо наявності стажу роботи за юридичною спеціальністю не менше 2 років не мала обов`язкового характеру, про що свідчить словосполучення "як правило". Тобто, якщо б такий стаж був меншим або взагалі відсутнім, така обставина не була б беззаперечною перепоною для обрання особи суддею районного суду.

Отже, чинними на момент обрання та звільнення позивача у відставку нормами законодавства не передбачено законних підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді попереднього періоду роботи в галузі права.

З огляду на викладене, робота на посаді адвоката у період 1991-1993 роки не може бути зарахована до стажу роботи, що дає право на надбавку за вислугу років, відповідно до законодавства, що діяло на день призначення (обрання) та звільнення позивачки.

Крім того, суд вважає, що питання розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці імперативно вирішено у частинах другій та третій статті 142 Закону України Про судоустрій і статус суддів", а тому це питання не відноситься до дискреційних повноважень органів Пенсійного фонду України, тобто не залежать від їх розсуду при виборі будь-яких правомірних варіантів дій.

Єдиним нормативним документом, який регламентує діяльність органів Пенсійного фонду України щодо подання та розгляду суддею у відставці заяви про призначення або перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 №3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 20.03.2017 № 5-1). Цей Порядок не наділяє органи Пенсійного фонду України правом дискреційних повноважень (на свій розсуд) при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Зі змісту Порядку №3-1 (станом на день звільнення позивачки) вбачається, що розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, надає за зразком, який викладено в додатку 3, представник роботодавця - голова відповідного суду. Розрахунок стажу роботи судді складається на день видання наказу про відрахування судді зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку.

Відповідно до частини шостої ст. 48 Закону №1402-VIII, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, а також фізичні і юридичні особи та їх об`єднання зобов`язані поважати незалежність судді і не посягати на неї.

З огляду на викладені вище норми, суд зазначає, що ані Конституція України, ані Закон №1402-VIII не передбачає право (повноваження) відповідача визначати стаж судді, який дає право на отримання довічного грошового утримання.

Згідно зі ст. 116 Закону №1402-VIII регулює питання права судді на відставку і порядок вирішення цього питання Вищою радою правосуддя.

Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2019 року у справі №308/13559/16-а, вказав, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Сторонами не надано суду рішення Вищої ради правосуддя або довідки голови апеляційного суду Херсонської області про стаж роботи позивачки, разом з тим матеріали справи свідчать про відсутність розбіжностей у правових позиціях сторін щодо тривалості суддівського стажу позивачки (23 роки 6 місяців 1 день). Позивачка не надала суду будь-якого рішення Вищої ради правосуддя або довідки голови суду про інший стаж її як судді.

Згідно з вимогами ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відтак, беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи наявні в матеріалах справи письмові докази в сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Хом`якова

.