Справа № 420/10706/22
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/10706/22

Перша інстанція: суддя Марин П.П.,

повний текст судового рішення

складено 30.11.2022, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Танасогло Т.М., Крусяна А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 420/10706/22 за позовом приватного підприємства «Компанія «Софторг» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000101/2 вiд 01.02.2022, картки відмови № UA500020/2022/000126 від 01.02.2022

У С Т А Н О В И В:

04.08.2022 приватне підприємство «Компанія «Софторг» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просило суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000101/2 вiд 01.02.2022;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000126 від 01.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з метою визначення митної вартості товару за першим методом декларантом до митного органу надано повний пакет документів, перелік яких наведено у статті 53 Митного кодексу України. Такі документи не містять розбіжностей, а тому в митного органу не було правових підстав для витребування додаткових документів. Однак, контролюючим органом прийнято оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000101/2 вiд 01.02.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500020/2022/000126 від 01.02.2022. На думку декларанта, вказані митним органом в акті індивідуальної дії розбіжності не впливають на числове значення складових митної вартості товару.

Відповідач із позовними вимогами не погоджувався з підстав викладених у відзиві на позовну заяву вказуючи про те, що в документах, які подано декларантом до контролюючого органу з метою підтвердження митної вартості, містяться розбіжності, а також такі документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягала сплаті за ці товар. Означене зумовило необхідність витребування додаткових документів. Натомість, декларантом виявлених розбіжностей усунуто не було, що власне й слугувало підставою для коригування митної вартості товару за резервним методом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 420/10706/22 адміністративний позов приватного підприємства «Компанія «Софторг» задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000101/2 вiд 01.02.2022.

Скасовано картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000126 від 01.02.2022.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив із того, що декларантом подано усі документи, які надавали митному органу можливість визначити митну вартість товару за першим методом. Такі документи підтверджують числове значення митної вартості та не містять розбіжностей. Також, окружним адміністративним судом установлено, що неведені суб`єктом владних повноважень в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000101/2 вiд 01.02.2022 обґрунтування спростовуються поясненнями декларанта та поданими до митного органу документами.

Не погодившись із вищеозначеним рішенням суду першої інстанції митним органом подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що окружним адміністративним судом неправильно застосовано норми матеріального права, не повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, викладені у рішенні висновки не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуваний судовий акт підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Одеською митницею не зазначено, у чому саме полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, а зміст апеляційної скарги повністю дублює зміст відзиву на позовну заяву (а.с.61-75, а.с.161-178).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного митного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Одеської митниці підлягає задоволенню, з урахуванням такого.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 01.03.2021 між ПП «Компанія «Софторг» (Покупець) та компанією MENGCHENG HUAFEI SEWING EQUIPMENT CO., LTD (Продавець) укладено контракт № 0103/HuaFei, за умовами якого Продавець передає у власність, а Покупець приймає на умовах поставки FOB Гуанчжоу, FOB Ксіаолан, FOB Шанхай, FOB Нінгбо, Китай машини та обладнання для текстильного, швейного, трикотажного виробництва, комплектуючі та запасні частини до нього.

На виконання умов вищевказаного контракту компанією MENGCHENG HUAFEI SEWING EQUIPMENT CO., LTD (Китай) поставлено на користь ПП «Компанія «Софторг» спеціально призначені для промислових швейних машин меблі.

З метою здійснення митного оформлення товарів, 31.01.2022 ПП «Компанія «Софторг» до митного органу подано митну декларацію №UA500020/2022/003354, у якій митну вартість товару декларантом визначено за ціною контракту в розмірі 1276 дол.США із додаванням до ціни товару витрат на транспортування в сумі 25552,78грн.

На підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товару та обраного методу її визначення ПП «Компанія «Софторг» до контролюючого органу, разом з декларацією, подано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 0103/HuaFei від 01.03.2021; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) HF-ST20211011B від 11.10.2021; пакувальний лист (Packing list) від 11.10.2021; документ, що підтверджує вартість перевезення товару 379838/B від 13.01.2022; митну декларацію країни відправлення 16066616 від 05.11.2021; коносамент (Bill of lading) CAL21110066B від 11.11.2021; автотранспортну накладну (Road consignment note) 080749 27.01.2022; декларацiю про походження товару (Declaration of origin) HF-ST20211011B від 11.10.2021; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги LS-4414881 від 13.01.2022.

Під час перевірки документів, які подано декларантом на підтвердження митної вартості товару, фахівцями контролюючого органу установлено, що вони містять розбіжності, подані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) декларантом не подано документів, які б підтверджували числове значення витрат на транспортування товару;

2) надані до митного оформлення документи не містять даних щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

3) п.4.2 «Умови оплати» зовнішньоекономічного договору передбачено 100% передплату після отримання проформи-інвойс. Проте, до митного оформлення банківський платіжний документ, що стосується товару, проформа-інвойс не подано;

4) п.9.1 «Інші умови» зовнішньоекономічного договору визначено перелік документів, які відправляються продавцем разом з товаром, серед яких наявний сертифікат походження, який до митного оформлення не подано.

У зв`язку з чим, на підставі вимог ч.3 ст.53 Митного кодексу України, контролюючим органом було зобов`язано декларанта протягом 10-ти календарних днів надати додаткові документи, зокрема: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарі, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; митну декларацію країни відправлення з перекладом на українську мову згідно до ст.254 Митного кодексу України. Декларанту також було запропоновано за власним бажанням подати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.

01.02.2022 ПП «Компанія «Софторг» до Одеської митниці подано додаткові документи, які на думку митного органу, були не достатніми для підтвердження заявленої митної вартості.

Як зауважує контролюючий орган, декларантом до митного оформлення не подано банківський платіжний документ, що стосується товару.

У зв`язку з чим, за результатами розгляду питання щодо митного оформлення зазначеного у митній декларації товару Одеською митницею прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000101/2 від 01.02.2022 та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000126.

Не погодившись із коригуванням митним органом заявленої декларантом у митній декларації митної вартості товару позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли у сфері митної справи і стосуються порядку визначення митної вартості товарів, правомірності рішення відповідача щодо коригування митної вартості товару, який імпортується на митну територію України.

Такі правовідносини урегульовано положеннями Митного кодексу України від 13.03.2012р. №4495-VI (зі змінами та доповненнями), відповідно до статті 49 якого митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Отже, Митним кодексом України визначено вичерпний перелік документів, що подається декларантом до митного органу з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч.ч.3-5 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо орган доходів і зборів має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару (ч.6 ст.53 Митного кодексу України).

Частиною 2 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Згідно із ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно із ст.58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів убачається, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

При цьому, законом чітко окреслено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмови у митному оформленні, а саме наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів.

Відтак, приписи вказаних норм права зобов`язують митний орган чітко зазначити обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі поданих декларантом документів та обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей із зазначенням документів, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з даною обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти відповідні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Між тим, витребовувати контролюючий орган має лише ті документи, які надають змогу пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості та жодним чином не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом, зокрема, тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Так, як з`ясовано колегією суддів, на підтвердження обґрунтованості визначеного методу митної вартості ПП «Компанія «Софторг» до контролюючого органу подано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт № 0103/HuaFei від 01.03.2021; рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) HF-ST20211011B від 11.10.2021; пакувальний лист (Packing list) від 11.10.2021; документ, що підтверджує вартість перевезення товару 379838/B від 13.01.2022; митну декларацію країни відправлення 16066616 від 05.11.2021; коносамент (Bill of lading) CAL21110066B від 11.11.2021; автотранспортну накладну (Road consignment note) 080749 27.01.2022; декларацiю про походження товару (Declaration of origin) HF-ST20211011B від 11.10.2021; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги LS-4414881 від 13.01.2022.

За наслідками дослідження вказаних документів, колегією суддів установлено, що вони ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, а також обґрунтовують митну вартість товарів за ціною договору згідно із вимогами частинами 4, 5 статті 58 Митного кодексу України.

Однак, під час перевірки поданих декларантом до митного органу документів фахівцями контролюючого органу установлено, що вони містять розбіжності, подані документи не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Стосовно доводу суб`єкта владних повноважень про те, що декларантом не подано документів, які б підтверджували числове значення витрат на транспортування товару колегія суддів зазначає таке.

08.08.2016 між ПП «Компанія «Софторг» (Клієнт) та ТОВ «ЛАМАН ШІППІНГ» (Експедитор) укладено договір на транспортно-експедиторське обслуговування №0808-16, за умовами якого Клієнт доручає, а Експедитор зобов`язується організувати за рахунок Клієнта транспортно-експедиторське обслуговування, перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України та в міжнародному сполученні, а також надання інших транспортно-експедиторських послуг Клієнту за угодою сторін.

За наслідками установлених фактичних обставин справи апеляційний суд зазначає, що перевезення імпортованого ПП «Компанія «Софторг» товару здійснювалось ТОВ «ЛАМАН ШІППІНГ».

Вартість міжнародного морського перевезення вантажу в контейнері GAOU6713252 по коносаменту HBL №CAL21110066B за маршрутом Ningbo(Chiana) - порт Chornomorsk (Ukraine), складає 25552,78грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи довідкою ТОВ «ЛАМАН ШІППІНГ» про транспортні витрати від 13.01.2022 №379838/В, рахунком-фактурою від 13.01.2022 №LS-4414881.

Означені договір, довідка та рахунок-фактура подавались декларантом до митного органу з метою підтвердження числового значення витрат на транспортування товару.

Крім того, ПП «Компанія «Софторг» до Одеської митниці подавалась міжнародна товарно-транспортна накладна CMR 080749.

Отже, апеляційний адміністративний суд уважає необґрунтованими доводи скаржника відносно неподання ПП «Компанія «Софторг» до Одеської митниці документів, які б підтверджували числове значення витрат на транспортування товару.

Щодо вартості упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням апеляційний адміністративний суд зауважує наступне.

Відповідно до контракту № 0103/HuaFei від 01.03.2021 поставка товару здійснювалась на умовах FOB. Ціна зазначені в інвойсі згідно умов поставки включають вартість упаковки, маркування і оформлення на експорт.

Відповідно до п.п.2.2 додаткової угоди від 07.05.2021 до контракту № 0103/HuaFei від 01.03.2021 ціни зазначені в інвойсі згідно умов поставки і включають вартість оформлення на експорт, маркування, пакувального матеріалу та робіт, пов`язаних з пакуванням.

Відповідно до п.п.«в» п. 1 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, а саме: витрати, понесені покупцем на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням.

Таким чином, витрати на вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, включаються до митної вартості лише у разі якщо такі витрати не включалися до ціни товару.

Як установлено апеляційним судом, у даному випадку, витрати на упаковку або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням покладаються на постачальника товару - компанію MENGCHENG HUAFEI SEWING EQUIPMENT CO., LTD та входять до ціни товару.

У межах спірних правовідносин покупцем - ПП «Компанія «Софторг» не понесено витрат на упаковку, пакувальні матеріали та роботи, пов`язані із пакуванням, у зв`язку з чим такі витрати не є складовими митної вартості.

Відносно неподання до контролюючого органу проформи-інвойсу та сертифікату походження.

Так, у міжнародній комерційній практиці проформа-інвойс - це документ, виписаний до того, як стає відомою повна інформація про товари; містить відомості про ціну товару, але не є розрахунковим документом (не виконує головної функції рахунку як платіжного документа), бо він не містить вимоги про сплату зазначеної в ньому суми; може бути виписаний на ще не відвантажений товар, щоб повідомити покупця про основні характеристики товару).

Рахунок-проформа може бути виписаний на відвантажений, але ще не проданий товар і навпаки.

Сертифікат про походження товару - це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

З огляду на вищевикладене, апеляційний адміністративний суд відхиляє доводи скаржника стосовно неподання декларантом проформи-інвойсу і сертифікату походження, оскільки такі документ не є розрахунковими та не впливають на визначення митної вартості товару.

Щодо оплати за імпортований товар.

Згідно із п.4.2 контракту № 0103/HuaFei від 01.03.2021 у випадку відсутності додаткових умов в інвойсі, сума повинна бути перерахована на рахунок Продавця наступним чином: 100% передплати на рахунок Продавця після отримання проформи інвойсу.

Як убачається із поданого до митного оформлення інвойсу від 11.10.2021 № HF-ST20211011B, загальна суму за товар складає 1276 дол.США.

На підтвердження оплати товару позивачем до митного органу подано оборотно-сальдову відомість по рахунку 632 за 09.03.2021-01.02.2022 щодо проведення розрахунків між ПП «Компанія «Софторг» та компанією MENGCHENG HUAFEI SEWING EQUIPMENT CO., LTD.

Відповідно п.п.4,5 ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Апеляційний суд зазначає, що платіжні та/або бухгалтерські документи, які подаються під час митного оформлення товару, повинні достеменно підтверджувати його вартість та містити реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Оборотно-сальдова відомість - один із стандартних (загальних) звітів, який містить для кожного рахунку залишки на початок та на кінець періоду та обороти за дебетом і кредитом за обраний період.

Отже, подана декларантом до митного органу оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 за 09.03.2021-01.02.2022 не є ані банківським платіжним документом, ані іншим платіжним та/або бухгалтерським документом.

Така оборотно-сальдова відомість не містить інформації щодо сплати коштів саме за зовнішньоекономічним контрактом № 0103/HuaFei від 01.03.2021, який укладено між ПП «Компанія «Софторг» та компанією MENGCHENG HUAFEI SEWING EQUIPMENT CO., LTD, а тому не підтверджує вартість товару та не містить реквізитів, необхідних для ідентифікації ввезеного товару.

В той же час, за наслідками аналізу доводів позивача, колегією суддів установлено, що в межах зовнішньоекономічного контракту № 0103/HuaFei від 01.03.2021 компанією MENGCHENG HUAFEI SEWING EQUIPMENT CO., LTD на користь ПП «Компанія «Софторг» постачались не лише товар, який задекларовано у МД від 31.01.2022 №UA500020/2022/003354.

З урахуванням наведеного, колегія суддів зауважує, що подана ПП «Компанія «Софторг» до митного органу оборотно-сальдова відомість по рахунку 632 за 09.03.2021-01.02.2022 не підтверджує здійснення розрахунків, зокрема, за товар, який задекларовано в МД від 31.01.2022 №UA500020/2022/003354 та виключає можливість співставлення наведених у ній даних із зовнішньоекономічною поставкою, митне оформлення якої є предметом спірних правовідносин.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20.08.2020, здійснюючи касаційний перегляд справи № 815/2871/15 з аналогічними правовідносинами.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в Одеської митниці виник обґрунтований сумнів щодо правильності заявленої ПП «Компанія «Софторг» митної вартості товару, яка була нижчою від цін на такий товар, за якими вже здійснено митне оформлення.

Такі сумніви є цілком обґрунтованою підставою для витребування у декларанта додаткових документів з метою підтвердження заявленої за основним методом митної вартості.

Натомість, витребувані митним органом документи позивачем у повному обсязі подано не було, як і не обґрунтовано неможливості їх подання.

Зокрема, декларантом до митного оформлення не подано банківський платіжний документ, що стосується товару.

Інших же способів, ніж витребування контролюючим органом додаткових документів, для узгодження із декларантом митної вартості товару законодавчими нормами не передбачено.

Відтак, оскільки позивачем не подано додаткових документів у Одеської митниці не було можливості застосувати визначену ним митну вартість, що, в свою чергу, послугувало підставою для коригування останньої за резервним методом.

При цьому, відповідачем послідовно доведено неможливість застосування попередніх методів оцінки.

Враховуючи викладене, апеляційний адміністративний суд уважає неправильним висновок суду першої інстанції стосовно протиправності спірних рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000101/2 вiд 01.02.2022 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000126 від 01.02.2022.

Відтак, установлені в межах розгляду даної справи вищенаведені фактичні обставини у повному обсязі спростовують висновки суду першої інстанції та доводи позивача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено колегією суддів, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні висновки не відповідають обставинам справи, а відтак рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 420/10706/22 підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 у справі № 420/10706/22 скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову приватного підприємства «Компанія «Софторг» до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000101/2 вiд 01.02.2022, картки відмови № UA500020/2022/000126 від 01.02.2022 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Т.М. Танасогло А.В. Крусян