Справа № 340/2631/23
Суддя: Т.М. КАРМАЗИНА
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/2631/23

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кармазиної Т.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області №16 від 15.03.2023 року про відмову у підтвердженні стажу роботи ОСОБА_1 по Списку №2 за періоди:

з 21.04.1997 по 31.12.1997, оскільки відсутня атестація посади машиніста насосних установок дільниці по монтажу, демонтажу та ремонту устаткування;

з 01.01.1998 по 24.01.2001, оскільки згідно наданих документів неможливо визначити на якій саме насосній станції працював заявник та чи проводилась там атестація посади машиніста насосних установок;

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №84 від 28.03.2023 року та №84 від 18.04.2023 року про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 з 21 березня 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до стажу роботи на посадах, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, період роботи з 21.04.1997 по 31.12.1997 та з 01.01.1998 по 24.01.2001, на посаді машиніста насосних установок дільниці по монтажу, демонтажу та ремонту устаткування.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що ОСОБА_1 27 січня 2023 року досяг пенсійного віку (55 років) та звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (відповідач-2) із заявою та відповідними документами на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у відповідності до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому зазначає, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 , його страховий стаж становить 30 років 9 місяців 17 днів, із яких 13 років 4 місяці 10 днів, працював на посадах машиніста насосних установок та електрослюсаря (слюсарем) черговим та з ремонту устаткування на Брикетній фабриці «Димитрівська», на базі якої було створено Державне відкрите акціонерне товариство брикетна фабрика «Димитрівська», яке у подальшому реорганізовано у структурний підрозділ Державної холдингової компанії «Олександріявугілля». Робота на посадах машиніста насосних установок та електрослюсаря (слюсаря) чергового та з ремонту устаткування віднесена до Списку № 2, виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України. Позивач 14.02.2023 року звернувся до відповідача-2 із заявою про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.03.2023 року №16 було відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи по Списку № 2 за періоди: з 21.04.1997 по 31.12.1997, оскільки відсутня атестація посади машиніста насосних установок дільниці по монтажу, демонтажу та ремонту устаткування; 01.01.1998 по 24.01.2001, оскільки згідно наданих документів неможливо визначити на якій саме насосній станції працював заявник та чи проводилась там атестація посади машиніста насосних установок. 21.03.2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Однак, рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області (відповідач-1) від 28.03.2023 року прийнятим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового та загального страхового стажу, передбаченого п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 11.04.2023 року позивач повторно звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах. Рішенням ГУ ПФУ у Вінницькій області від 18.04.2023 року № 84, позивачу знову відмовлено у призначенні пенсії. В якості підстави для повторної відмови в призначенні пенсії вказано: недостатність спеціального стажу. Із зазначеними рішеннями відповідачів позивач не погоджується, вважає їх протиправними, оскільки на його думку особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списків №1 та № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць. Отже, вважає, що особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками №1 та № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списками №1 та № 2. При цьому зазначає, що на виконання вимог Порядку №18-1 позивачем було подано до відповідача-2 заяву про підтвердження стажу роботи, до якої було долучено усі необхідні документи, зокрема, трудову книжку у якій наявні усі необхідні записи про періоди роботи позивача та займані ним посади, архівні довідки, накази по підприємству про проведення атестації робочих місць. Проте, вважає, що комісією при ГУ ПФ України у Кіровоградській області, було безпідставно відмовлено ОСОБА_1 у підтвердженні стажу роботи по Списку № 2 за періоди з 21.04.1997 по 31.12.1997 та з 01.01.1998 по 24.01.2001.

Ухвалою судді від 15.05.2023 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.47).

Відповідачем-2 надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.54а-57), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зазначив, що за результатами документів, поданих позивачем до заяви від 21.03.2023, до страхового стажу зараховані усі періоди трудової діяльності та стаж становить 28 років 7 місяців 25 днів, пільговий стаж 9 років 5 місяців 6 днів. Вказував, що на підставі записів у трудовій книжці позивача неможливо встановити право на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки не зазначено зайнятість пільговою роботою повний робочий день, періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу, характер виконуваної роботи, розділ, підрозділ, пункт, найменування списків, куди включається цей період, результати атестації робочих місць. Отже вважає, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком визначеним п.2 ч.2 ст.114 Закону №1058 (Список №2) у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців та загального страхового стажу роботи 30 років.

Відповідачем-1 надано до суду відзив на позовну заяву (а.с.101-104), в якому останній просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказував, що заяви позивача від 21.03.2023 та від 11.04.2023 були розглянуті за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ У Вінницькій області. За результатами поданих позивачем документів визначено, що вік позивача 55 років, страховий стаж склав 30 років 09 місяців 14 днів. При цьому стверджує, що до страхового стажу зараховані всі періоди трудової діяльності, а пільговий стаж за Списком №2 складає 9 років 5 місяців 6 днів, який обчислено згідно рішення Комісії про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи №5 від 31.01.2023 та №16 від 15.03.2023. Лещенку відмовлено у зарахуванні до спеціального стажу періоди з 21.04.1997 по 31.12.1997, оскільки відсутня атестація посади машиніста насосних установок дільниці по монтажу, демонтажу та ремонту устаткування; 01.01.1998 по 24.01.2001, оскільки згідно наданих документів неможливо визначити на якій саме насосній станції працював заявник та чи проводилась там атестація посади машиніста насосних установок. Отже, вважає, що відповідачем-1 прийнято правомірне та обґрунтоване рішення про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи.

Дослідивши докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку до таких висновків.

Судом встановлено, що 13.01.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 розділу ХІV-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Комісією відповідача-2 прийнято рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 31.01.2023 №5. Зокрема, у рішенні відмовлено у підтвердженні стажу роботи по Списку №2 за періоди: з 21.04.1997 по 24.01.2001, оскільки наданими документами не підтверджено роботу на посаді машиніста насосних установок, зайнятого на перекачуванні шламу. (а.с.84-85).

14.02.2023 позивач повторно звернувся до відповідача-2 із заявою про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішенням комісії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 15.03.2023 №16, відмовлено у підтвердженні стажу роботи по Списку №2 за періоди:

- з 21.04.1997 по 31.12.1997, оскільки відсутня атестація посади машиніста насосних установок дільниці по монтажу, демонтажу та ремонту устаткування;

- з 01.01.1998 по 24.01.2001, оскільки згідно наданих документів неможливо визначити на якій саме насосній станції працював заявник та чи проводилась там атестація посади машиніста насосних установок. (а.с.85зв.-86)

21.03.2023 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 114 розділу ХІV-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.94зв.-95, 96).

Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення про відмову у призначення пенсії №84 від 28.03.2023 року у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи 12 років 6 місяців та загального страхового стажу 30 років. (а.с.97)

11.04.2023 позивач повторно звернувся до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 114 розділу ХІV-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Заяву позивача розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області та прийнято рішення про відмову у призначення пенсії №84 від 18.04.2023 року у зв`язку з недостатністю спеціального стажу.

Вказане рішення мотивовано тим, що необхідний стаж на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, визначений абзацом першим п.2 ч.2 ст.114 Закону (Список№2) не менше 12 років 6 місяців у чоловіків. Страховий стаж становить 30 років 9 місяців 17 днів. Стаж, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення складає 9 років 5 місяців 6 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди. Спеціальний стаж заявника обчислено згідно рішень Комісії про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи №5 від 31.01.2023 та №16 від 15.03.2023. Відмовлено у зарахуванні до спеціального стажу: періоду з 21.04.1997 по 31.12.1997, оскільки відсутня атестація посади машиніста насосних установок дільниці по монтажу, демонтажу та ремонту устаткування; періоду з 01.01.1998 по 24.01.2001, оскільки згідно наданих документів неможливо визначити на якій саме насосній станції працював заявник та чи проводилась там атестація посади машиніста насосних установок. (14).

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача щодо не зарахування певних періодів до пільгового страхового стажу та не призначення пенсії на пільгових умовах, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ), Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 р. №461 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах,

Згідно з ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону №1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №1058-IV, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Згідно із статтею 24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Тобто, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону, за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Статтею 114 Закону №1058-IV визначені умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, відповідно до яких право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. (ст.62 Закону №1788-ХІІ).

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки, або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Відповідно до п.2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637, передбачено, що уточнюючі довідки підприємств або організацій для підтвердження спеціального трудового стажу, приймаються у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Із аналізу зазначених норм суд дійшов висновку, що трудовий стаж підтверджується записами у трудовій книжці і лише у випадку відсутності трудової книжки, записів у ній або ж, якщо наявні записи неправильні чи неточні щодо періодів роботи, трудовий стаж може встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за №110, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.14 вищевказаної Інструкції, встановлено, що у графі 3 трудової книжки Відомості про роботу пишеться: прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у Класифікаторі професій.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку про те, що для призначення пенсії на пільгових умовах за даними трудової книжки необхідна наявність в ній відомостей про виконання особою роботи на певній посаді, що віднесена до Списку №2, повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці і за результатами атестації робочих місць. Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи та не потребує додаткових відомостей у разі наявності відповідних записів у ній.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок №383), визначено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3 Порядку №383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

У разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку №383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі Порядок № 637).

Спірні правовідносини унормовані й Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442.

Пунктами 1, 2 абзацом першим, другим пункту 4, пунктами 8-10 вищевказаного Порядку встановлено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації.

Відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінсоцполітики разом з МОЗ.

Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років.

Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Результати атестації використовуються для розроблення заходів щодо покращення умов праці і оздоровлення працівників та під час визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств, установ та організацій, обґрунтування пропозицій про внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пропозиції щодо внесення змін до списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, готуються Держпраці на підставі обґрунтованих та погоджених із МОЗ клопотань заінтересованих міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, узгоджених із всеукраїнськими галузевими профспілками та об`єднаннями роботодавців, і подаються Мінсоцполітики до Кабінету Міністрів України.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

Разом з тим, особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списків №1 та № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку №442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Отже, особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списками №1 та № 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списками №1 та № 2.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі 520/15025/16-а.

На виконання пункту 20 Порядку №637 постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 року №18-1 затверджено Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії (надалі Порядок №18-1).

Пунктом 1 Порядку №18-1 передбачено, що цей Порядок визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи, зокрема й для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника.

Дія Порядку №18-1 поширюється на осіб, які працювали: на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України; на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах; на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років; у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи.

Відповідно до Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії.

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи (пункт 6 Порядку №18-1).

Із заявою про підтвердження стажу роботи заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу (пункт 11 Порядку №18-1).

Згідно з пунктом 10 Порядку №18-1 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Відповідно до пункту 15 Порядку №18-1 рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

Зі змісту наведених положень Порядку №18-1 слідує, що останній застосовується для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника. Для підтвердження стажу роботи заявник (уповноважений представник) подає до територіального органу Пенсійного фонду України відповідну заяву, за результатами розгляду якої комісією, що діє при органі Пенсійного фонду, приймається рішення про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

На виконання вимог Порядку №18-1 позивачем було подано до Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області заяву про підтвердження стажу роботи, до якої було долучено усі необхідні документи, зокрема, трудову книжку у якій наявні усі необхідні записи про періоди роботи позивача та займані ним посади, архівні довідки, накази по підприємству про проведення атестації робочих місць.

У періоди роботи позивача, які він просить зарахувати до стажу роботи, яка дає йому право на пенсію за віком на пільгових умовах діяв Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах".

Судом досліджено трудову книжку позивача, в якій, серед іншого, містяться такі записи, зокрема, про те, що (а.с.17зв.-18):

21.04.2017 позивача переведено машиністом насосних установок на тій самій дільниці (фабрика "Димитрівська", дільниця з монтажу, демонтажу та ремонту обладнання);

01.01.1998 у зв`язку з переходом на нові умови оплати праці переведений машиністом насосних установок дільниці пароводопостачання основного виробництва;

01.02.2000 у зв`язку з введенням нових умов оплати праці, переведений машиністом насосних установок 2 розряду на тій самій дільниці (дільниці пароводопостачання основного виробництва).

Позивачем до відповідача-2 разом із заявою про підтвердження стажу роботи також було надано довідку №125/1 від 20.05.2013 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, відповідно до якої, ОСОБА_1 працював повний робочий день на брикетній фабриці «Димитрівська» і за період з 21.04.1997 року по 24.01.2001 року виконував в основному виробництві за професією, посадою - машиніст насосних установок, зайнятий на перекачці шлама, пульпи, промпродуктів і реагентів, що передбачена Списком №2, розділ II, підрозділ а), код КП 2030000а-13910 підстава Постанова КМУ від 11.03.1994 №162 03 роки 09 місяців 03 дні. До того ж, у додаткових відомостях вказано: атестація робочого місця проведена, накази: №84 від 31.05.1994, №128 від 10.08.1999. Крім того, зазначено, що відпустки без збереження заробітної плати не надавалися, переведення на іншу роботу не переводився, робота з неповним робочим днем не працював. (а.с.38зв.)

Також позивачем подавалася довідка про характеристику робіт машиніста насосних установок. (а.с.38).

Відтак, посада, на якій працював позивач у період з 21.04.1997 року по 24.01.2001 відноситься до посад, робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

Проте, відповідачем-2 протиправно відмовлено у підтвердженні стажу роботи по Списку №2 за періоди:

- з 21.04.1997 по 31.12.1997, оскільки відсутня атестація посади машиніста насосних установок дільниці по монтажу, демонтажу та ремонту устаткування;

- з 01.01.1998 по 24.01.2001, оскільки згідно наданих документів неможливо визначити на якій саме насосній станції працював заявник та чи проводилась там атестація посади машиніста насосних установок.

Таким чином, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено зайнятість позивача повний робочий день на посаді, що відноситься до робіт із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, зокрема і за період з 21.04.1997 року по 24.01.2001, який не визнається відповідачем.

До того ж, суд вважає за необхідне зазначити, що працівник не може бути позбавлений своїх прав у сфері пенсійного забезпечення внаслідок неналежного зберігання документів підприємством, яке повинно виконувати обов`язки, які гарантують працівнику його права. Відсутність даних про атестацію робочого місця позивача також не може позбавляти останнього права на зарахування пільгового стажу, оскільки атестація робочого місця - це обов`язок адміністрації підприємств, які реорганізовувались.

Також, суд зазначає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність, станом на момент звернення позивача до відповідача-2 із заявою, підстав для підтвердження йому періодів роботи з 21.04.1997 по 31.12.1997, з 01.01.1998 по 24.01.2001, на посаді машиніст насосних установок, зайнятий на перекачці шлама, пульпи, промпродуктів і реагентів.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №16 від 15.03.2023, а також зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового трудового стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 розділу XIV-1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 21.04.1997 року по 24.01.2001 на посаді машиніст насосних установок.

Також, з огляду на те, що підставою для прийняття рішень Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області №84 від 28.03.2023 року та №84 від 18.04.2023 року про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування було рішення відповідача-2 №16 від 15.03.2023 про відмову у підтвердженні спірного пільгового стажу, то відповідно ці рішення відповідача-1 теж належить визнати протиправними та скасувати, а також зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 11.04.2023 про призначення пенсії на пільгових умовах (після прийняття відповідачем-2 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи) та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Разом з тим, вимога позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", задоволенню не підлягає, оскільки суд не вправі перебирати на себе повноваження відповідного державного органу.

Як слідує з практики Європейського суду: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, спірним питанням є призначення пенсії на пільгових умовах.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У відповідності до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Отже здійснені позивачем судові витрати на сплату судового збору у сумі 1073,60 грн. (а.с.9) слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2.

Керуючись ст.ст.132, 139, 242-246, 255, 263, 293, 295-297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (21028, м.Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м.Кропивницький, вул. Соборна, 7а, ) про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15 березня 2023 року №16 про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи ОСОБА_1 по Списку №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 14.04.2023 про підтвердження періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах та прийняти рішення про зарахування ОСОБА_1 до пільгового трудового стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 21.04.1997 року по 24.01.2001 на посаді машиніста насосних установок.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №84 від 28.03.2023 р. та №84 від 18.04.2023 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.04.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та прийняти рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені ним судові витрати на оплату судового збору в сумі 1073,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. КАРМАЗИНА