Справа № 420/3479/23
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-06-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/3479/23

Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е.А.

Дата і місце ухвалення 20.04.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконним та скасування акту,

В С Т А Н О В И В:

20.02.2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просила:

- визнати незаконним та скасувати акт форми Н-1 №2/13 від 03.01.2023 року, складений за результатами спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався зі інспектором взводу №2 роти № 1 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_1 27 лютого 2022 року;

- зобов`язати Департамент патрульної поліції провести повторне розслідування нещасного випадку, що стався 27.02.2022 року о 21:30, з інспектором взводу №2 роти № 1 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_1 27 лютого 2022 року.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі апелянт посилалась на те, що за наслідками проведення розслідування 03.01.2023 року було складено Акт за формою Н-1 (НПВ) спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком, затверджений начальником Департаменту патрульної поліції. Однак, всупереч установленим службовим розслідуванням обставинам, в Акті розслідування нещасного випадку від 03.01.2023 року Н-1 (НПВ) №2/13 зазначено, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 у період проходження служби, проте не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

На думку позивачки, оскаржуваний акт є необґрунтованим та суперечить положенням статей 18 і 24 Закону України "Про Національну поліцію", які визначають основні обов`язки поліцейського та повноваження поліції у контексті принципу безперервності в діяльності поліції, а також підпункту 1 пункту 7 розділу III Порядку N 705, відповідно до якого здійснення поліцейським діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час охоплюється виконанням останньою службових обов`язків.

Апелянт посилалась на те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Відповідно до вимог пункту 2 Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України. Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

З огляду на зазначене апелянт вказувала на те, що органи внутрішніх справ здійснюють багатофункціональну діяльність від імені держави, місце і роль якої в механізмі забезпечення режиму воєнного стану полягає в реалізації національних інтересів (забезпечення конституційних прав і свобод громадян, участь у забезпеченні соціальної стабільності суспільства, екологічної безпеки, захисті суспільства від тероризму га ін.) з протидії воєнним загрозам.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

При цьому апелянт зазначила, що 26.02.2022 року Розпорядженням Одеської військової адміністрації №14/А-2022 року на території Одеської області затверджено комендантську годину з 19:00 до 06:00 та заборонено перебування людей у зазначені години на вулицях та в інших місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень. Так, поліцейські, які повертаються зі служби або прямують на службу мають право пересуватись в комендантський час за наявності посвідчення та/або перепусток. Таке пересування зумовлене залученням співробітників поліції до заходів забезпечення правового режиму, а також безперервного та цілодобового виконання своїх завдань.

На думку ОСОБА_1 , знаходження її в комендантську годину під час подій, описаних в акті спеціального розслідування беззаперечно пов`язане з виконанням службових завдань, оскільки, не будучи поліцейською в цей час остання не знаходилась б на вулицях міста.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що в постанові від 23.03.2023 року по справі № 240/21578/21 Верховний Суд зазначив, що здійснення потерпілим поліцейським діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час підпункт 1 пункту 7 розділу III Порядку №705 відносить до обставин настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків, що узгоджується з приписами частини другої статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", якими на поліцейського незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби покладено обов`язок вжити необхідних заходів в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій (п. 32 Постанови).

Указаний обов`язок поліцейського, як зазначає апелянт, випливає із закріпленого у статті 12 Закону України "Про Національну поліцію" принципу безперервності в діяльності поліції та обумовлений особливим правовим статусом поліцейського, який вимагає від нього відповідної професійної поведінки як у службовий, так і в позаслужбовий час.

З огляду на викладене апелянт вважає, що отримання нею тілесних ушкоджень під час виконання нею у вільний від служби час завдання поліції із забезпечення заходів правового режиму воєнного стану (пп. 3, 4, 10 ч. 1 ст. 18 та ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Національну поліцію") мають кваліфікувати цей нещасний випадок відповідно до підпункту 1 пункту 7 розділу III Порядку N 705 як такий, що стався під час виконання службових обов`язків.

Враховуючи викладене апелянт просила скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.04.2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

29.05.2023 року представник відповідача подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому виклав свої заперечення щодо доводів апелянта та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_1 проходить службу в органах патрульної поліції з 2015р. та на посаді інспектору взводу №2 роти №1 батальйону №2 полку УПП в Одеській області з 2019р., на момент настання нещасного випадку мала звання ст. лейтенанта поліції.

03.01.2023 року начальником Департаменту патрульної поліції Є.Жуковим було затверджено акт форми Н-1 №2/13 спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 27.02.2022 року о 21.30 год. з інспектором взводу №2 роти № 1 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП капітаном поліції ОСОБА_1 .

Так, в ході проведення спеціального розслідування групового нещасного випадку було встановлено, що 27.02.2022 року приблизно о 21 год. після закінчення несення служби з патрулювання позивач поверталась з м.Одеси до місця проживання у м.Чорноморськ в приватному автомобілі під керуванням ОСОБА_2 , який разом з колегою ОСОБА_3 , так само закінчили несення служби та разом поїхали в м.Чорноморськ.

Виїхавши за межі міста Одеса ОСОБА_2 та ОСОБА_3 помітили, що за ними почав рухатися невідомий автомобіль, який дуже близько під`їжджав до їхнього автомобіля під час руху, створював аварійну обстановку та подавав сигнал фарами, однак роздивитись номерні знаки або марку даного автомобілю не вдавалось можливим. В цей же час поліцейські прийняли рішення не зупиняти автомобіль на якому вони рухались та направитись до відділу поліції, який знаходиться у м. Чорноморськ, для перевірки підозрілого автомобіля, який їх переслідував. Доїхавши до с. Олександрівка, ОСОБА_2 збільшив швидкість руху, адже автомобіль, який їх переслідував не відставав, а навпаки зменшував відстань до них.

Через декілька хвилин, під`їжджаючи до Чорноморського міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки Одеської області, ОСОБА_3 сказав ОСОБА_2 про те, що перед ними розташований блокпост та необхідно біля нього зупинитись. Керуючи автомобілем. ОСОБА_2 почав зменшувати швидкість руху, автомобіль поліцейських «зігзагом» наблизився до присутніх на блокпосту озброених військових та зупинився. ОСОБА_2 відкривши вікно відразу назвав військовий пароль та повідомив, що вони патрульні поліцейські, які після несення служби рухаються додому. В цей же час ОСОБА_3 також повідомив, що вони поліцейські та висунув руки у вікно. ОСОБА_1 , яка перебувала на задньому сидінні автомобіля, підняла голову та побачила, що на них було направлено зброю з боку військових. Автомобіль, який переслідував поліцейських також зупинився на блокпосту за автомобілем ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 повторив пароль та поклав руки на кермо, після чого військові наказали всім вийти з автомобіля. Біля автомобіля перебувало приблизно 5-7 озброєних чоловіків, які продовжували тримати зброю, направлену на автомобіль поліцейських, один з них невідомо з яких причин здійснив постріл. ОСОБА_3 перший вийшов з автомобіля, потім з піднятими догори руками з автомобіля вийшла ОСОБА_1 після чого вони побачили, що ОСОБА_2 весь у крові та усвідомили, що його поранено. 3 лівої руки ОСОБА_1 текла кров та вона помітила, що з кисті лівої руки стирчить куля і її поранено.

Надалі викликали швидку допомогу та після огляду її лікарем було встановлено, що позивач отримала: сліпе непроникаюче кульове поранення лівої кістки, відкритий підголовчатий перелом ІV п`ястної кістки лівої кисті із задовільним стоянням відламків, часткове пошкодження сухожилля розгинача. Від отриманого поранення ОСОБА_2 помер на місці.

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаними подіями порушена кримінальна справа за ст.426-1 ч.5 КК України, та ст.15 ч.2 ст.115 ч.2 м.1 КК України.

У акті у графі вид події та причини настання нещасного випадку зазначено: «Дія вогнепальної зброї; Психофізичні: травмування унаслідок протиправні дії інших осіб».

Також зазначено, що відповідно до висновку службового розслідування УПП в Одеській області ДПП від 14.04.2022 року дисциплінарна комісія у діях ОСОБА_1 порушень чинного законодавства не встановила.

У висновку комісії, яка проводила спеціальне розслідування, зазначено скасування на вимогу Департаменту управління майном Національної поліції України від 25.11.2022 р. №7332/31/02-2022 Акту спеціального розслідування №298/13,затвердженого начальником Департаменту патрульної поліції полковником Жуковим Є. 15.08.2022 року, у зв`язку з передчасною кваліфікацією нещасного випадку.

На підставі п. 8 Розділу ІІІ Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705, спеціальна комісія дійшла висновку, що зазначений груповий нещасний випадок з ОСОБА_1 стався в період проходження служби і не пов`язаний із виконанням службових обов`язків.

Не погоджуючись з таким висновком спеціальної комісії, позивач оскаржила складений акт форми Н-1 №2/13 спеціального розслідування групового нещасного випадку зі смертельним наслідком, затверджений 03.01.2023 року до суду.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення поданих ОСОБА_1 позовних вимог, з огляду на наступне:

Основні положення щодо реалізації конституційного права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці, єдиний порядок організації охорони праці в Україні визначає Закон України «Про охорону праці» від 14 жовтня 1992 року №2694-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України №2694-ХІІ).

Статтею 1 цього Закону визначено поняття охорони праці це система правових, соціально-економічних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних і лікувально-профілактичних заходів та засобів, спрямованих на збереження життя, здоров`я і працездатності людини у процесі трудової діяльності.

Відповідно до статті 14 Закон України №2694-ХІІ працівник зобов`язаний: дбати про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку і здоров`я оточуючих людей в процесі виконання будь-яких робіт чи під час перебування на території підприємства; знати і виконувати вимоги нормативно-правових актів з охорони праці, правила поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва, користуватися засобами колективного та індивідуального захисту; проходити у встановленому законодавством порядку попередні та періодичні медичні огляди. Працівник несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 22 Закону України №2694-ХІІ передбачено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об`єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов`язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов`язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про охорону праці», абзацу десятого пункту 2 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337, з метою встановлення єдиного порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 05 жовтня 2020 року № 705 було затверджено Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими (далі Порядок № 705), який визначає процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, що сталися з поліцейськими центрального органу управління поліції, територіальних (міжрегіональних) органів (підрозділів) поліції, установ та організацій, що належать до сфери управління Національної поліції України.

Згідно з визначенням термінів, наведених у пункті 3 розділу I Порядку №705, груповий нещасний випадок - нещасний випадок, що стався одночасно з двома та більше поліцейськими під час проходження служби в поліції незалежно від ступеня тяжкості отриманих ними травм;

нещасний випадок - отримання поліцейським під час проходження служби в поліції травми, тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання (отруєння) та інших отруєнь, сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, самогубства, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрус, зсув, повінь, ураган тощо), контакту з представниками тваринного та рослинного світу, які призвели до втрати працездатності на один день чи більше або смерті, а також зникнення поліцейського.

Пунктами 2- 4 Розділу ІІІ Порядку № 705, спеціальне розслідування нещасного випадку проводиться протягом одного місяця з дня утворення спеціальної комісії з розслідування нещасного випадку.

Розслідування (спеціальне розслідування) нещасного випадку може бути продовжено керівником органу (підрозділу) поліції, який призначив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, за мотивованим рапортом (доповідною запискою) голови комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку до отримання необхідних матеріалів (експертиз, висновків, постанов, рішень, пояснень тощо) для встановлення обставин і причин нещасного випадку.

За результатами розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку складається акт розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) (додаток 2).

Пунктом 6 Розділу ІІІ Порядку № 705 визначено, що комісія (спеціальна комісія) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку зобов`язана, зокрема: 1) провести засідання, на якому розглянути інформацію про нещасний випадок, розподілити функції між членами комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та скласти протокол засідання (додаток 3); 2) провести фотографування, обстежити місце нещасного випадку та скласти протокол огляду місця, де стався нещасний випадок (додаток 4); 3) одержати письмові пояснення потерпілого поліцейського, посадових осіб, поліцейських, свідків нещасного випадку (додаток 5); 4) вивчити наявні документи і матеріали стосовно нещасного випадку та надіслати (за потреби) запити відповідним установам, організаціям, закладам щодо надання інформації про нещасний випадок; 5) визначити вид події та причини, що призвели до настання нещасного випадку, згідно з Класифікатором видів подій, причин, що призвели до настання нещасного випадку (додаток 6); 8) з`ясувати обставини перебування потерпілого поліцейського у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; учинення ним кримінального, адміністративного правопорушення, дисциплінарного проступку, навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю або самогубства; 10) кваліфікувати нещасний випадок відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків; 11) прийняти рішення шляхом голосування членів комісії (спеціальної комісії), у разі рівної кількості їхніх голосів голос голови комісії (спеціальної комісії) вирішальний; 12) скласти акти за формою Н-1 у кількості примірників, визначених рішенням комісії (спеціальної комісії) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку. У разі групового нещасного випадку скласти акти за формою Н-1 на кожного потерпілого поліцейського. Акти за формою Н-1 прошиваються та скріплюються печаткою органу (підрозділу) поліції; 14) передати не пізніше наступного робочого дня після підписання актів за формою Н-1 матеріали розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку та примірники актів за формою Н-1 керівникові органу (підрозділу) поліції, що утворив комісію (спеціальну комісію) з розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку, для їх розгляду та затвердження;

Згідно п. 7 Розділу ІІІ Порядку № 705, обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є:

1) виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час;

2) вплив на потерпілого поліцейського шкідливих чи небезпечних факторів під час виконання завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», унаслідок яких виникло гостре професійне захворювання (отруєння), що підтверджено медичним висновком.

При цьому, відповідно до п. 8 Розділу ІІІ Порядку № 705, обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків є:

1) діяння потерпілого поліцейського, не пов`язане з виконанням завдань і повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію»;

2) навмисне спричинення потерпілим поліцейським тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, що доведений судом);

3) учинення потерпілим поліцейським діяння, яке є кримінальним, адміністративним правопорушенням або дисциплінарним проступком;

4) учинення дій під час несення служби потерпілим поліцейським у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (за наявності медичного висновку).

З матеріалів справи вбачається, що згідно акту спеціального розслідування групового нещасного випадку №2/13 за формою Н-1 (НПВ), установлені комісією обставини, за яких з позивачем стався нещасний випадок, повністю збігаються з обставинами, встановленими за результатами службового розслідування. Водночас, на відміну від висновку службового розслідування від 14.04.2022 року, в акті №2/13, затвердженому 03.01.2023 року, нещасний випадок з позивачем кваліфікований як такий, що не пов`язаний з виконанням ним службових обов`язків.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що з аналізу наведених норм чинного законодавства вбачається, що у разі нещасного випадку із смертельним наслідком, керівник органу (підрозділу) поліції, де стався нещасний випадок наказом утворює спеціальну комісію з спеціального розслідування нещасного випадку, за результатами якого складається акт спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-1. При цьому, нещасний випадок можна кваліфікувати відповідно до обставин: у період проходження служби під час виконання службових обов`язків або не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

При цьому, обставини настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків та в період проходження служби і не пов`язаного з виконанням службових обов`язків визначені Порядком № 705 та є вичерпними.

Як вже зазначалось вище, згідно п. 7 Розділу ІІІ Порядку № 705, обставинами настання нещасного випадку в період проходження служби під час виконання службових обов`язків є, зокрема, виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України Про Національну поліцію від 02 липня 2015 року № 580-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі Закон України № 580-VIII).

Згідно зі статтею 2 цього Закону завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань:

вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення (підпункт 3);

вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення (підпункт 4);

вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях (підпункт 10).

В ході проведення спеціального службового розслідування було встановлено, що події групового нещасного випадку, який стався із позивачкою, відбувались після закінчення позивачкою несення служби з патрулювання. Було досліджено позмінний графік несення служби згідно розстановки сил та засобів сил засобів батальйону № 2 УПП в Одеській області ДПП з 08.00 год. до 20.00 год. 27.02.2022 року.

Встановлено, що відповідно до розстановки сил та засобів 1-4 роти батальйону № 2 полку УПП в Одеській області ДПП з 08.00 год. до 20.00 год. 27.02.2022 року позивач у складі екіпажу «Океан 0102» на службовому автомобілі TOYOTA PRIUS приступила до несення служби.

В свою чергу, нещасний груповий випадок стався з позивачем після закінчення несення нею служби, у час, коли вона поверталась додому, що не заперечується самою позивачкою (про це зазначено у поясненнях, які надавались ОСОБА_1 начальнику Департаменту патрульної поліції (а.с. 35-36).

В свою чергу, докази покладення на позивача завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію», після завершення несення нею служби, в даному випадку відсутні, як і докази здійснення позивачем під час розглядуваних подій 27.02.2022 року діянь з припинення правопорушення у вільний від служби час.

Колегія суддів критично ставиться до посилань позивача на те, що оскільки події нещасного випадку стались під час її повернення зі служби додому, то обставини настання нещасного випадку повинні бути кваліфіковані як такі, що стались під час виконання нею службових обов`язків, з огляду на те, Порядок № 705 не містить таких положень.

Колегія суддів зазначає, що Порядок № 705 пов`язує можливість кваліфікації обставин нещасного випадку як таких, що стались під час виконання службових обов`язків, саме з виконання потерпілим поліцейським завдань та повноважень поліції, визначених Законом України «Про Національну поліцію» або здійснення діяння з припинення правопорушення у вільний від служби час, однак наявності таких обставин у даному випадку ні спеціальною комісією, ні судом не встановлено.

При цьому факт проїзду на роботу чи з роботи не може бути віднесений до виконання завдань та повноважень поліції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що введення воєнного стану та перебування позивача в комендантську годину на вулиці під час повернення додому не спростовує тієї обставини, що ОСОБА_1 не виконувала в той час службові обов`язки, а була присутня в приватному автомобілі як пасажир.

У поданому позові позивач вказувала на те, що саме через отримання поранення під час виконання службових обов`язків їй було присвоєно спеціальне звання капітана поліції, однак, вказані твердження вірно визнані судом першої інстанції необґрунтованими, з огляду на зміст подання про присвоєння спеціального звання від 20.04.2022 року.

Так, судом встановлено, що в поданні про дану підставу для присвоєння позивачу звання «капітан» нічого не зазначається, а тільки, серед іншого, вказано про подію 27.02.2022 року, коли внаслідок непорозуміння з представниками територіальної оборони, а саме з ОСОБА_4 , останній здійснив постріли в результаті отриманого вогнепального поранення ОСОБА_2 , отримав травму не сумісну з життям та помер на місці події, а ОСОБА_1 отримала вогнепальне поранення в ліву руку. Також у поданні вказується про значні результати роботи позивача в 2021 році як працівника поліції, та надається позитивна службова характеристика.

Щодо висновку службового розслідування від 13.04.2021 року, суд першої інстанції вірно зазначив, що вказаний висновок не є рішенням, яке зумовлює обов`язкових юридичних наслідків. Висновок службового розслідування є службовим документом, носієм доказової інформації.

Аналогічно не може бути підтвердженням обставин щодо настання обставин нещасного випадку під час виконання позивачкою службових обов`язків і факт нагородження її медаллю "Захиснику Вітчизни" Указом Президента України від 10.03.2022 року, з огляду на те, як вірно зазначив суд першої інстанції, що нагородження позивача медаллю від Президента України є його правом та відноситься до його дискреційних повноважень, та не змінює фактичних обставин, які відбулись 27.02.2022 року під час нещасного випадку, так як його рішення ґрунтується тільки на даних відображених в поданні органу, який ініціював таке нагородження ще до отримання будь якого висновку.

В свою чергу, колегія суддів наголошує, що обставини настання нещасного випадку, зокрема, в період проходження служби під час виконання службових обов`язків, встановлюються саме комісією з розслідування нещасного випадку або спеціальною розслідування нещасного випадку проводиться протягом одного місяця з дня утворення комісією з розслідування нещасного випадку, і лише за наслідками проведення розслідування нещасного випадку. Встановлення таких обставин у будь-який інший спосіб Порядком № 705 не передбачено.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі всього вищевикладеного колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягають.

Зважаючи на залишення судового рішення суду першої інстанції без змін, судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених ч. 5 ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: А.Г. Федусик

Суддя: О.А. Шевчук