Справа № 240/43290/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/43290/21

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 07.12.2021 №309468 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ФОП ОСОБА_1 зазначив, що 07 грудня 2021 року Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки відповідно до абзацу 15 частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" була прийнята оскаржувана постанова №309468 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень за правопорушення, передбачене статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", яке полягало у перевищенні встановлених законодавством габаритно-вагових на 17,27 %. Позивач вважає, вказану постанову 07.12.2021 №309468 протиправною, оскільки в цілому габаритно-вагові параметри транспортного засобу з вантажем не перевищували встановлених граничних норм, фактична маса становила 39,92 тонн при нормативно допустимій 40 тонн. Крім того, позивач зауважує, що ним перевозився сипучий вантаж зерна соняшника насипом, який може рухатися під час руху автомобіля, а тому його маса в різних точках автомобіля не є сталою. При цьому позивач наголосив, що Єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є Методика виконання вимірювань поосьвих навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України, затверджена заступником голови Державної служби автомобільних доріг України, атестована у відповідності з ГОСТ 8.010-99 Національним науковим центром «Інститут Метрології», свідоцтво про атестацію №02-84-08. Однак, вказана методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантаження на вісі транспортного засобу у русі. У зв`язку з цим, позивач вважає, що результати вимірювання, здійсненні відповідачем, не можна вважати достовірними, зважаючи на неможливість встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем. Крім того вказує, що зі змісту довідки про результати зважування неможливо встановити будь-яких характеристик зважувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю, зокрема, якими саме вагами проводилось зважування транспортного засобу позивача, який відсоток похибки цих ваг та чи проходили вони періодичну повірку. З огляду на зазначене, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про скасування постанови від 07.12.2021 №309468.

Ухвалою від 29 грудня 2021 року відкрито провадження у справі №240/43290/21 за позовом ФОП ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. Аргументуючи таку позицію відповідач зазначив, що 01 листопада 2021 року посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки під час рейдової перевірки на пункті габаритно-вагового контролю на 158 км автомобільної дороги М-21 був проведений габаритно-ваговий контроль належного ФОП ОСОБА_1 транспортного засобу DAF (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з причепом CODER (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_2 . За результатами вказаного контролю виявлено перевищення транспортним засобом встановлених вагових норм на 17,27 %, а саме навантаження на вісь автомобіля складала 12,9 тонни при нормативно дозволеному навантаженню 11,00 тонн. Згідно п.22.5 Правил дорожнього руху України, затвердженого постановою КМУ від 10.10.2001 №1306, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиничну вісь понад 11 тонн у разі перевезення подільних вантажів автомобільним дорогами забороняється. Як вбачається з товарно-транспортної накладної від 01.11.2021 №123, позивачем перевозився подільний вантаж соняшник. Відповідальність за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», згідно якого перевищення встановлених габаритно-вагових норм від 10 %, але не більше 20 % при перевезені вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу карається штрафом у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Враховуючи перевищення транспортним засобом ФОП ОСОБА_1 встановлених вагових норм, відповідач вважає, що управлінням, за результатами розгляду справ про порушення, було правомірно винесено постанову від 07.12.2021 №309468 про застосування до нього адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач зауважив, що пункт 19 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, який передбачав обов`язковість користування методикою під час проведення габаритно-вагового контролю, виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №671(яка набрала чинності 08.09.2017). Таким чином, обов`язковість застосування Державною службою України з безпеки на транспорті та її територіальними підрозділами при здійсненні габаритно-вагового контролю такої методики, законодавством наразі не передбачена.

З приводу доводів позивача про те, що ним перевозився сипучий вантаж, маса якого не є сталою у різних точках автомобіля під час руху, відповідач зазначив, що транспортний засіб при здійсненні габаритно-вагового контролю заїжджає на вагу повільно, зі швидкістю 5-6 км на годину, яка не може призвести до зміщення вантажу.

Враховуючи вказані обставини, відповідач просив відмовити в задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 262 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 5ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 на праві приватної власності належать автомобіль (спеціалізований вантажний сідловий тягач) DAF FT XF 95.480 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

З матеріалів справи вбачається, що в період з 01.11.2021 по 07.11.2021 посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на підставі направлення від 29.10.2021 №013865 здійснювалась рейдова перевірка додержання транспортними засобами вимог законодавства про автомобільний транспорт.

01 листопада 2021 року під час вказаної рейдової перевірки посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на 158 км автомобільної дороги М-21 «Виступовичі Житомир - Могилів-Подільський» був проведений габаритно-ваговий контроль належного ФОП ОСОБА_1 транспортного засобу DAF (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з напівпричіпом СODEXR (реєстраційний номер НОМЕР_2 ), керування яким здійснював водій ОСОБА_3 .

Згідно талону зважування від 01.11.2020 загальна вага транспортного засобу DAF (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з напівпричіпом СODEXR (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) складала 39,92 тонн, а навантаження на осі: 1) 6,87 т; 2) 12,90 т; 3) 23,26 т на строєнних осях 20,15 т (6,51 т + 6,77 т + 6,87 т).

Результати зважування були зафіксовані в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 01.11.2021 №297578.

У зв`язку з тим, що вага транспортного засобу перевищувала дозволені вагові норми, був складений акт від 01.11.2021 №297578 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, в якому зафіксовано, що фактична маса автомобіля DAF (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з напівпричіпом СODEXR (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) становила 39,92 тонн, при нормативно допустимій масі 40,00 тонни, а фактичні осьові навантаження склали: на передню одиничну вісь автомобіля 6,87 тонни (при нормативно допустимому значенню 11,00 тонн); на задню одиничну вісь автомобіля 12,90 тонни (при нормативно допустимому значенню 11,00 тонн); на строєну вісь напівпричіпа 20,15 тонн (при нормативно допустимому значенню 22,00 тонни).

За наслідками проведеного габаритно-вагового контролю посадовими особами Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки був складений акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 01.11.2021 №297578, згідно якого під час перевірки належного ФОП ОСОБА_1 автомобіля DAF (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з напівпричіпом СODEXR (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) виявлено порушення п. 22.5 ПДР України, яке виявилось у перевезенні вантажу з перевищенням встановлених габаритно-вагових норм на 17,27 % (навантаження на задню одиничну вісь автомобіля становило 12,90 тонни при дозволених 11,00 тоннах), відповідальність за яке передбачена абз. 15 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Водій транспортного засобу ОСОБА_3 із вищезазначеним актом був ознайомлений під підпис, своїх пояснень щодо виявленого порушення не надав.

Відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Згідно наявного у матеріалах справи листа Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 09.11.2021 №94242/21.2/24-21, адресованого ФОП ОСОБА_1 , розгляд справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезення автомобільним транспортом по акту від 01.11.2021 №297578 був призначений на 07 грудня 2021 року. Вказаний лист з інформацією про дату, час та місце розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт був надісланий ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом х повідомленням про вручення та отриманий ним 13.11.2021, що підтверджується матеріалами справи.

ФОП ОСОБА_1 подав на розгляд про порушення законодавства про автомобільний транспорт свої пояснення в яких вказав, що тільки на другій осі було допущено перевищення на 1,9 тонн, яке з урахуванням сипучості вантажу, який легкий і при гальмуванні може пересуватися, є незначним та не тягне за собою будь-яких суттєвих наслідків.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, Подільським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову від 07.12.2021 №309468 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 гривень за порушення вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", яке полягало у перевищенні ним встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні подільного вантажу, відповідальність за яке передбачена абзацом 15 частини 1 статті 60 цього Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач, вважаючи вищезазначену постанову Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 07.12.2021 №30946852 протиправною, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пункту 3 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, (далі - Порядок № 1567) органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Отже, з огляду на викладене, Подільське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки під час здійснення своїх повноважень діяло як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Згідно з пунктом 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Пунктом 16 Порядку №1567 передбачено, зокрема, що під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 № 2344-III(далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Частиною четвертою статті 48 Закону № 2344-III визначено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил №30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначає Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок № 879).

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Підпунктом 4 пункту 2 Порядку № 879 визначено, що габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

Відповідно до пункту 23 Порядку № 879 власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки від 01.11.2021 №297578 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акту від 01.11.2021 №297578 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів фактична маса належного позивачу транспортного засобу становила 39,92 тонн, при нормативно допустимій масі 40,00 тонни.

Вказане свідчить, що загальна маси належного позивачу транспортного засобу не перевищувала визначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху вагових параметрів.

Натомість фактичні осьові навантаження автомобіля DAF (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з напівпричіпом СODEXR (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) становили: на передню одиничну вісь автомобіля - 6,87 тонни (при нормативно допустимому значенню 11,00 тонн); на задню одиничну вісь автомобіля 12,9 тонни (при нормативно допустимому значенню 11,00 тонн); на строєну вісь напівпричіпа 20,15 тонн (при нормативно допустимому значенню 22,00 тонни).

З наведеного вбачається, що навантаження на задню одиничну вісь автомобіля перевищувало встановлені законом нормативні вагові параметри.

При цьому, ФОП ОСОБА_1 зазначаючи про відсутність підстав для винесення оскаржуваної постанови в позовній заяві посилався на те, що загальна маса його автомобіля становила 39,92 тонн, тобто не перевищувала допустимого значення в 40,00 тонн.

Однак, з даного приводу суд зазначає, що передбачена ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність, з огляду на норми пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, застосовується як за перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів фактичної (загальної) маси транспортного засобу так і за перевищення встановлених габаритно-вагових параметрів навантаження на осі автомобіля.

В даному випадку, підставою для прийняття оскаржуваної постанови від 07 грудня 2021 №309468 та застосування до позивача відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 гривень стало перевищення його транспортним засобом встановлених габаритно-вагових параметрів навантаження на задню одиничну вісь автомобіля, а не перевищення нормативних вагових параметрів загальної маси його транспортного засобу.

Відтак, суд приходить до висновку, що доводи позивача про те, що загальна маса його автомобіля становила 39,92 тонн та не перевищувала допустимого значення в 40,00 тонн, жодним чином не спростовують наявності в діях позивача порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху та ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", яке полягало у перевищенні його транспортним засобом встановлених габаритно-вагових норм навантаження на задню одиничну вісь автомобіля на 17,27 % (навантаження становило 12,9 т при дозволеному 11,00 т).

Щодо доводів позивача про відсутність в довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю характеристик зважувального обладнання, яке було використане при здійсненні цього контролю, та інформації про те, чи проходили вони періодичну повірку, суд зазначає наступне.

Видача за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті довідки про здійснення габаритно-вагового контролю, передбачена пунктом 18 Порядку №879, відповідно до якого у ній зазначається час і місце здійснення габаритно-вагового контролю.

Форма довідки такої довідки передбачена Додатком 1 до Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 04.02.2014 за №215/24992.

Згідно затвердженої форми, довідка про здійснення габаритно-вагового контролю не містить графу з інформацією про характеристики зважувального обладнання, яке було використане при здійсненні габаритно-вагового контролю.

В свою чергу, в талоні зважування від 01.11.2020 міститься інформація, що реєстраційним номером зважувального обладнання, на якому проводився габаритно-ваговий контроль , є 18832.

Відтак, габаритно-ваговий контроль належного позивачу транспортного засобу був проведений за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі та вимірювання навантаження на вісь ТВА-20Д зав.№18832, який, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П/630/Щ, відповідає вимогам ДСТУ EN 45501; ДСТУ OIML R 134-1:2010.

Вказане свідчить, що доводи позивача в цій частині є безпідставними, а тому відхиляються судом.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позивач в ході судового розгляду справи не спростував факту перевищення належним йому транспортним засобом законодавчо встановлених вагових параметрів навантаження на осі автомобіля, навантаження на задню одиничну вісь транспортного засобу DAF (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) з напівпричіпом СODEXR (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) перевищили нормативно допустимі вагові параметри на 17,27 % (навантаження становило 12,9 тонн при нормативно допустимому значенню 11,00 тонн).

Відтак, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи доведено факт вчинення позивачем, як автомобільним перевізником, господарського правопорушення, передбаченого абзацом 14 частини 1статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт"- перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

З проводу доводів позивача, про перевезення ним сипучого вантажу, який може рухатися під час руху автомобіля, а тому його маса в різних точках автомобіля не є сталою, що в свою чергу не дає можливості, за відсутності відповідної методики зважування, з достовірністю встановити, що перевезення вантажу здійснювалось з перевищенням вагових обмежень, суд зазначає наступне.

Згідно пункту 2.3 - 2.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року №363та зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за №128/2568, за наявністю тари вантажі підрозділяються на ті, для яких тара потрібна і для яких вона не потрібна. За способом вантаження і розвантаження вантажі бувають: штучними, сипучими, навалочними і наливними.

В залежності від маси, габаритів одного вантажного місця та специфіки вантажі підрозділяються на такі, перевезення яких здійснюється: за цими правилами і за спеціальними правилами (великовагові, великогабаритні, небезпечні).

Позивачем здійснювалось перевезення насіння соняшника, яке є сипучим вантажем.

Водночас, суд зауважує, що саме перевищення вагових параметрів на одну вісь (будь-яку) спричиняє руйнування дорожнього покриття дороги, саме за це встановлена відповідальність.

Суд звертає увагу, що в контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Крім того, законодавець врегулював питання можливого переміщення вантажу під час руху (також і в разі гальмування) шляхом похибки у 2 %, оскільки пунктом 4 Правил №30 допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019 року.

Матеріалами справи підтверджено, що належний позивачу транспортний засіб перевищував допустимі нормативи навантаження на задню одиничну вісь на 17,27 %. Вказане перевищення, є значно більшим допустимого в 2 % перевищення навантаження при переміщення вантажу під час руху.

З приводу доводів позивача про відсутності відповідної методики зважування сипучого вантажу, суд зазначає наступне.

За змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач.

Пунктом 19 Порядку №879 (в редакції, яка діяла до 08.09.2017) було передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Однак в подальшому, нормативним регулюванням вказаних правовідносин змінилось, зокрема на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671, пункт 19 Порядку № 879 було виключено.

Таким чином, Порядок №879 в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин у даній справі не передбачав необхідності застосування під час проведення габаритно-вагового контролю методики, затвердженої Мінекономрозвитку або будь-якої іншої методики.

З огляду на що, суд вважає, що відповідачем правомірно проведений габаритно-ваговий контроль, належного позивачу транспортного засобу. Крім того, позивачем не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку.

Відповідно до ч. 1ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем під час розгляду справи доведено правомірність оскаржуваної постанови від 07.12.2021 №309468 про застосування до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 гривень, натомість позивачем не спростовано факт вчинення ним порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Враховуючи вищевикладене, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, дійшов висновку, що доводи позивача про протиправність оскаржуваної постанови є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову, суд розподіл судових витрат не здійснює.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволені позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ) до Подільського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (майдан С.П. Корольова, 12, м. Житомир, 10000; ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович