Справа № 140/2945/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-06-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/2945/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 03.02.2023 року №68 щодо відмови в переведенні та виплаті з 31.01.2023 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу з урахуванням довідок про заробітну плату від 23.01.2023 року №11 та від 23.01.2023 року №10.

Зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області перевести та виплатити з 31.01.2023 року ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу з урахуванням довідок про заробітну плату від 23.01.2023 року №11 та від 23.01.2023 року №10.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 31 січня 2023 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду за місцем проживання із заявою про переведення на пенсію за віком згідно із Законом України від 10 грудня 2015 року №889-VIII Про державну службу (далі Закон №889-VIII). Однак рішенням ГУ ПФУ у Волинській області від 03.02.2023 року №68 їй відмовлено у задоволенні заяви з підстав відсутності достатнього стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. При цьому періоди роботи в органах митної служби України до стажу державної служби не зараховано з тих мотивів, що позивачу присвоювалися спеціальні звання.

Позивач із таким рішенням не погоджується та вважає його протиправним, зазначивши, що станом на 01 травня 2016 року (на день набрання чинності Законом №889-VIII) має понад 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій державних службовців, а саме 21 рік 06 місяців 09 днів, що дає їй право на призначення пенсії державного службовця (інші умови - щодо віку і страхового стажу - також виконуються).

Позивач, покликаючись на положення статей 154, 156, 430, 569, 588 Митного кодексу України, пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (далі Порядок №283), наголосила, що перебування на посадах митної служби, які передбачають присвоєння спеціального звання, перебування на посадах керівних працівників і спеціалістів органів митного контролю зараховується до стажу державної служби, який дає право на отримання пенсії державного службовця. У період з 24 жовтня 1994 року по 01 травня 2016 року, будучи службовою особою в митних органах, вона прийняла присягу державного службовця, обіймала відповідні посади для виконання завдань і функцій держави (у сфері митної політики), їй присвоювались відповідні ранги державних службовців та спеціальні звання, також одержувала заробітну плату за виконувану роботу за рахунок державного бюджету, тому цей період роботи (служби) підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Також позивач просила врахувати, що з огляду на надання до заяви про переведення на пенсію державного службовця довідок встановленої форми про складові заробітної плати на посаді, яку вона обіймала до звільнення, такі мають бути враховані для перерахунку пенсії.

З наведених підстав позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позов представник Головного управління ПФУ у Волинській області позовні вимоги не визнав та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування цієї позиції відповідач вказав, що відповідно до статті 25 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII Про державну службу (далі Закон №3723-ХІІ), що діяв до набрання чинності Законом №889-VIII, підстави для зарахування періоду роботи позивача в митних органах, якій присвоєно спеціальні звання, до стажу державної служби відсутні.

ГУ ПФУ у Волинській області вважає, що, приймаючи рішення від 03.02.2023 року №68, яким позивачу відмовлено в переведенні на пенсію за віком згідно із Законом України Про державну службу, діяло з дотриманням положень законодавства України.

У відповіді на відзив представник позивача позовн6і вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити в повній мірі.

Ухвалою суду від 12.05.2023 залучено до участі у справі як другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві у відзиві на позов позовні вимоги також заперечив та у їх задоволенні просив відмовити, при цьому зазначив, що умовами для призначення (переведення) на пенсію за віком за нормами Закону України Про державну службу є наявність не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, досягнення пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону №1058-ІV, та наявність страхового стажу (30 років для жінок).

Також, період перебування посадових осіб в митних органах на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (до спеціального стажу для визначення права на пенсію за нормами Закону №889-VIII).

З наведених підстав ГУ ПФУ у м. Києві вважає позов безпідставним, оскільки станом на 01 травня 2016 року позивач не набула відповідного стажу державної служби та не перебувала на посадах, передбачених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, тому не дотримано вимог пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, а саме наявність стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців не менше як 10 років, та які на час досягнення зазначено віку працювали на посадах державних службовців, або не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місяця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Інші заяви по суті спору від сторін не надходили.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у м. Києві та отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, що підтверджується матеріалами справи.

31 січня 2023 року позивач звернулась до ГУ ПФУ у м. Києві із заявою про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV на пенсію за віком згідно із Законом №889-VIII.

Вказана заява ОСОБА_1 відповідно до екстериторіального принципу надійшла для розгляду до ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого від 03.02.2023 року №68 відмовлено в переведенні на пенсію за віком згідно із Законом №889-VIII. За змістом цього рішення, позивач з 24 жовтня 1994 року по 01 травня 2016 року працювала на різних посадах у митних органах. Основним критерієм для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Дія Закону №889-VIII не поширюється, зокрема, на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом. Посадовим особам митних органів присвоюються спеціальні звання, тому ці посади не належать до посад, віднесених до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Вважаючи вказане рішення про відмову у переведенні на пенсію протиправним, позивач звернулася до суду за захистом порушених прав.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 4 Закону №1058-IV визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Згідно з частиною першою статті 10 вказаного Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом №3723-XI.

Відповідно до частини першої статті 37 Закону №3723-XI на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) право на пенсію державного службовця мали особи, які: а) досягли певного віку та мають передбачений законодавством страховий стаж; б) мали стаж державної служби не менш як 10 років та на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мали не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Після 01 травня 2016 року правове регулювання спірних правовідносин зазнало змін.

Зокрема, відповідно до статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з пунктом 2 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 10 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення згаданого Закону державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 попереднього Закону та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

За приписами пункту 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ в порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, зазначеними положеннями Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу держслужби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу держслужби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на держслужбі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

При цьому обов`язковою умовою для збереження в особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 згаданого Закону і пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ вік та страховий стаж.

Такий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у рішенні Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року у зразковій справі №822/524/18 та у постановах від 26 червня 2018 року у справі №676/4235/17, від 10 квітня 2019 року у справі №607/2474/17.

Як було встановлено судом, позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV.

За результатами розгляду заяви позивача про переведення її з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, ГУ ПФУ у Волинській області прийняло рішення від 03.02.2023 року №68, яким відмовив у переведенні на інший вид пенсії, вказуючи на те, що періоди роботи посадових осіб в органах державної митної служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не враховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 працювала, а саме:

з 24.10.1994 по 31.03.1997 - виконуюча обов`язки начальника відділу платежів митниці;

з 01.04.1997 по 14.06.2000 - головний інспектор, начальник відділу митниці;

08.06.2000- присвоєно персональне звання-Радник митної служби ІІ рангу;

з 15.06.2000 по 30.11.2006 - начальник відділу митниці;

02.07.2003- присвоєно персональне звання - Радник митної служби ІІ рангу;

01.04.2004 - присвоєно спеціальне звання - Радник митної служби І рангу;

з 01.12.2006 по 23.06.2014 - начальник відділу, заступник начальника митниці;

27.12.2013- присвоєно спеціальне звання - Радник податкової та митної служби І рангу;

з 24.06.2014 по 05.10.2022 - заступник начальника управління митниці;

27.11.2020- присвоєно спеціальне звання - Радник митної служби І рангу;

05.10.2022 звільнено із займаної посади та припинено державну службу

Таким чином, позивач у період з 24.10.1994 по 05.10.2022 року (більше 20 років) працювала на різних посадах у митних органах.

Стаття 25 Закону №3723-XII визначала класифікацію посад державних службовців, основними критеріями якої є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу (частина перша).

Частиною другою цієї ж статті установлено сім категорій посад державних службовців. Поряд з тим частиною третьої статті 25 Закон №3723-XII обумовлено, що віднесення існуючих посад державних службовців, не перелічених у цій статті, також віднесення до відповідної категорії нових посад державних службовців проводиться Кабінетом Міністрів України за погодженням з відповідним державним органом.

Крім того, частиною сімнадцятою статті 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби (Порядок №283).

Згідно з пунктом 2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Пунктом 4 Порядку №283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Пунктом 5 Порядку № 283 визначено, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.

Порядок №283 втратив чинність 01 травня 2016 року у зв`язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України 25 березня 2016 року №229 нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок №229).

Відповідно до статті 408 Митного кодексу України (в редакції Закону від 11 липня 2002 року №92-IV) правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, згаданим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України Про державну службу.

Згідно з частиною першою статті 413 Митного кодексу України у вказаній вище редакції, особи, які вперше зараховуються на посади державної служби у митних органах, спеціалізованих митних установах та організаціях, приймають Присягу державного службовця.

Відповідно до частин першої, другої статті 569 Митного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 2012 року №4495-VI) посадовими особами митної служби України є працівники митних органів України, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності митної служби України і яким присвоєно спеціальні звання митної служби. Посадові особи митної служби України є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митної служби України визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

За приписами частини першої статті 588 Митного кодексу України (у редакції Закону від 13 березня 2012 року №4495-VI) пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України Про державну службу. Час служби зазначених осіб в митних органах зараховується до стажу державної служби, необхідного для призначення пенсії державного службовця.

Частиною першою статті 588 Митного кодексу України (у редакції Закону №405-VII від 04 липня 2013 року) передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу. При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України Про державну службу, незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Аналогічні положення щодо віднесення посадових осіб органів доходів і зборів до державних службовців та пенсійного забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів в порядку та на умовах, передбачених Законом України Про державну службу, передбачались і у редакціях Митного кодексу України від 11 липня 2002 року та від 12 грудня 1991 року (зокрема, частина третя статті 154 Митного кодексу України у редакції Закону №1970-XII).

Отже, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача, та яке діє дотепер, визначено, що посадові особи державної митної служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням пункту 7 частини другої статті 46 Закону №889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Це положення знайшло своє повторення у пункті 4 Порядку №229.

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII встановлено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Аналогічні положення містяться у пункті 6 Порядку №229.

Отже, і Порядком №283, чинним до 01 травня 2016 року, і діючим Порядком №229 передбачено зарахування до стажу державної служби часу перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Частиною третьою статті 3 Закону №889-VIII установлено, що дія згаданого Закону не поширюється на осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів та працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.

Наведене вище вказує на те, що відповідачі помилково трактують положення зазначеної статті 3, не враховуючи застереження якщо інше не встановлено законом.

Посадові особи митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в митних органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 22 жовтня 2013 року у справі №21-340а13, а також у постановах Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі №586/965/16-а, від 10 липня 2018 року №591/6970/16-а, від 18 березня 2021 року у справі №500/5183/17.

Оскільки позивач безперервно перебувала на службі на різних посадах у митних органах (віднесених до посад державних службовців) з 24 жовтня 1994 року по 05 жовтня 2022 року, тобто станом на 01 травня 2016 року має 20 років стажу державної служби, що відповідає приписам статті 37 Закону №3723-XII, то це дає право на пенсію відповідно пункту 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII.

На день звернення до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про переведення на пенсію за віком згідно із Законом України Про державну службу позивач досягнула необхідного пенсійного віку, що відповідає приписам статті 26 Закону №1058-IV, має страховий стаж понад 30 років та стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців понад 20 років.

Ураховуючи викладене, суд з метою ефективного захисту прав позивача, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, вважає за необхідне відновити порушене відповідачем право позивача на пенсійне забезпечення шляхом визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 03.02.2023 року №68 про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

Частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки, позивач звернулася до відповідача із заявою про переведення її на інший вид пенсії 31 січня 2023 року, то саме з цієї дати необхідно здійснити переведення на інший вид пенсії.

При цьому суд керується Порядком призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 14 вересня 2016 року №622 Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб (далі - Порядок №622).

Пунктом 4 Порядку №622 установлено, що пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні; у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 р., за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

У пункті 5 Порядку №622 встановлено, що форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Мінсоцполітики.

Аналіз наведених норм свідчать що призначення пенсії державного службовця на умовах пунктів 10, 12 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ здійснюється за заявою особи, до якої долучаються довідки про заробітну плату.

Пунктом 1 постанови правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року №1-3 (далі - Постанова №1-3) затверджено три форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII: форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

В матеріалах справи наявні довідки за формами, затвердженими Постановою №1-3, які видані Київською митницею для ОСОБА_1 : довідка від 23 січня 2023 року №10 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідка від 23 січня 2023 року №11 про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Вказані довідки, які були надані позивачем разом із заявою від 31 січня 2023 року, є актуальними на час розгляду справи судом і повинні бути враховані пенсійним органом при виконанні судового рішення.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити у спосіб визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ у Волинській області від 03.02.2023 року №68 про відмову в переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу та зобов`язання ГУ ПФУ в м. Києві (до якого позивач зверталася із заявою про переведення на пенсію за нормами іншого закону) перевести позивача на пенсію за віком відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу №889-VIII з 31 січня 2023 року, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 23 січня 2023 року №10 та №11.

Саме такий спосіб захисту порушених прав, на думку суду, є ефективний і означатиме, що спір остаточно вирішено.

Як визначено частиною першою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, сплатила судовий збір у сумі 1073,60 грн, що підтверджується квитанцією від 27 лютого 2023 року.

Оскільки суд задовольняє позов, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого було відмовлено позивачу у переведенні на пенсію, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом, необхідно стягнути судовий збір у сумі 1073, 60 грн.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 03.02.2023 року №68 про відмову ОСОБА_1 в переведенні на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу з урахуванням довідок про заробітну плату від 23.01.2023 року №11 та від 23.01.2023 року №10.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України Про державну службу №889-VIII з 31 січня 2023 року, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії від 23 січня 2023 року №10 та від 23 січня 2023 року №11.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області судові витрати у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідачі: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, м. Луцьк, вул. Кравчука, 22в, ).

Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ).

Суддя Ю.Ю. Сорока