Справа № 302/1403/22
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/1403/22
Провадження № 2-а/302/7/23
Категорія 140
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.05.2023 смт. Міжгір`я
Міжгірський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді Сидоренко Ю.В.,
при секретарі Царь О.В.,
29.11.2022 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення та в адміністративному позові просить визнати протиправними та скасувати постанови серії АА №00001098 від 19.09.2022 року, серії АА № 00001312 від 04.10.2022 року, серії АА №00001640 від 08.11.2022 року, серії АА №00001641 від 08.11.2022 року, серії АА № 00001656 від 09.11.2022 року про притягнення ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та справи про адміністративне правопорушення закрити; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 02.12.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення - залишено без руху та позивачеві надано строк усунення недоліків позовної заяви, зазначені в мотивувальній частині ухвали (т.1 а.с.21-25).
13.01.2023 року представником позивача адвокатом Кривка М.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано уточнену позовну заяву, викладену в редакції від 12.01.2023 року (т.1 а.с.99-108).
Крім того, 08.11.2022 року Державна служба України з безпеки на транспорті винесла постанову серії АА №00001641, якою притягнула її, ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП та наклала на неї штраф в розмірі 8500 грн.
Позивач з вказаним постановами не погоджується посилаючись на те, що вона не вчиняла правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.2 ст.132-1 КУпАП, вважає постанови такими, що винесені з порушенням норм КУпАП, а викладені в постановах відомості не відповідають фактичним обставинам.
Вказує, що оскаржувані постанови не містять відомостей про те, що на ділянці дороги у місці фіксації адміністративних правопорушень встановлені попереджувальні дорожні знаки, як це передбачено Порядкои, затвердженим постановою КМУ від 27.12.2019 року № 1174 (в редакції постанови КМУ від 16.06.2021 року № 623), також не містять відомостей про те, до якої категорії доріг віднесена дорога, на якій відбулося фіксування порушення, не містять чіткого висновку про віднесення транспортного засобу до однієї з категорій, визначеної підпунктами «б» та «в» п. 22.5 Правил дорожнього руху та відсутність цієї інформації виключає встановлення події порушення.
Вважає, що за відсутності встановлених відомостей про транспорті засоби та категорію дороги, вказані в постановах показники перевищення нормативних параметрів загальної маси транспортних засобів та навантаження на осі є необгрунтованими та не можуть враховуватися при визначенні санкцій, встановлених ч.2 ст.132-1 КУпАП. Отже, оспорювані постанови про адміністративні правопорушення не відповідають вимогам ст.238 КУпАП, не містять повних та достовірних відомостей про подію та склад адміністративного правопорушення, та у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: 1) визнати протиправними та скасувати постанову серії АА №00001098 від 19.09.2022 року, постанову серії АА №00001312 від 04.10.2022 року, постанову серії АА №00001640 від 08.11.2022 року, постанову серії АА №00001641 від 08.11.2022 року, постанову серії АА №00001656 від 09.11.2022 року про притягнення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП, а справи про адміністративне правопорушення закрити; 2) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті (код ЄДРПОУ-39816845) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 18.01.2023 року поновлено позивачу ОСОБА_1 строк звернення до суду з даним адміністративним позовом та відкрито провадження по адміністративній справі № 302/1403/22. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін по справі. Зобов`язано відповідача надати матеріали справи про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУпАП за оскаржуваними постановами (т.1 а.с.120-121).
27.02.2023 року до суду надійшов відзив на позов, складений представником відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті Мельничук І., викладений в редакції від 24.02.2023 року (т.1 а.с.138-147) та в якому відповідач просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування заперечень проти позовних вимог ОСОБА_1 відповідач зазначає, що рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені пунктом 22.5 ПДР, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами (далі Правила). Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами б та в цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється. Відповідно до пункту 3 Правил, транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд. За порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів та правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, згідно статті 132-1 КУпАП, передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідач зазначає, що механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174. Здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному транспорті здійснюється за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів - комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначати кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу тощо. У подальшому така інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації, найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання тощо, фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт. Закріплений в законодавстві та реалізований на практиці механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі унеможливлює механічне втручання в роботу системи, а також унеможливлює наявність корупційної складової. Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT). Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.
Вказують також відповідач, що в оскаржуваних постановах про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті зазначено виміряні, з урахуванням похибки, вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги. А тому вважають дії відповідача під час формування постанов законними та такими, що відповідають вимогам статті 19 Конституції України та просять у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
13.03.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача Кривка М.В., викладене в редакції від 12.03.2023 року про зміну заходу стягнення шляхом зменшення оплати штрафу (т.1 а.с.230-233). В обґрунтування поданого клопотання в редакції від 12.03.2023 року, яким фактично позивач уточнює раніше заявлені позовні вимоги, зазначається, що оскаржувані ним постанови направлені Державною службою України з безпеки на транспорті в органи державної виконавчої служби, а саме у Міжгірський відділ державної виконавчої служби у Хустської районі Закарпатської області, на підставі яких відкриті виконавчі провадження, зокрема: ВП № 70211087, ВП № 70415404, ВП № 70564156, ВП № 70565063, ВП № 70565507. Дані постанови направлені до органу виконавчої служби на виконання з метою стягнення з ОСОБА_1 подвійної суми штрафу у загальному розмірі 289000,00 грн. Та фіксуючи майже одномоментно п`ять адміністративних правопорушень відповідач, проігнорувавши вимоги ст.36 КУпАП, порушив принцип пропорційності, допустивши надмірний тягар для позивача. А тому, вважають, що достатнім у даному випадку буде застосування до позивача стягнення у первинному розмірі накладення штрафу за оскаржуваними постановами та просить: позовні вимоги в адміністративній справі № 302/1403/22 - задовольнити частково та змінити заходи стягнення, накладені постановою серії АА № 00001098 від 19.09.2022 року, серії АА № 00001312 від 04.10.2022 року, серії АА № 00001640 від 08.11.2022 року, АА № 00001641 від 08.11.2022 року, серії АА № 00001656 від 09.11.2022 року, винесені Державною службою України з безпеки на транспорті щодо ОСОБА_1 , якою на позивача накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу у первісному розмірі; 3) стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в сумі 1240,50 грн. (т.1 а.с.230-233).
В судове засідання позивач ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кривка М.В., який діє на підставі Ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1077092 від 25 грудня 2022 року, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано представником позивача заяву про розгляд справи без їх участі, уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримують у повному обсязі та просять задовольнити позов за наведеними у ньому підставами.
В судове засідання представник відповідача Державної служби України з безпеки на транспорті не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином та у встановленому законом порядку, проте до суду подано заяву уповноваженого представника відповідача Білової О.В., в якій викладено прохання розглянути справу без участі відповідача, в порядку письмового провадження, викладену у відзиві позицію підтримують повністю, раніше заявлене клопотання про залишення без розгляду позовних вимог в частині оскарження постанов серії АА № 00001098 від 19.09.2022 року, серії АА № 00001312 від 04.10.2022 року, просять не розглядати, та в задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 , викладених у клопотанні від 12.03.2023 року, просять відмовити у повному обсязі за підставами та обґрунтуваннями, наведеними у відзиві.
В судове засідання представник третьої особи Міжгірського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду подано письмову заяву представника третьої особи з проханням проводити судовий розгляд за їх відсутністю (т.2 а.с.13), самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено.
Повно та всебічно дослідивши матеріали адміністративної справи № 302/1403/22, надані позивачем докази, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, а також надані докази відповідачем в обґрунтування заперечень проти позову, та враховуючи всі обставини по справі, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами даної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з наступним підстав.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1,ч.2 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.
Відповідно до положень ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
За приписами п. 1.9. Правил дорожнього руху України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 23.08.2022 о 19 год. 56 хв., за адресою Н-10, км 32+582, Івано-Франківська область, допустила рух транспортного засобу MAN TGA 18.480, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 21,7% (8,692 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 16,9% (4,068 тон) при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП.
Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 27.09.2022 року о 09 год. 01 хв., за адресою Н-10, км 32+582, Івано-Франківська область допустила рух транспортного засобу MAN TGA 18.480, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 12,9% (5,174 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП.
Крім того, постановою серії АА №00001641 від 08.11.2022 року головним спеціалістом відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного контролю на транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Тимощук А.М. було притягнуто ОСОБА_1 , позивача по справі, до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.132-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 8500 грн. (т.1 а.с.81).
Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 27.09.2022 року о 09 год. 01 хв., за адресою Н-10, км 32+582, Івано-Франківська область допустила рух транспортного засобу MAN TGA 18.480, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 7,1% (2,848 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП.
Відповідно до вказаної постанови, позивач ОСОБА_1 , як відповідальна особа, 29.09.2022 року о 00 год. 44 хв., за адресою Н-10, км 32+582, Івано-Франківська область, допустила рух транспортного засобу MAN TGA 18.480, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 25,4% (10,171 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 5,7% (0,66 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон, навантаження на строєні осі транспортного засобу на 15,5% (3,743 тон) при дозволеному максимальному навантаженню на строєні осі 24 тони та відстані між осями понад 1,3 м до 1,4 м, чим вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП.
Згідно з пунктом 22.5 ПДР України за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, д - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі -16 т, строєні -22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11 т, здвоєні осі -18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.
Частина 2 статті 132-1 КУпАП передбачає, що відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 % до 10 % включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10 %, але не більше 20 %; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 %, але не більше 30 %; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян- у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 %.
Дія частини другої цієї статті поширюється на правопорушення, пов`язані з перевищенням габаритних та/або вагових параметрів. Підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої частинами першою і другою цієї статті, є наявність дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.
Крім того, суб`єкт відповідальності за правопорушення, передбачене ч.2 ст.132-1 КУпАП, визначений приписами ст.14-3 КУпАП, за змістом яких адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою і третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Звідси, відповідно до ст.14-3 КУпАП адміністративну відповідальність несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Відповідно до ч.7 ст.258 КУпАП, у разі виявлення адміністративного правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, правопорушення, передбаченого ст.132-2 цього Кодексу, та/або порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом п`ятнадцяти днів з дня винесення такої постанови, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 279-1 цього Кодексу.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначено Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою КМ України № 1174 від 27.12.2019 року (в редакції постанови КМ України № 623 від 16.06.2021 року).
Згідно з п. 2 вказаного Порядку система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційної телекомунікаційної системи.
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 зазначеного Порядку).
Відповідно до пункту 12 згаданого Порядку автоматичний пункт може забезпечувати: - вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; - вимірювання загальної маси транспортного засобу; - визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; - вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; - визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; - вимірювання габаритів транспортного засобу; - фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/ або заднього державного номерного знаку транспортного засобу); - фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; - фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); - первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційної телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; - автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.
Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційної телекомунікаційної системи у вигляді метаданих (п. 14 цього Порядку).
Згідно з п. 15 зазначеного Порядку метадані повинні містити дані про:
- засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);
- місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);
- найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;
- дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);
- фотографії транспортного засобу- фронтальна, фотографія державного номерного знаку транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знаку;
- відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).
Відповідно до п.п.1,2,5 Розділу II Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 року, уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені ч.2 ст.122-2, ч.2 та ч.3 ст. 132-1 КУпАП.
Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.
Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова).
На першому етапі (рівні) за результатами опрацювання матеріалів інформаційного файлу уповноважена посадова особа, за наявності відомостей у справі про адміністративне правопорушення стосовно осіб, зазначених у ч.1 та ч.2 статті 14-3 КУпАП щодо відповідності символів номерного знаку зафіксованого транспортного засобу, наявності та повноти інформації про зафіксований транспортний засіб та відповідальну особу або особу, яка ввезла такий транспортний засіб на територію України, відсутності інформації про протиправне використання зафіксованого транспортного засобу або його номерних знаків іншими особами та відсутності обставин, що виключають адміністративну відповідальність особи, виносить із використанням засобів системи постанову, зміст якої відповідає вимогам ст.283 КУпАП, з підтвердженням прийнятого рішення шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та створення кваліфікованої електронної печатки.
Вимогами статті 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Відповідно до абз.2 п.3 розділу II Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 року, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/ перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Додатком № 1 до вказаної Інструкції установлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі повинна містити суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, а зокрема: марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.
За нормами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст.283 КУпАП України постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.
Так, на підтвердження факту здійснення позивачем ОСОБА_1 адміністративних правопорушень відповідач посилається на фото-фіксацію правопорушень, а також відомості інформаційної картки габаритно-вагового контролю, яка містить інформацію про результати зважування.
Зокрема, у вказаній інформаційній картці містяться відомості про: транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (фото, марка, модель, номерний знак); місце дату, час і вчинення правопорушення; вага/габарит транспортного засобу; повну масу транспортного засобу; ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі).
Із вказаних у оскаржуваних постановах відомостей вбачається перевищення нормативних параметрів, зазначених п.22.5 Правил дорожнього руху.
Перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України, було встановлено із врахуванням допустимої похибки вагового комплексу, як передбачено ДСТУ OIML R 134-1:2010 (OIML R 134-1:2006, IDT).
Відсоткове та натуральне значення перевищення максимально допустимої маси транспортних засобів отримується з врахуванням допустимої похибки вимірювання вагового комплексу, яка складає до 10 % щодо визначення загальної маси транспортного засобу та 16 % щодо навантаження на осі.
Зі змісту оскаржуваних постанов вбачається, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою вимірювального обладнання WIM56 у складі автоматичного пункту ваго-габаритного контролю.
Вимірювальне обладнання WIM56 у складі автоматичного пункту відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого Постановою КМУ від 13.01.2016 року за № 94, що підтверджено сертифікатами відповідності, сертифікатом перевірки типу, копії якиї є в матеріалах справи (т.1 а.с.186-191).
Твердження позивача щодо недостовірності показів вимірювальної техніки суд вважає безпідставним і надуманим, а його сумніви щодо точності вимірювання є лише його припущеннями, які не можуть слугувати доказом у справі.
Крім того, необґрунтованими є посилання позивача про невідповідність змісту постанови вимогам Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 року №512 (Інструкція), оскільки Інструкцією затверджено лише форму, а не вимоги до змісту постанови. Дана форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові, в залежності від обставин вчинення порушення.
Винесена відповідачем постанова в повній мірі відповідають формі, затвердженій додатком 1 Інструкції.
Стосовно вимог до змісту оскаржуваних постанов необхідно керуватися виключно вимогами ст.283 КУпАП, яка має вищу юридичну силу, та якій у повній мірі відповідають оскаржувані постанови.
У спірних правовідносинах мова йде про перевищення саме нормативних вагових параметрів транспортних засобів під час руху автомобільними дорогами, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, а не технічних характеристик транспортного засобу, як помилково вважає позивач у позовній заяві.
Відповідно до ч ч.2,3 статті 283 КУпАП постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Разом з тим, дослідивши зміст оскаржуваних постанов про адміністративні правопорушення, судом встановлено, що у вказаних постановах містяться відомості про найменування органу та посадової особи, який виніс постанову, дату розгляду справи, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа, опис обставин, установлених під час розгляду справи, зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення, прийняте у справі рішення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак, технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, розмір штрафу та порядок його сплати, правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу, адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності, а також дату та час фіксації здійснення вимірювання, навантаження на осі).
Якщо спірне рішення прийнято контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.
При цьому суд зазначає, що переміщення вантажу під час руху є неприпустимим, оскільки його переміщення спричиняє збільшення динамічної маси транспортного засобу при гальмуванні, а також порушує стійкість транспортного засобу, що є загрозою для безпеки дорожнього руху.
Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року «Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні» на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу.
Так, у Порядку №1174, який є єдиним нормативно-правовим актом, що визначає механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, відсутні будь-які посилання на методику визначення загальної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, а порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879, який передбачає застосування певної методики при визначенні вагових параметрів транспорту, не поширюється на спірні правовідносини, оскільки його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах (п. 1 Порядку № 869).
Відповідно до п.12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, для транспортування вантажу треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.
У відповідності до пункту 8.21 глави 8 зазначених правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.
В контексті п.22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24.07.2019 року у справі 803/1540/16.
Таким чином, з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.
Завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.
Вказані негативні переміщення вантажу під час руху можуть призвести до непередбачуваних катастрофічних наслідків та є загрозою для безпеки дорожнього руху.
Отже, висновки позивача ґрунтуються на помилковому тлумаченні п.22.5 Правил дорожнього руху, яка імперативно забороняє рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів з перевищенням хоча б одного із нормативних вагових параметрів у разі перевезення подільних (сипучих, наливних) вантажів.
Стосовно вимог до змісту постанови необхідно керуватися виключно вимогами ст.283 КУпАП, який має вищу юридичну силу, та якій у повній мірі відповідає оскаржувані постанови серії АА №00001098 від 19.09.2022 року, серії АА № 00001312 від 04.10.2022 року, серії АА №00001640 від 08.11.2022 року, серії АА №00001641 від 08.11.2022 року, серії АА № 00001656 від 09.11.2022 року.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За положеннями КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Статтями 291, 299 КУпАП передбачено, що постанова адміністративного органу (посадової особи) у справі про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 26 цього Кодексу, постанов по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованого в автоматичному режимі, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні.

Постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено КУпАП та іншими законами України.

Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 КУпАП.

Згідно зі ст.ст. 307, 308 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

У разі несплати правопорушником штрафу у строк, встановлений ч.1 статті 307, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

При цьому за поданим позивачем клопотанням, викладеним в редакції від 12.03.2023 року про зміну заходу стягнення шляхом зменшення оплати штрафу в порядку, передбаченому ст.286 КАС України, та яким позивач уточнює раніше заявлені нею позовні вимоги, суд вказує на те, що пунктом 4 частини 3 статті 286 КАС України передбачено повноваження адміністративного суду змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено, проте нормами чинного КАС України, у розумінні положень ст.286 КАС України, не передбачено можливість зміни адміністративним судом заходу стягнення шляхом зменшення оплати штрафу.

Зважаючи на викладене, аналіз наявних матеріалів справи та правових норм свідчить про наявність в діях позивача ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.132-1 КУпАП за порушення п.22.5 Правил дорожнього руху за оскаржуваними постановами та відповідачем обґрунтовано притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення вищевказаних адміністративних правопорушень та правомірно накладено на ОСОБА_1 адміністративні стягнення у виді штрафу, а доводи, на які посилається позивач, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Отже, підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про необхідність залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Інші обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 в позовній заяві, не спростовують факту вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.132-1 КУпАП та правомірності притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, суд дійшов до висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, постанови про адміністративне правопорушення серії АА №00001098 від 19.09.2022 року, серії АА № 00001312 від 04.10.2022 року, серії АА №00001640 від 08.11.2022 року, серії АА №00001641 від 08.11.2022 року, серії АА № 00001656 від 09.11.2022 року за формою за змістом відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, відповідно до положень ст.ст.132,134,139 КАС України, оскільки позов не підлягає задоволенню, а тому сплачений позивачем ОСОБА_1 судовий збір на загальну суму 2481,00 грн., не підлягає відшкодуванню.

На підставі вищевкладеного, керуючись ст.ст.2,5,9,77,241-246,286 КАС України, ст.ст.9,183,245,251, 252, 255, 256,280,288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Міжгірський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про скасування постанов у справах про адміністративні правопорушення та зміну заходу стягнення у постановах серії АА №00001098 від 19.09.2022 року, серії АА № 00001312 від 04.10.2022 року, серії АА №00001640 від 08.11.2022 року, серії АА №00001641 від 08.11.2022 року, серії АА № 00001656 від 09.11.2022 року відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Міжгірський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справ апеляційним судом.

Суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області Ю.В. СИДОРЕНКО