Справа № 160/4098/22
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/4098/22
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу: Національного агентства з питань запобігання корупції
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2022р. у справі №160/4098/22
за позовом:ОСОБА_1
до: третя особа: про:Національного агентства з питань запобігання корупції Національне антикорупційне бюро України визнання протиправними та скасування підпунктів довідки та висновку
ВСТАНОВИВ:

22.02.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі -НАЗК), третя особа - Національне антикорупційне бюро України (далі - НАБУ) про визнання протиправними та скасування рішень (довідки та висновку) / а.с. 1-6 том 1/.

23.02.2022р. Дніпропетровським окружним адміністративним судом відкрито провадження у адміністративній справі №160/4098/22 за вищезазначеним адміністративним позовом і справу призначено до судового розгляду / а.с. 27 том 1/.

Позивач, посилаючись у уточненому позові / а.с. 47-56 том 1/ на те, що 19.07.2021р. НАЗК розпочато проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічної за 2020р., поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України ІХ скликання, 16.11.2021р. строк проведення перевірки було продовжено, а 04.02.2022р. відповідачем за результатами проведеної повної перевірки декларації складено довідку №87/22, у якій відповідачем зроблено висновок щодо невідповідності відомостей зазначених у декларації, оскільки у декларації ним не зазначено відомості про особу, яка є членом його сім`ї, а саме: колишню дружину ОСОБА_2 з якою на думку відповідача, він проживає спільно, але не перебуває у шлюбі, та не вказано інформацію про майно та автомобіль які їй належать, ці відомості викладено у пп. 1 та 2 п. 3.1, п. 4, пп. 5.1, 5.2, 5.3 п. 5 розділу 3, п. 4.1 розділу 4 складеної відповідачем довідки. Позивач вважає, що висновки відповідача, викладені у довідці, ґрунтуються лише на припущеннях відповідача, не підтверджені жодними доказами, при цьому він зазначив, що дійсно ОСОБА_2 його колишня дружина, шлюб між ними розірвано в 2015р., шлюбні стосунки припинені у 2014р. і з цього часу не поновлювались, від шлюбу в них є 4 спільні дитини, які мешкають з колишньою дружиною, він постійно спілкується з дітьми, піклується про них, утримує дітей, бере участь у їх вихованні і саме із цим пов`язані його спільні поїздки з ОСОБА_2 , крім цього він та його колишня дружина мають спільне захоплення - дайвінг, і він має сертифікат необхідний для підводного занурення, якого не має його колишня дружина, і з огляду на те, що вона не довіряє стороннім інструкторам, на її прохання він неодноразово супроводжував її у підводних зануреннях і саме з цим пов`язано їх спільне проживання в певних готелях, про які зазначає відповідач, отже, ОСОБА_2 не є членом його сім`ї і він не повинен був зазначати відомості стосовно неї у декларації за 2020р. Щодо зазначення ним у декларації вартості та моменту набуття рухомого майна - книг, картин, годинників, монет ( тощо) то з огляду на строк набуття ним цього майна їх зазначення не було обов`язковим, оскільки це майно набуте до подання ним першої декларації та декларувалося увесь час із одними і тими самими відомостями про це майно. Позивач вважає, що вказані ним у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, дані є достовірними у розумінні Закону України «Про запобігання корупції», з урахуванням Роз`яснень Національного агентства з питань запобігання корупції щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції», тому висновки, викладені у довідці за результатами повної перевірки декларації, зроблені відповідачем без урахування належності джерел інформації та причин, наслідків і наявності умислу у діях суб`єкта декларування, а тому просив суд: - визнати протиправними та скасувати пп. 1 та 2 п. 3.1, п. 4, пп. 5.1, 5.2, 5.3 п. 5 розділу 3, п. 4.1 розділу 4 довідки про результати проведення повної перевірки щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України IX скликання, №87/22 від 04.02.2022р.; - визнати протиправним та скасувати обґрунтований висновок щодо правопорушення, пов`язаного з корупцією, складений за результатами здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України IX скликання, до НАБУ.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2022р. у справі №160/4098/22 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправними та скасовані пп. 1 та 2 п. 3.1, п. 4, пп. 5.1, 5.2, 5.3 п. 5 розділу 3, п. 4.1 розділу 4 довідки про результати проведення повної перевірки щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України IX скликання, №87/22 від 04.02.2022р., у задоволенні інших позовних вимог відмовлено / а.с. 199-208 том 1/.

Суд першої інстанції, приймаючи вищезазначене рішення щодо часткового задоволення позовних вимог, виходив з того, що відомості про майно, доходи, статки ОСОБА_2 та її фінансові операції не мають бути відображеними у декларації позивача як особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, оскільки судом першої інстанції зроблено висновок про те, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, а ні в розумінні ст. 1 та примітки до статті 46 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014р., а ні в розумінні положень Сімейного кодексу України, щодо зазначення позивачем у декларації вартості та моменту набуття рухомого майна (книг, картин, годинників тощо), то їх зазначення не було обов`язковим з огляду на те, що задеклароване рухоме майно було набуте позивачем до подання першої декларації та декларувалося увесь час, не змінюючи відомостей про це майно, і у разі наявності сумнівів щодо існування цього рухомого майна, необхідності додаткового встановлення його якісних характеристик, посадові особи відповідача не були позбавлені права здійснити додаткові запити до суб`єкта декларування та/або третіх осіб. При цьому суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що рішення НАЗК про результати повної перевірки декларації повинно бути об`єктивним, ґрунтуватися на достовірній і повній інформації та прийматися на підставі всебічного аналізу, натомість під час складання підпунктів оспорюваної довідки відповідач керувався припущеннями щодо «наявності ознак», що не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, що і стало підставою для задоволення позовних вимог позивача, які стосуються визнання протиправними та скасування певних пунктів складеної відповідачем 04.02.2022р. довідки №87/22. Разом з тим враховуючи, що станом на 02.05.2022р. до суду не було надано тексту обґрунтованого висновку чи інформації щодо прийняття обґрунтованого висновку щодо правопорушення, пов`язаного з корупцією, складеного за результатами здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, поданої позивачем, суд першої інстанції зробив висновок про передчасність звернення позивачем з вимогами щодо визнання протиправним та скасування обґрунтованого висновку, та за цих підстав відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог .

Відповідач, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 02.05.2022р. у цій справі в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу /а.с. 1-16 том 2/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 14.06.2022р. у справі №160/4098/22 апеляційна скарга НАЗК на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2022р. у справі №160/4098/22 залишена без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків адміністративного позову / а.с. 213 том 2/.

У межах встановленого вищезазначеною ухвалою суду апеляційної інстанції строку відповідачем недоліки апеляційної скарги було усунуто /а.с. 220-224 том 2 / та ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.06.2022р. у справі №160/4098/22 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НАЗК на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2022р. у справі №160/4098/22 /а.с. 225 том 2/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 1-16 том 2/, на те, що судом першої інстанції під час розгляду цієї справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі в частині задоволених судом позовних вимог ОСОБА_1 з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, тому просив суд рішення суду першої інстанції від 02.05.2022р. у цій справі в частині задоволених позовних вимог скасувати та постановити у цій частині позовних вимог нове рішення, яким відмовити у їх задоволенні.

Третя особа у справі, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 229-234 том 2/, підтримала доводи апеляційної скарги та посилаючись на те, що цей спір не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства, просила скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2022р. у цій справі та закрити провадження у справі.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 1-8 том 3/, заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції у цій справі об`єктивно та повно з`ясовано усі обставини справи, які мали значення для її вирішення, та постановлено обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 02.05.2022р. у цій справі залишити без змін.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.07.2022р. у справі №160/4098/22 справа призначена до апеляційного розгляду у судовому засіданні / а.с. 10 том 3/, а ухвалами апеляційної інстанції від 20.07.2022р. та від 02.08.2022р. проведення судового засідання у справі №160/4098/22 призначено в режимі відеоконференції / а.с. 28, 47 том 3/.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2022р. у справі №160/4098/22 апеляційну скаргу НАЗК задоволено частково, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2022р. у справі №160/4098/22 за позовом ОСОБА_1 до НАЗК, третя особа - НАБУ, про визнання протиправними та скасування підпунктів довідки та висновку - скасовано, провадження у справі закрито / а.с. 109-111 том 3/.

Рішення суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що спір не підпадає під юрисдикцію не лише адміністративних судів, а взагалі не підлягає судовому розгляду.

Позивач, не погодившись з постановою суду апеляційної інстанції, подав касаційну скаргу / а.с. 113-118 том 3/ та постановою Верховного Суду від 23.03.2023р. у справі №160/4098/22 касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Шпакової О.С., задоволена частково, постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2022р. у справі №160/4098/22 скасовано, а справу №160/4098/22 направлено для продовження розгляду до Третього апеляційного адміністративного суду / а.с. 95-115 том 4/.

Матеріали справи №160/4098/22 надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 27.04.2023р. / а.с. 126 том 4/ і 01.05.2023р., відповідною ухвалою суду апеляційної інстанції, ця справа була прийнята до провадження та призначена до апеляційного розгляду в судовому засіданні у режимі відеоконференції на 13-00 годин 17.05.2023р. /а.с. 129 том 4/, про що судом було повідомлено учасників справи / а.с. 130-135 том 4/.

У зв`язку з тим, що судді Панченко О.М. та Чередниченко В.Є., які входять до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/4098/22, станом на 17.05.20223р. перебували у відпустці, із застосуванням автоматизованої системи документообігу суду здійснено повторний розподіл справи №160/4098/22 та визначено склад колегії суддів, який розглядає цю справу у складі: головуючий суддя Коршун А.О. (доповідач), судді Сафронова С.В., Чепурнов Д.В. / а.с. 136-137 том 4/.

У судовому засіданні 17.05.2023р. у розгляді цієї справи оголошено перерву до 14-00 годин 13.06.2023р. та зобов`язано відповідача та третю особу надати суду додаткові письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, про що повідомлено учасників справи / а.с. 140-145,146 том 4/.

18.05.2023р. до суду надійшли додаткові письмові пояснення НАБУ / а.с. 147-150 том 4/ та 06.06.2023р. судом апеляційної інстанції зареєстровано додаткові письмові пояснення НАЗК / а.с. 159-165 том 4/.

Заслухавши у судовому засіданні 13.06.2023р в режимі відеоконференції :

- представника відповідача, який підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі та додаткових письмових поясненнях, і просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 02.05.2022р. у цій справі в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 скасувати та прийняти у цій частині позовних вимог нове рішення, яким відмовити у їх задоволенні;

- представника третьої особи, який підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та письмовому відзиві на апеляційну скаргу і додаткових письмових поясненнях та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 02.05.2022р. у цій справі скасувати та закрити провадження у цій справі;

- представника позивача, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та додаткових пояснень відповідача та третьої особи, підтримала доводи викладені у письмовому відзиві позивача на апеляційну скаргу і просила суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 02.05.2022р. у цій справі залишити без змін;

перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду цієї справи встановлено, що 19.07.2021р. НАЗК розпочато проведення повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування щорічної за 2020р. поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України ІХ скликання, 16.11.2021р. строк проведення перевірки було продовжено, а 04.02.2022р. відповідачем за результатами проведеної повної перевірки декларації складено довідку №87/22 (далі - довідка).

З наданої суду копії вищезазначеної довідки / а.с. 8-17 том 1/ вбачається, що у оскаржуваних позивачем пп. 1 та 2 п. 3.1, п. 4, пп. 5.1, 5.2, 5.3 п. 5 розділу 3, п. 4.1 розділу 4 довідки відповідачем зроблено висновок про те, що: суб`єкт декларування не вказав відомостей про члена сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зв`язок із суб`єктом декларування - особа, яка спільно проживає, але не перебуває у шлюбі (пп. 1 п. 3.1 розділу 3 довідки) , що призвело до того, що суб`єкт декларування не вказав відомості про: об`єкт нерухомого майна, ( пп. 2.1. п. 2 розділу 3 довідки), транспортний засіб ( п. 4 розділу 3 довідки), що належать на праві власності члену сім`ї (особі, яка спільно проживає, але не перебуває у шлюбі) ОСОБА_2 , дохід, отриманий членом сім`ї (особі, яка спільно проживає, але не перебуває у шлюбі) ОСОБА_2 ( пп.5.1.,5.2,5.3 п. 5 розділу 3 довідки), а також п. 4.1 розділу 4 довідки відповідачем за результатами повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік, поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України IX скликання, встановлено, що суб`єкт декларування при складенні і поданні декларації вказав недостовірні відомості, про що зазначено у пп.1,2,4, пп. 5.1-5.3 п. 5, пп. 6,7 розділу 3.1 довідки, а також зазначив відомості, які не підлягали відображенню (п.п.5.4 п.5,п.8 розділу 3.1 довідки), чим не дотримав вимог пп.1,2,3,7-81;10 ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014р.

І з урахуванням уточненого адміністративного позову / а.с. 47-56 том 1/ саме у цій частині вищезазначена довідка оскаржена позивачем до суду в порядку адміністративного судочинства за правилами, встановленими КАС України.

Спірні відносини, що виникли між сторонами у справі врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про запобігання корупції» №1700-VII від 14.10.2014р. (в редакцій, чинній на момент виникнення спірних відносин, далі - Закон №1700-VII,), який визначає правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, встановлює зміст та порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень, а також Порядком проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який затверджено наказом НАЗК від 29 січня 2021 року № 26/21, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 5 лютого 2021 року за №158/35780 (далі - Порядок №26/21, у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин), який визначає процедуру проведення НАЗК повної перевірки декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування.

Так, відповідно до ст. 8 Конституцій України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Сукупний аналіз положень ст. ст. 55,124 Конституції України, ст. ст. 2,5, п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, ст. ст. 4,11,51-1,51-3 Закону №1700-VII, п.1,п.2 розділу ІІ, п.1,п.2 розділу ІІІ Порядку №26/21 дає можливість зробити висновок про те, що оскаржувана позивачем довідка містить владний припис НАЗК, що виданий ним на виконання владних управлінських функцій, визначених ст. 51-3 Закону №1700-VII, який стосується прав та інтересів позивача та дія якого вичерпується його виконанням, тому така довідка про результати проведення повної перевірки декларації є рішенням (актом індивідуальної дії) суб`єкта владних повноважень (яким у даному випадку є відповідач у справі) у розумінні п.19 ч. 1 ст. 4 КАС України, оскільки цю довідку видано НАЗК на виконання владних управлінських функцій, вона містить владний (обов`язковий) припис щодо конкретної особи (суб`єкта декларування), має строк та її дія вичерпується виконанням, і спірні відносини, які виникли у зв`язку із винесенням відповідачем спірної довідки в процедурі здійснення публічно-владних управлінських функцій, як і сама довідка, стосується прав, обов`язків та охоронюваних законом інтересів позивача, мають характер юридичного спору, який підлягає вирішенню у порядку адміністративного судочинства.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом під час касаційного перегляду постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 26.10.2022р. у цій справі та викладено у постанові від 23.03.2023р. / а.с. 95-115 том 4/.

За таких обставин колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача у апеляційній скарзі та під час розгляду цієї справи, а також посилання третьої особи у письмовому відзиві на апеляційну скаргу і під час розгляду справи, про те, що ця справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, наслідком чого є неспроможність вимог заявника апеляційної скарги щодо скасування рішення суду першої інстанції від 02.05.2022р. у цій справі за цих підстав і закриття провадження у цій адміністративній справі.

Щодо висновку відповідача, у оспорюваній позивачем довідці про результати проведення повної перевірки поданої позивачем декларації за 2020р. №87/22 від 04.02.2022р. / а.с. 8-17 том 1/ , про те, що у декларації позивача за 2020 рік не вказані відомості про колишню дружину - ОСОБА_2 , як члена сім`ї, який спільно проживає, але не перебуває у шлюбі, а також не вказано інформацію про належний їй автомобіль та інше майно, який зроблено відповідачем з огляду на те, що, на його думку, наявні ознаки пов`язаності спільним побутом, взаємних прав та обов`язків чоловіка і жінки, а саме: - факт спільного проживання; - наявності у сторін спільного бюджету; - придбання майна для спільного користування; - здійснення спільних витрат в інтересах сім`ї, в тому числі оплата туристичних послуг; то колегія суддів вважає що з метою вирішення питання обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог безпосередньому дослідженню підлягає характер взаємовідносин, які виникли та існували у 2020р. між позивачем у справі та ОСОБА_2 .

Під час розгляду цієї справи судом встановлено, що позивач у справі перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 2002р. по 2015р., від шлюбу вони мають чотирьох спільних дітей / а.с. 20-21 том 1/ , після розірвання шлюбу ОСОБА_2 разом із дітьми мешкає у м. Києві, а позивач у справі, з урахуванням його професійної діяльності, мешкає у різних містах - м. Кривий Ріг, м. Київ, м.Дніпро. Крім цього 16.06.2015р. між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір, який нотаріально посвідчено та зареєстровано за реєстровим номером №905, яким (серед іншого) за домовленістю між сторонами встановлено порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дітей та визначено, що позивач має право не менше, ніж 10 днів два рази на рік перебувати з дітьми з метою їх оздоровлення та відпочинку в лікувально-профілактичних та оздоровчих закладах як в Україні, так і поза її межами, а також передбачено, що строк такого відпочинку може бути подовжений на підставі бажання дітей (п.2,3 договору), також встановлено право позивача на особисте спілкування з дітьми не менше ніж 2 вихідні дні два рази на місяць, строки такого перебування також не обмежені, можуть бути продовжені на звичайні дні протягом року за бажанням дітей на невизначений термін ( п. 4 договору).

Судом з метою з`ясування фактичних обставин справи було витребувано та досліджено у судовому засіданні матеріали повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, щорічної за 2020р., поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України ІХ скликання / а.с. 22-204 том 2/, які були надані відповідачем суду під час розгляду справи, та з цих матеріалів вбачається, що відповідачем, під час проведення перевірки було серед іншого, отримано відомості з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, стосовно того, що позивач та його колишня дружина - ОСОБА_2 , п`ять разів протягом 2020 року мали спільні поїздки за кордон, зокрема, 16.12.2020р. позивач та колишня дружина вилетіли до міста Стамбул та 14.01.2021р. повернулися до міста Київ, і зазначена поїздка здійснена без дітей. ( п. 2.3, пп.1 п. 3.1 довідки, а.с. 8-17 том 1), і саме за цих обставин відповідачем було зроблено висновок про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наявні ознаки пов`язаності спільним побутом, взаємних прав та обов`язків чоловіка і жінки, а саме: - факт спільного проживання; - наявності у сторін спільного бюджету; - придбання майна для спільного користування; - здійснення спільних витрат в інтересах сім`ї, в тому числі оплата туристичних послуг; що у свою чергу є підставою для зазначення позивачем у декларації відомостей про ОСОБА_2 , як члена сім`ї, який спільно проживає, але не перебуває у шлюбі, та зазначення у декларації відомостей про належне їй рухоме та нерухоме майно та статки, а з огляду на те, що суб`єктом декларування у декларації за 2020р. цього не було зазначено, ним не дотримано вимоги пп. 1,2,3,7-81, 10 ч. 1 ст. 46 Закону №1700-VII, про що зазначено у довідці №87/22 від 04.02.2022р., певні пункти якої є предметом оскарження у цій справі.

Відповідно до Положення про інтегровану міжвідомчу інформаційно-телекомунікаційну систему щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон, яке затверджено наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України, Державної митної служби України, Державної податкової адміністрації України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства закордонних справ України, Міністерства праці та соціальної політики України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України № 284/287/214/150/64/175/266/75 від 03.04.2008р. та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.05.2008р. за № 396/15087, ця система ( система «Аркан») це сукупність організаційно-розпорядчих заходів, програмно-технічних та телекомунікаційних засобів, що забезпечують обробку інформації (уведення, приймання, отримання, передавання, реєстрація, зберігання) щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України, та автоматизований доступ до інформаційних ресурсів (баз даних), яка створюється з метою своєчасного, достовірного та функціонально повного інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності суб`єктів системи стосовно здійснення ними заходів із запобігання і недопущення в`їзду в Україну або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено в праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, розшуку в пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів дізнання, слідства та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань, припинення протиправної діяльності фізичних і юридичних осіб, які незаконно переправляють мігрантів в Україну або транзитом переміщують їх через територію України, посилення контролю за додержанням правил в`їзду, виїзду, перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, а також виконання інших завдань у правоохоронній сфері згідно із законодавством ( п. 3, 8 цього Положення)

Отже з урахуванням наведеного фактично розпорядником вищезазначеної системи, яка має міжвідомчий державний статус, було надано відповідачу у справі інформацію щодо дат перетину державного кордону України суб`єктом декларування - позивачем у справі, та ОСОБА_2 протягом перевіряємого періоду - 2020р..

Позивачем у справі, під час проведення відповідачем повної перевірки його декларації за 2020р. було надано відповідачу письмові пояснення на запити від 02.08.2021р. та від 26.10.2021р. / а.с. 73-81, 82-91 том 1/, у яких він, серед іншого, не заперечував щодо кількості та дат його закордонних поїздок протягом 2020р. та зазначив, що ці поїздки були спрямовані на зустріч із родичами, друзями та дітьми, так новий 2021р. він зустрів та провів із своїми дітьми (з якими він разом не мешкає) у Сполучених Штатах Америки , у великій компанії друзів , серед яких була його колишня дружина, її було запрошено хрещеним батьком їх спільної дитини, також позивач зазначив що після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 у 2015р. вони разом не мешкають, з цього часу у кожного з них своє особисте життя, а з огляду на те, що його батьківським обов`язком є виховання дітей, він намагається найчастіше спілкуватись та бачитись із ними, і враховуючи, що його діти мешкають з їх матір`ю - ОСОБА_2 , з метою повноцінного, належного виховання дітей, забезпечення розвитку в них здорової психіки та зменшення стресу через розлучення батьків він та ОСОБА_2 зберігають дружні стосунки, що можуть підтвердити як родичі з обох боків так і спільні знайомі.

При цьому необхідно зазначити, що під час розгляду цієї справи апеляційним судом встановлено, що у грудні 2020р. позивач у готельному номері і в Сполучених Штатах Америки мешкав разом із дітьми /а.с. 176 том 4/ , що спростовує твердження відповідача у довідці про здійснення позивачем подорожі без дітей.

Також позивач зазначив, що інші закордонні поїздки протягом 2020р. пов`язані із спільним захопленням його та ОСОБА_2 - дайвінг, однією з вимог дайвінгу є заборона самостійного занурення без відповідного сертифікату, і оскільки ОСОБА_2 не має такого сертифікату та не довіряє стороннім дайверам-інструкторам, за її проханням він іноді складав компанію колишній дружині у таких зануреннях, які відбувались за кордоном.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що під час розгляду судом цієї справи представниками учасників справи не заперечувалось, що позивач у справі у 2020р. був суб`єктом декларування, а відповідач відповідним державним органом до повноважень якого, серед іншого, віднесено здійснення проведення повної перевірки декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, і подана позивачем декларація за 2020р. підлягала повній перевірці.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону №1700-VII близькі особи - члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону ( ст. 3 цього ж Закону надає перелік суб`єктів, на яких поширюється дія цього Закону), а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта.

Так, положеннями ст. 46 Закону №1700-VII, яка визначає перелік інформації, що зазначається в декларації, передбачено, що у декларації зазначаються відомості про:

1) прізвище, ім`я, по батькові, число, місяць і рік народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта громадянина України, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі суб`єкта декларування та членів його сім`ї, зареєстроване місце їх проживання, а також місце фактичного проживання або поштову адресу, на яку суб`єкту декларування Національним агентством може бути надіслано кореспонденцію, місце роботи (проходження служби) або місце майбутньої роботи (проходження служби), займану посаду або посаду, на яку претендує, та категорію посади (якщо така є) суб`єкта декларування, у тому числі належність до службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, а також належність до національних публічних діячів відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення».

Військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу не зазначають відомості про місце роботи (проходження служби) або місце майбутньої роботи (проходження служби), займану посаду;

особи, зазначені у підпункті «в» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, - також відомості про назву конкурсної чи дисциплінарної комісії, до складу якої вони входять (входили);

2) об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають:

а) дані щодо виду, характеристики майна, місцезнаходження, дату набуття майна у власність, оренду або інше право користування, вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування;

б) у разі якщо нерухоме майно перебуває у спільній власності, про усіх співвласників такого майна вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо нерухоме майно перебуває в оренді або на іншому праві користування, про власника такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

2-1) об`єкти незавершеного будівництва, об`єкти, не прийняті в експлуатацію або право власності на які не зареєстроване в установленому законом порядку, які:

а) належать суб`єкту декларування або членам його сім`ї на праві власності відповідно до Цивільного кодексу України;

б) розташовані на земельних ділянках, що належать суб`єкту декларування або членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або передані їм в оренду чи на іншому праві користування, незалежно від правових підстав набуття такого права;

в) повністю або частково побудовані з матеріалів чи за кошти суб`єкта декларування або членів його сім`ї.

Такі відомості включають:

а) інформацію про місцезнаходження об`єкта;

б) інформацію про власника або користувача земельної ділянки, на якій здійснюється будівництво об`єкта;

в) якщо об`єкт перебуває у спільній власності - про всіх його співвласників зазначаються відомості, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

3) цінне рухоме майно, вартість якого перевищує 100 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, що належить суб`єкту декларування або членам його сім`ї на праві приватної власності, у тому числі спільної власності, або перебуває в її володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають:

а) дані щодо виду майна, характеристики майна, дату набуття його у власність, володіння або користування, вартість майна на дату його набуття у власність, володіння або користування;

б) дані щодо транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а також щодо їх марки та моделі, року випуску, ідентифікаційного номера (за наявності). Відомості про транспортні засоби та інші самохідні машини і механізми зазначаються незалежно від їх вартості;

в) у разі якщо рухоме майно перебуває у спільній власності, про усіх співвласників такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо рухоме майно перебуває у володінні або користуванні, про власників такого майна також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Примітка. Декларування цінного рухомого майна, зазначеного у цьому пункті (крім транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів), права на яке набуті до подання суб`єктом декларування першої декларації відповідно до вимог цього Закону, здійснюється з обов`язковим зазначенням інформації про набуття такого майна до початку періоду здійснення діяльності із виконання функцій держави або місцевого самоврядування або у такий період. При цьому зазначення даних щодо його вартості та дати набуття у власність, володіння або користування не є обов`язковим;

4) цінні папери, у тому числі акції, облігації, чеки, сертифікати, векселі, що належать суб`єкту декларування або членам його сім`ї, із відображенням відомостей стосовно виду цінного папера, його емітента, дати набуття цінних паперів у власність, кількості та номінальної вартості цінних паперів. У разі якщо цінні папери передані в управління іншій особі, щодо цієї особи також вказуються відомості, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

5) інші корпоративні права, що належать суб`єкту декларування або членам його сім`ї, із зазначенням найменування кожного суб`єкта господарювання, його організаційно-правової форми, коду Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України, частки у статутному (складеному) капіталі товариства, підприємства, організації у грошовому та відсотковому вираженні;

5-1) юридичні особи, трасти або інші подібні правові утворення, кінцевим бенефіціарним власником (контролером) яких є суб`єкт декларування або члени його сім`ї.

Термін «кінцевий бенефіціарний власник (контролер)», «траст» вживаються у значеннях, наведених у Законі України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»;

6) нематеріальні активи, що належать суб`єкту декларування або членам його сім`ї, у тому числі об`єкти інтелектуальної власності, що можуть бути оцінені в грошовому еквіваленті, криптовалюти. До відомостей щодо нематеріальних активів включаються дані про вид та характеристики таких активів, вартість активів на момент виникнення права власності, а також про дату виникнення права на них;

7) отримані доходи суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі доходи у вигляді заробітної плати (грошового забезпечення), отримані як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом, гонорари, дивіденди, проценти, роялті, страхові виплати, благодійна допомога, пенсія, доходи від відчуження цінних паперів та корпоративних прав, подарунки та інші доходи.

Такі відомості включають дані про вид доходу, джерело доходу та його розмір. Відомості щодо подарунка зазначаються лише у разі, якщо його вартість перевищує п`ять прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року, а для подарунків у вигляді грошових коштів - якщо розмір таких подарунків, отриманих від однієї особи (групи осіб) протягом року, перевищує п`ять прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року;

8) наявні у суб`єкта декларування або членів його сім`ї грошові активи, у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках або які зберігаються у банку, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам, а також активи у дорогоцінних (банківських) металах. Відомості щодо грошових активів включають дані про вид, розмір та валюту активу, а також найменування та код Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України установи, в якій відкриті відповідні рахунки або до якої зроблені відповідні внески. Не підлягають декларуванню наявні грошові активи (у тому числі готівкові кошти, кошти, розміщені на банківських рахунках, внески до кредитних спілок та інших небанківських фінансових установ, кошти, позичені третім особам) та активи у дорогоцінних (банківських) металах, сукупна вартість яких не перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року;

8-1) банківські та інші фінансові установи, у тому числі за кордоном, у яких у суб`єкта декларування або членів його сім`ї відкриті рахунки (незалежно від типу рахунку, а також рахунки, відкриті третіми особами на ім`я суб`єкта декларування або членів його сім`ї) або зберігаються кошти, інше майно. Такі відомості включають дані про тип та номер рахунку, дані про банківську або іншу фінансову установу, осіб, які мають право розпоряджатися таким рахунком або мають доступ до індивідуального банківського сейфа, осіб, які відкрили рахунок на ім`я суб`єкта декларування або членів його сім`ї;

9) фінансові зобов`язання суб`єкта декларування або членів його сім`ї, у тому числі отримані кредити, позики, зобов`язання за договорами лізингу, розмір сплачених коштів у рахунок основної суми позики (кредиту) та процентів за позикою (кредитом), залишок позики (кредиту) станом на кінець звітного періоду, зобов`язання за договорами страхування та недержавного пенсійного забезпечення. Відомості щодо фінансових зобов`язань включають дані про вид зобов`язання, його розмір, валюту зобов`язання, інформацію про особу, стосовно якої виникли такі зобов`язання, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, та дату виникнення зобов`язання. Такі відомості зазначаються лише у разі, якщо розмір зобов`язання перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року.

У разі якщо предметом правочину щодо забезпечення виконання зобов`язання є нерухоме або рухоме майно, в декларації зазначаються вид майна, його місцезнаходження, вартість та інформація про власника майна відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. У разі якщо засобом забезпечення отриманого зобов`язання є порука, в декларації має бути вказано інформацію про поручителя, зазначену у пункті 1 частини першої цієї статті, або найменування відповідної юридичної особи із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців;

10) видатки, а також будь-які інші правочини, вчинені у звітному періоді, на підставі яких у суб`єкта декларування виникає або припиняється право власності, володіння чи користування, у тому числі спільної власності, на нерухоме або рухоме майно, нематеріальні та інші активи, а також виникають фінансові зобов`язання, які зазначені у пунктах 2-9 частини першої цієї статті.

Такі відомості зазначаються у разі, якщо розмір відповідного видатку перевищує 50 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня звітного року; до таких відомостей включаються дані про вид правочину, його предмет. На письмовий запит Національного агентства суб`єкт декларування надає інформацію щодо найменування контрагента;

11) посаду чи роботу, що виконується або виконувалася за сумісництвом: дані про займану посаду чи роботу (оплачувану чи ні), що виконується за договором (контрактом), найменування юридичної чи фізичної особи, в якій (яких) особа працює або працювала за сумісництвом, із зазначенням коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи із зазначенням її реєстраційного номера облікової картки платника податків;

12) входження суб`єкта декларування до керівних, ревізійних чи наглядових органів громадських об`єднань, благодійних організацій, саморегулівних чи самоврядних професійних об`єднань, членство в таких об`єднаннях (організаціях) із зазначенням назви відповідних об`єднань (організацій) та їх коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

2. Відомості, зазначені у частині першій цієї статті, подаються незалежно від того, знаходиться об`єкт декларування на території України чи за її межами.

Національне агентство визначає у формі декларації дані, що повинні зазначатися з метою ідентифікації фізичних або юридичних осіб, у тому числі іноземців, осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, а також об`єктів декларування, інформація щодо яких подається у декларації.

Дані про об`єкт декларування, що перебував у володінні або користуванні суб`єкта декларування або членів його сім`ї, зазначаються в декларації, якщо такий об`єкт перебував у володінні або користуванні станом на останній день звітного періоду або протягом не менше половини днів протягом звітного періоду.

3. У декларації зазначаються також відомості про об`єкти декларування, передбачені пунктами 2-8 частини першої цієї статті, що є об`єктами права власності третьої особи, якщо суб`єкт декларування або член його сім`ї отримує чи має право на отримання доходу від такого об`єкта або може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти щодо такого об`єкта дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ним.

Відомості, передбачені цією частиною, не зазначаються в декларації, якщо відповідні об`єкти належать на праві власності юридичній особі, зазначеній у пункті 5-1 частини першої цієї статті, та їх головним призначенням є використання у господарській діяльності такої юридичної особи (промислове обладнання, спеціальна техніка тощо).

Положення цієї частини застосовуються під час подання декларації службовими особами, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, а також суб`єктами декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, відповідно до статті 51-3 цього Закону.

4. Відомості, передбачені пунктом 10 частини першої цієї статті, не зазначаються у деклараціях осіб, які претендують на зайняття посади, зазначеної у пункті 1, підпункті "а" пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, а також у деклараціях, що подаються відповідно до абзацу другого частини третьої статті 45 цього Закону.

5. Відображення доходів і видатків суб`єктів декларування здійснюється у грошовій одиниці України.

Вартість майна, майнових прав, активів, інших об`єктів декларування, передбачених частиною першою цієї статті, зазначається у грошовій одиниці України на момент їх набуття у власність або останньої грошової оцінки.

Вартість майна, майнових прав, активів, інших об`єктів декларування, що перебувають у володінні чи користуванні суб`єкта декларування, зазначається у випадку, якщо вона відома суб`єкту декларування або повинна була стати відомою внаслідок вчинення відповідного правочину.

6. Доходи/видатки, одержані/здійснені в іноземній валюті, з метою відображення у декларації перераховуються в грошовій одиниці України за валютним (обмінним) курсом Національного банку України, що діяв на дату одержання доходів/здійснення видатків. Щодо доходів/видатків, одержаних/здійснених за кордоном, зазначається держава, в якій їх було одержано/здійснено.

7. У разі відмови члена сім`ї суб`єкта декларування надати будь-які відомості чи їх частину для заповнення декларації суб`єкт декларування зобов`язаний зазначити про це в декларації, відобразивши всю відому йому інформацію про такого члена сім`ї, визначену пунктами 1-12 частини першої цієї статті.

Примітка. У цілях розділу VII з урахуванням положень статті 1 цього Закону членами сім`ї суб`єкта декларування, які не є його подружжям або неповнолітніми дітьми станом на останній день звітного періоду, вважаються особи, що спільно проживали із суб`єктом декларування станом на останній день звітного періоду або сукупно протягом не менше 183 днів протягом року, що передує року подання декларації.

Відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що для цілей декларування у розумінні норм Закону №1700-VII членами сім`ї суб`єкта декларування також є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом декларування станом на останній день звітного періоду або сукупно протягом не менше 183 днів протягом року, що передує року подання декларації.

Під час розгляду цієї справи судом відповідачем, в порушення вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не доведено що суб`єкт декларування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки чоловіка та жінки, якими є : спільне проживання, наявність спільного бюджету, придбання майна для спільного користування, здійснення спільних витрат; натомість судом під час розгляду справи встановлено, що з 2015р., після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкають окремо, не мають спільного побуту та не мають взаємних прав та обов`язків чоловіка та жінки, та кожний з них має особисте приватне життя, єдине, що пов`язує їх, це четверо спільних дітей, які після розірвання шлюбу батьків мешкають разом із матір`ю ОСОБА_2 , а виконання ОСОБА_1 батьківських обов`язків щодо спільних з ОСОБА_2 дітей, яке полягає у відвідування ним дітей, спілкування з ними, та їх виховання, яке відбувається у присутності ОСОБА_2 з огляду на те, що їх спільні четверо дітей мешкають разом із матір`ю, та наявність спільного із колишньою дружиною захоплення, які призвели до закордонних подорожей позивача у 2020р. не може бути визнано єдиним та належним доказом того, що ОСОБА_2 у 2020р. була членом сім`ї ОСОБА_1 у розумінні ст. 46 Закону №1700-VII, тому висновки відповідача у цій частині та подальші вимоги щодо необхідності декларування позивачем об`єктів нерухомого та рухомого майна, статків ОСОБА_2 є необґрунтованими та безпідставними.

Статтею 53-1 Закону №1700-VII передбачено, що повна перевірка декларації на предмет достовірності задекларованих відомостей проводиться шляхом аналізу відомостей про об`єкти декларування, та їх порівняння з відомостями з реєстрів, баз даних, інших інформаційно-телекомунікаційних систем, а при прийнятті рішення мають враховуватись відомості, надані суб`єктом декларування, щодо документального підтвердження або пояснення зазначених у декларації відомостей.

Відповідно до п. 3 розділу І Порядку проведення контролю та повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, який затверджено рішенням НАЗК №56 від 10.02.2017р. та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 13.02.2017р. за № 201/30069 (далі - Порядок №56), контроль та повна перевірка декларації здійснюються за принципами:

1) верховенства права;

2) рівності та гарантування прав і законних інтересів усіх суб`єктів декларування;

3) об`єктивності, неупередженості та безсторонності рішень і дій Національного агентства, уповноважених ним осіб;

4) достовірності і повноти інформації, що використовується Національним агентством, правомірності одержання та використання такої інформації;

5) неприпустимості свавільного втручання у сферу особистого життя суб`єкта декларування, окрім як у межах та у спосіб, що передбачені Законом;

6) гарантування права на судовий захист суб`єктів декларування,

і усі передбачені цим Порядком заходи контролю та повної перевірки декларацій повинні відповідати вказаним у цьому пункті принципам, а положеннями п. 6 розділу ІІІ цього Порядку, серед іншого передбачено, що при проведенні повної перевірки декларації Національне агентство зобов`язане забезпечити використання лише достовірної інформації, одержаної від суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань, із засобів масової інформації, мережі Інтернет.

З огляду на вищенаведене прийняте НАЗК рішення ( у формі довідки) про результати повної перевірки декларації повинно бути об`єктивним, ґрунтуватись на достовірній і повній інформації та прийматись на підставі всебічного аналізу, але колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що у оскаржуваній позивачем довідці №87/22 від 04.02.2022р. відповідач, який у спірних відносинах є органом державної влади, який уповноважений на проведення перевірки декларації, яка подана відповідно до Закону №1700-VII, вказує лише на наявність ознак пов`язаності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спільним побутом, взаємних права та обов`язки чоловіка та жінки, що фактично свідчить, що відповідач під час формування такого висновку керувався лише припущеннями, що є неприпустимим і свідчить про те, що під час формування такого висновку відповідач, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, діяв не у спосіб, який визначено чинним законодавством.

Щодо зазначення позивачем у справі у декларації за 2020р. відомостей про колекцію книг, колекції картин та ікон, колекції монет та 4 годинників та висновку відповідача у довідці №87/22 від 04.02.2022р. стосовно не зазначення суб`єктом декларування у декларації їх вартості та не надання документів, які підтверджують їх набуття у власність, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час розгляду справи судом встановлено, що вищезазначене рухоме майно, що зазначено у декларації за 2020р. ( колекція книг, монет, картин, ікон та годинники) набувалась позивачем не один рік протягом життя і було набуто ним до подання першої декларації та у подальшому це майно зазначалось ним у кожній з наступних поданих ним декларацій без змін відомостей про нього, про що позивач також вказував у своїх поясненнях до НАЗК під час перевірки / а.с.73-81 , 82-91 том 1/, при цьому позивач не збирав квитанції про придбання кожної окремої книги чи картини, що унеможливлює надання підтвердження про час придбання, вартість рухомого майна тощо, при цьому це рухоме майно.

Згідно п. 98 Роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) від 29.12.2021р. за № 11 (чинних на момент подання позову), затверджених Національним агентством з питань запобігання корупції визначено, що «При поданні першої декларації відповідно до вимог Закону суб`єкт декларування зазначає відомості про все цінне рухоме майно, в тому числі набуте до її подання, вартість якого перевищує 100 ПМ, що належить йому або членам його сім`ї на праві приватної власності, у тому числі спільної, або перебуває в його чи їх володінні або користуванні незалежно від форми правочину, внаслідок якого набуте таке право, станом на кінець звітного періоду або перебувало у їхньому володінні чи користуванні протягом не менше половини днів звітного періоду. Зазначати дані про вартість майна та дату його набуття не обов`язково, якщо права на таке майно набуті до подання суб`єктом декларування першої декларації відповідно до вимог Закону. У такому разі рекомендується обрати позначку «Право на майно набуто до подання першої декларації, поданої відповідно до Закону України «Про запобігання корупції» (примітка до п. 3 ч. 1 ст. 46 Закону, п.п. 2 п. б розділу IV Порядку № 449/21)».

Відповідно до п. 98 Роз`яснень щодо застосування окремих положень Закону України «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю (подання декларації, повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, повідомлення про відкриття валютного рахунку) №1 від 03.02.2021р. (чинних на момент заповнення декларації) встановлено, що «відомості про цінну рухому річ повинні бути зазначені у декларації, якщо її вартість перевищує встановлений Законом поріг декларування, а саме 100 ПМ. Вартість цінної рухомої речі, що перебуває у власності суб`єкта декларування або членів його сім`ї, зазначається у грошовій одиниці України на дату набуття об`єкта у власність, володіння або користування (як зазначено в документі, на підставі якого було набуто право власності, якщо такий наявний, або за останньою грошовою оцінкою). Зазначати дані про вартість такого майна та дату його набуття не обов`язково, якщо права на таке майно набуті до подання суб`єктом декларування першої декларації відповідно до вимог Закону. У такому разі необхідно додатково зазначити, що відповідне майно набуто до початку періоду здійснення суб`єктом декларування діяльності з виконання функцій держави або місцевого самоврядування».

Отже, враховуючи наведене, зазначення вартості та моменту набуття рухомого майна вказаного позивачем у декларації (книг, картин тощо), не було обов`язковим, адже задеклароване рухоме майно було набуте позивачем до подання першої декларації та декларувалось увесь час, не змінюючи відомостей про зазначене майно, і у разі наявності сумнівів щодо існування вказаного рухомого майна, необхідності додаткового встановлення його якісних характеристик посадові особи відповідача не були позбавлені права здійснити додаткові запити до суб`єкту декларування та/або третіх осіб.

У наданих відповідачу поясненнях позивача / а.с. 73-81 том 1/ щодо внесення відомостей про особу, якій позичено кошти, позивач обрав у полі «Установа, в якій відкриті такі рахунки або до якої зроблені відповідні внески або фізична особа» позначку «Не застосовується», зазначено, що підставою, для внесення до декларації відомостей про кошти, позичені третім особам у розмірі 50000 дол.США, відображених у Розділі 12 «Грошові активи», є відповідний договір позики і копія заяви позичальника про визнання зобов`язання за договором, зокрема щодо повернення 50000 дол. США була додана до пояснень.

Також при заповненні полів «Інформація про фізичну або юридичну особу, яка має право розпоряджатися таким рахунком або має доступ до індивідуального банківського сейфу (комірки)» та «Інформація про фізичну та юридичну особу, яка відкрила рахунок на ім`я суб`єкта декларування або членів його сім`ї», було вказано себе (позивача), тоді як у цих полях необхідно було обрати позначки «Не застосовується», то позивач у своїх поясненнях відповідачу / а.с. 73-81 том 1/ зазначив, що документами, на підставі яких до декларації внесені відомості про банківські рахунки, залишок коштів на рахунках станом на 31.12.2020 р., розмір доходів у вигляді процентів на додаткове благо, відображені у Розділі 12.1 «Банківські та інші фінансові установи, у яких відкриті рахунки суб`єкта декларування або членів його сім`ї», є відповідні довідки з банків, а також інформація про рух коштів по всім банківським рахункам. Такі нововведення до декларування щодо інформації про банківські рахунки з пропонованими формами можуть ввести особу, яка заповнює декларацію в оману, адже запропоновані варіанти вказують і суб`єкта декларування.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду цієї справи у їх сукупності, беручи до уваги наведені норми чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, колегія суддів вважає, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами правомірність прийнятого ним рішення, тому є протиправними та підлягають скасуванню підпункти 1 та 2 пункту 3.1, пункт 4, підпункти 5.1, 5.2, 5.3 пункту 5 розділу 3, пункт 4.1 розділу 4 довідки про результати проведення повної перевірки щорічної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020р., поданої ОСОБА_1 , народним депутатом України IX скликання, №87/22 від 04.02.2022р., як такі що ґрунтуються лише на припущеннях відповідача, і суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив заявлені позивачем у справі позовні вимоги у цій частині.

Щодо заявлених позивачем у справі позовних вимог про визнання протиправним та скасування обґрунтованого висновку щодо правопорушення, пов`язаного з корупцією, складеного за результатами здійснення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020р., поданої ОСОБА_1 народним депутатом України IX скликання, до Національного антикорупційного бюро України, то з огляду на те, що на момент звернення позивача до суду із цим адміністративним позовом 22.02.2022р. відповідачем у справі такого висновку до Національного антикорупційного бюро України не було сформовано та подано, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок щодо передчасності цієї частини позовних вимог, та за цих підстав правильно відмовив позивачу у задоволені цієї частини позовних вимог.

Отже, з огляду на вищенаведені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, що виникли між сторонами у цій справі, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про часткове задоволення позовних вимог у повному обсязі і зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, тому враховуючи, що під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, необхідно рішення суду першої інстанції від 02.05.2022р. у цій адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду цієї адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національного агентства з питань запобігання корупції - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.05.2022р. у справі №160/4098/22 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 19.06.2023р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова