Справа № 460/2596/22
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2023 року м. Рівне №460/2596/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Прикарпатзахідтранс" третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Акціонерне товариство"Укртранснафта"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування вимоги, -
В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатзахідтранс" звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № 0-1704 від 02.02.2022 на загальну суму 27720,18 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що на підставі рішення Антимонопольного комітету України активи позивача перейшли в управління Акціонерного товариства «Укртранснафта». Вказує, що передача єдиного майнового комплексу передбачає і передачу його прав вимоги та боргових зобов`язань, відтак, вважає, вимогу про сплату боргу протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 15.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Також, вказаною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Акціонерного товариства "Укртранснафта" (вул.Московська, 32/2, м.Київ, 01010, ).

11.05.2023 третьою особою подано письмові пояснення, відповідно до змісту яких, представник зазначає, що з 30.06.2021 активи позивача згідно з договором на управління активами були передані АРМА в управління АТ «Укртранснафта», тому АТ «Укртранснафта» не відповідає за борги позивача, в тому числі й податкові зобов`язання.

24.08.2022 відповідачем подано відзив н позовну заяву, відповідно до якого щодо задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень зазначає, що у результаті несплати позивачем сум податкових зобов`язань, у позивача виник податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у сумі 27720,18 грн. Вказує, що за саме позивач є платником податку як власник такого майнового комплексу, тому просить відмовити у задоволенні позову.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

07.02.2022 позивачем отримано податкову вимогу Головного управління ДПС України у Рівненській області форми Ю від 02.02.2022 №0-1704 на суму боргу 27720,18 грн.

Як вбачається з вимоги за позивачем обліковується податковий борг в сумі 27720,18 грн. зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки

Позивач вважає, що відповідачем протиправно винесено податкову вимогу. За наведених обставин позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 67 Конституції України встановлено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України), сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).

Згідно з пп.10.1.1 п.10.1 ПК України, до місцевих податків належить податок на майно.

Підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України визначено, що податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп.266.2.1 п.266.2 ст.266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Згідно з пп.266.3.1, 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПК України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Положеннями пп.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України передбачено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України встановлено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Відповідно до абз.2 пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

З аналізу наведених правових норм суд дійшов висновку, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією зі складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених ст.10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

Вирішуючи питання щодо правомірності оскаржуваної податкової вимоги, суд зазначає наступне.

Як зазначалось раніше судом, 02.02.2022 Головним управлінням ДПС у Рівненській області сформована податкова вимога №0-1704 форми Ю щодо сплати позивачем суми податкового боргу у загальному розмірі 27720,18 грн. з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки основний платіж 27720,18 грн., штрафні санкції, пеня 0 грн.

Зі змісту податкової вимоги вбачається, що сума боргу сформована станом на 01 лютого 2022 року.

Як зазначає позивач, що єдиний майновий комплекс було передано в управління АТ «Укртранснафта», відтак всі податкові зобов`язання перейшли до АТ «Укртранснафта».

З даного приводу суд зазначає наступне.

Так, 23 лютого 2021 року слідчим суддею Вищого антикорупційного суду було постановлено ухвалу у справі №991/1285/21 згідно якої накладено арешт на майно шляхом установлення заборони на розпорядження, відчуження та користування об`єктами нерухомого майна, будівлями, спорудами, технологічними об`єктами та лінійними ділянками, які безпосередньо задіяні в забезпеченні виробничої діяльності технологічного комплексу розташованої на території України частини магістрального нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок».

Зазначене майно передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, за договором на підставах, у порядку та на умовах, визначених статтями 19 - 24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів».

До моменту фактичної передачі майна, зазначеного у пункті 2 ухвали, в управління визначеним за результатами проведеного Національним агентством України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів конкурсу юридичній особі або фізичній особі - підприємцю визначено порядок зберігання майна, зазначеного в пункті 2 резолютивної частини ухвали, шляхом передачі на відповідальне зберігання Акціонерному товариству «Укртранснафта» ().

19.04.2021 уповноваженими представниками АТ «Укртранснафта» та АРМА до Антимонопольного комітету України подано заяву №16-00/1/1610-21 (зареєстрована в Комітеті 20.04.2021 за № 8-01/280-ЕКк) про надання дозволу АТ «Укртранснафта» на набуття в управління активів у вигляді єдиного майнового комплексу, що належить ТОВ «Прикарпатзахідтранс».

За результатами розгляду справи № 128-25/12-21-ЕК про концентрацію у вигляді набуття АТ «Укртранснафта» в управління активів у вигляді єдиного майнового комплексу, що належить ТОВ «Прикарпатзахідтранс», Антимонопольним комітетом комітетом прийнято рішення «Про результати розгляду справи про концентрацію» №366-р від 11.06.2021 (надалі - «Рішення»), яким надано дозвіл АТ «Укртранснафта» на набуття контролю, шляхом одержання в управління активів у вигляді єдиного майнового комплексу, який складається із частини магістрального нафтопродуктоводу «Самара-Західний напрямок», що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс» (м. Рівне, ідентифікаційний номер юридичної особи 13990932).

Як вбачається із Рішення, об`єктом набуття в управління є єдиний майновий комплекс, який складається з об`єктів нерухомого майна, будівель, споруд, технологічних об`єктів та лінійних ділянок, які безпосередньо задіяні в забезпеченні виробничої діяльності технологічного комплексу розташованої на території України частини магістрального нафтопродуктопроводу «Самара - Західний напрямок», що належить ТОВ «Прикарпатзахідтранс» (пункт 17 Рішення).

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів (далі Закон) Національне агентство є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері виявлення та розшуку активів, на які може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, та/або з управління активами, на які накладено арешт або які конфісковано у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, сума або вартість яких дорівнює або перевищує 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня відповідного року.

Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 21 цього Закону управління рухомим та нерухомим майном, цінними паперами, майновими та іншими правами здійснюється Національним агентством шляхом реалізації відповідних активів або передачі їх в управління.

Активи, зазначені у частині 1 цієї статті 21 Закону прийняті Національним агентством в управління, підлягають оцінці, яка здійснюється визначеними за результатами конкурсу суб`єктами оціночної діяльності, та передачі в управління визначеним за результатами конкурсу юридичним особам або фізичним особам підприємцям у порядку, встановленому законодавством про державні (публічні) закупівлі.

Управління активами здійснюється на підставі договору, укладеного відповідно до глави 70 ЦК України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства у їх сукупності з урахуванням спірних правовідносин, що склалися між сторонами цього спору, свідчить про те, що арешт активів, які є речовими доказами та об`єктами ймовірної конфіскації, а також їх передача в управління Національного агентства на підставі ухвали слідчого судді (суду) є діями, які здійснюються з метою досягнення завдань кримінального провадження.

Саме ухвала про арешт активів є тим самим рішенням органу судової влади,яке тимчасово позбавляє власника відповідних прав.

З моменту арешту активів право власності власника цих активів є тимчасово обмеженим: власник тимчасово позбавляється прав володіння, розпорядження та користування майном, не може самостійно визначати долю активів, самостійно ними користуватися, зокрема передавати їх в тимчасове володіння чи користування третім особам.

Ухвала слідчого судді (суду) про передачу активів в управління Національному агентству є визначеним слідчим суддею (судом) спеціальним порядком зберігання речових доказів, яким забезпечується виконання ухвали про арешт цих активів.

Отже, з моменту постановлення слідчим суддею (судом) ухвали про арешт активів та ухвали про їх передачу в управління Національному агентству, виключно останнє є особою, уповноваженою здійснювати права володіння, користування та розпорядження цим майном, зокрема має визначене Законом, зокрема частиною другою статті 21 Закону, право на передачу цього майна в управління іншим особам. При цьому визначення Національним агентством управителя майна відбувається у порядку, визначеному законодавством про державні (публічні) закупівлі, волевиявлення дійсного власника майна при виборі управителя майна не має значення.

Водночас договір управління майном, укладений Національним агентством з особою, визначеною за результатом проведених агентством публічних закупівель управителем майна, не є підставою виникнення у дійсного власника майна (у спірних правовідносинах позивача) обмежень у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном. Наявність у дійсного власника майна таких обмежень є наслідком прийняття слідчим суддею (судом) ухвали про накладення арешту на це майно в ході кримінального провадження.

Підсумовуючи зазначене, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою управління майном є довірчим управлінням. Відтак, управитель є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Договір про управління майном не тягне за собою переходу права власності до управителя на майно, передане в управління.

Наведене свідчить, що власником єдиного майнового комплексу є Товариство з обмеженою відповідальністю «Прикарпатзахідтранс», а тому саме ТОВ «Прикарпатзахідтранс» в розумінні ПК України є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають до задоволення.

Підстави для застосування положень ст. 139 КАС відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 15 червня 2023 року.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Прикарпатзахідтранс" (вул. Котляревського, 18,м. Рівне,33028, ідентифікаційний код 13990932)

Відповідач: Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, буд. 12,м. Рівне,Рівненська обл.,33023, )

Третя особа: Акціонерне товариство "Укртранснафта" (вул.Московська, 32/2, м.Київ, 01010, ).

Суддя В.В. Щербаков