Справа № 160/19510/22
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/19510/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року в адміністративній справі №160/19510/22 за позовом Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради до Державної аудиторської служби України про визнати протиправним та скасування висновку,-

ВСТАНОВИВ:

Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної аудиторської служби України (далі - відповідач, ДАСУ), в якому просив: визнати протиправним та скасувати висновок Державної аудиторської служби України, оприлюднений на веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель 24 листопада 2022 року, про результати моніторингу закупівлі за кодом CPV - «Послуги з прибирання та підмітання вулиць (послуги щодо підмітання та санітарного утримання території м. Кам`янське) за ДК 021:2015 - 90610000-6 - Послуги з прибирання та підмітання вулиць" (ідентифікатор закупівлі UA-2022-09-09-010865-а) - в повному обсязі.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09.12.2022 року позовну було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 2481,00 грн.

27.12.2022 року до суду надійшла заява Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради від 23.12.2022 року вих.№ 10-1/386-22вих. про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, а саме на 10 робочих днів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 повернуто позивачу позовну заяву.

Позивач, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, посилаючись на неправильне застосування судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянт у відповідності до частини 2 статті 121 КАСУ, 21.12.2022 року надіслав поштою до суду заяву про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви вих.№ 10-1/386-22вих., що підтверджується змістом оскаржуваної ухвали, оскільки у зв`язку з наявністю об`єктивних обставин у апелянта була відсутня можливість сплатити судовий збір в строк передбачений ухвалою суду.

Апелянт зазначає, що зважаючи на вимоги законодавства, що регулює порядок фінансування бюджетних установ, для оплати судового збору за подачу позовної заяви, Департаменту необхідні кошти, які б були передбачені планом асигнувань загального фонду бюджету та планом використання бюджетних коштів. У зв`язку з воєнним станом в країні, Департаменту не виділяються кошти на оплату судового збору, що зумовило відсутність можливості сплатити судовий збір в строк передбачений ухвалою. Також, на сьогоднішній день у зв`язку з коронавірусною хворобою, на підставі Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (СОУГО-19)», на території України впроваджений карантин та застосовані необхідні заходи задля уникнення розповсюдження вірусу. Вище зазначений факт у сукупності з воєнним станом в країні безпосередньо впливає на роботу органів місцевого самоврядування та казначейства. У зв`язку з цим апелянт просив суд першої інстанції продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви встановлений ухвалою суду на десять робочих днів.

Також апелянт зазначає, що керуючись частиною 6 статті 121 КАС України, про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлений надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Проте, суд першої інстанції розглянувши заяву апелянта про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви не виніс ухвали про продовження строку усунення недоліків позовної заяви та не надіслав її апелянту, що є порушенням частин 2, 6 статті 121, статті 251 КАСУ. Таким чином суд першої інстанції позбавив апелянта права усунути недоліки позовної заяви у порядку передбаченому КАС України та захистити свої інтереси у судовому порядку.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановила наступне.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 3 статті 3 КАС України, передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.1 та 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Згідно п. 1 ч. 4, ч. 5 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

За вимогами ч. 6 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення. Копія позовної заяви залишається в суді.

З аналізу наведених норм вбачається, що підстави для залишення позовної заяви без руху встановлені саме статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, перелік яких є вичерпним. Також, ухвала про залишення без руху має містити не лише виявлені недоліки, але й спосіб їх усунення. Невиконання належним чином вмотивованої ухвали у спосіб визначений судом тягне за собою наслідок у вигляді повернення такої скарги. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви та направляє її не пізніше наступного дня після її постановлення.

За положенням частини 1 та 2 статті 241 КАС України, судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови.

Процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до частини 6 статті 251 КАС України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, застосування наслідків встановлених положеннями пункту 1 частини 4 статті 169 КАС України, можливе за умов беззаперечного встановлення та з`ясування судом дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, яке є визначальним для встановлення факту невиконання вимог вказаної ухвали.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 640/8155/19, від 10 лютого 2022 року у справі № 540/1540/20, від 23 грудня 2021 року у справі №640/5058/20, від 04 листопада 2021 року у справі № 826/4978/16 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17, від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся з позовною заявою, яка ухвалою суду залишена без руху від 09.12.2022 року, копія якої направлена позивачу та отримана електронною поштою 09 грудня 2022 року. Отже десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви закінчується 22 грудня 2022 року.

Проте, 27.12.2022 року до суду надійшла заява Департамента житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради від 23.12.2022 року вих.№ 10-1/386-22вих. про продовження строку для усунення недоліків позовної заяви, а саме на 10 робочих днів.

Суд зазначає, що у виняткових випадках встановлений судом строк для усунення недоліків може бути ним продовжений з власної ініціативи або за заявою учасника справи.

Продовження процесуального строку - це надання судом додаткового часу для вчинення процесуальної дії, що з поважної причини не може бути вчинена у встановлений строк.

Метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників матеріально-правових відносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів.

Умови та порядок продовження процесуальних строків визначено у статті 121 КАС України.

Відповідно до частини 2, 3, 6статті 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, який встановив строк, у письмовому провадженні.

Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Аналіз частин 2, 3, 6 якої дає підстави для висновку, що заявити про продовження процесуального строку учасник справи може до його закінчення, а про задоволення або відмову в задоволенні такого клопотання суд, який установив процесуальний строк, постановляє ухвалу.

Суд зазначає, що хоча положення частини 2 статті 121 КАС України і містить диспозитивну норму, тобто встановлюють право суду, а не обов`язок, продовжити процесуальний строк, однак це право має бути реалізовано судом в межах процесуального закону з належним мотивуванням будь-якого рішення (продовження або відмова у продовженні строку), які дають скаржнику чітке розуміння дій суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі № 360/3729/18, від 09 грудня 2021 року у справі №640/16029/19, від 28 квітня 2022 року у справі № 640/23371/21, від 16 лютого 2022 року у справі № 620/2968/20, від 16 лютого 2023 року у справі № 199/1175/22.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач в межах десятиденного строку з дня вручення ухвали суду про залишення позову без руху, подав до суду клопотання про продовження процесуального строку, встановленого судом для усунення недоліків, тобто дотримався вимог, встановлених статтею 121 КАС України.

Оцінюючи обставини щодо продовження процесуального строку, суд повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів, а також з того, чи мав заявник можливість своєчасно реалізувати своє право, в даному випадку на сплату судового збору.

Отже, звертаючись до суду із клопотанням про продовження процесуального строку позивач мав цілком обґрунтовані очікування щодо результатів його розгляду, що дало б можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах.

За правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у Рішенні від 23.01.2020 № 1-р/2020, верховенство права означає, що органи державної влади не можуть діяти свавільно та зобов`язані дотримуватись правил, які даватимуть можливість передбачити заходи, що будуть застосовані в конкретних правовідносинах. На підставі зазначеного особа може передбачати й планувати свої дії та розраховувати на очікуваний результат.

Проте суд, отримавши клопотання про продовження процесуального строку, фактично розглянув його у відповідності до ст.122 КАС України, чим було порушено принцип юридичної визначеності, тобто право особи у своїх діях розраховувати на розумну та передбачувану стабільність існуючого законодавства та можливість передбачати наслідки застосування норм права (легітимні очікування).

За таких обставин, суд повинен був ураховувати легітимні очікування позивача щодо розгляду його клопотання про продовження процесуального строку, що дало б йому можливість передбачити й планувати свої дії, з огляду на очікуваний результат.

Отже, повертаючи позовну заяву, суд заявленого клопотання про продовження процесуального строку не вирішив.

Суд зазначає, що зазначення в ухвалі про повернення позову те, що позивачу надано достатньо часу з 09.12.2022 року по 16.01.2023 року на усунення недоліків адміністративного позову, з урахуванням можливого направлення документів засобами поштового зв`язку, не є процесуально передбаченим способом вирішення заявленого позивачем клопотання.

Таким чином, висновок про те, що позивач не усунув недоліків апеляційної скарги у встановлений в ухвалі про залишення позову без руху строк є передчасним.

Згідно статті 8 Конституції України, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Україна як учасниця конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

У справі v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28.10.98 у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Таким чином, суд дійшов до висновку, що у суду першої інстанції не були наявні підстави для повернення позовної заяви позивачу відповідно до статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції прийнята з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а отже підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 243, 250, 311, 315, 317, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Кам`янської міської ради на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року в адміністративній справі №160/19510/22 - задовольнити.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16.01.2023 року в адміністративній справі №160/19510/22 - скасувати.

Справу направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено та підписано 14 червня 2023 року.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко