Справа № 500/894/23
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/894/23

14 червня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма «Астра» до Тернопільської митниці, у якій позивач просить суд визнати протиправними та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів від 02.11.2022 №UА403020/2022/000249/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02 листопада 2022 року уповноваженою особою позивача подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ №22UA38U5, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Сталь оцинкована..», в якій визначено митну вартість товару за ціною договору.

Позивач вказує, що після довготривалих консультацій між декларантом та митним органом, відповідач прийняв оскаржуване рішення, яким скоригував митну вартість товару за резервним методом визначення вартості згідно із статтею 64 Митного кодексу України аргументуючи тим, що за результатами розгляду документів, наданих декларантом для підтвердження заявленої митної вартості оцінюваного товару, виявлено розбіжності, які мають вплив на правильність її визначення, а джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні оскарженого рішення про коригування митної вартості використано рівень митної вартості аналогічних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, зокрема, від 26.10.2022 №UA806020/2022/000036/2 з рівнем митної вартості 1,30 USD/кг, та визнаної митної вартості товару згідно раніше оформленої митної декларації від 26.09.2022 №UA209170/2022/074908 на рівні 1,30 USD/кг.

Позивач вважає, що митницею скореговано безпідставно, оскільки умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Наявність ж у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару. При цьому, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Таким чином, позивач вказує, що ним як декларантом надано суб`єкту владних повноважень усі необхідні документи, які передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України, та які дають можливість митному органу однозначно визначити митну вартість задекларованого товару за основним методом, з огляду на що, спірне рішення вважає протиправним та звернувся із даним позовом в суд.

Ухвалою від 21.03.2023 суд залишив позовну заяву без руху, встановивши строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 27.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, ухвалено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово.

10.04.2023, через відділ документального забезпечення суду, надійшов відзив на позовну заяву з додатками, зі змісту якого слідує, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що на виконання зовнішньоекономічного контракту №SDCI20191129 від 29.11.2019, укладеного між компанією «Shandong Castle International Trade Co., Ltd» (Китай) та Товариством з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма «АСТРА» (Україна), згідно із рахунком-фактурою (інвойс) №136С від 21.07.2022, позивачем на митну територію України ввезено товар: «Сталь оцинкована ...», уповноваженою особою позивача, подано до митного оформлення митну декларацію. Під час здійснення митного контролю за митною декларацією, відповідачем опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами опрацювання виявлено, що у відповідності до пункту 7 зовнішньоекономічного договору від 29.11.2019 № SDCI20191129 оплата має бути проведена протягом 80 календарних днів від дати завантаження товару на борт судна. Згідно коносамента №SZX22070022А завантаження товару здійснено 30.07.2022, проте банківських платіжних документів про оплату не надано.

На переконання відповідача, це вказує на наявність розбіжностей та невідповідностей у поданих до митного оформлення документах. При цьому, на вимогу митного органу декларантом не було подано документів з метою усунення розбіжностей, а також документів, що підтверджують заявлену митну вартість. Відповідно, митний орган вказує, що у нього виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою.

В оскаржуваному рішенні (у графі 33) зазначено причини, через які заявлена декларантом митна вартість не могла бути визнаною, та зазначено, що за основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше винесеного рішення про визначення митної вартості на ідентичний товар від 26.10.2022 №UA806020/2022/000036/2 з рівнем митної вартості 1,30 USD/кг, та визнаної митної вартості товару згідно раніше оформленої митної декларації від 26.09.2022 №UA209170/2022/074908 на рівні 1,30 USD/кг (арк. справи 45-60).

Ухвалою від 11.04.2023 суд залишив позовну заяву без руху після відкриття провадження у справі та встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строку позивач усунув недоліки позовної заяви, з огляду на що, суд, ухвалою від 18.04.2023, продовжив судовий розгляд справи.

Ухвалою від 18.04.2023 суд відмовив у задоволенні клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Зважаючи на те, що інших заяв по суті спору на адресу суду не надходило, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що 29.11.2019 між компанією «Shandong Castle International Trade Co., Ltd» (Китай), продавець, та ТОВ БФ «АСТРА» (Україна), покупець, укладено зовнішньоекономічний контракт № SDCI20191129 (арк. справи 20), на виконання якого, згідно із рахунком-фактурою (інвойсом) №136С від 21.07.2022 позивачем на митну територію України ввезено товар: «Сталь оцинкована..», 41 рулон.

02.11.2022 уповноваженою особою позивача подано до митного оформлення митну декларацію №22UA8U5, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: «Сталь оцинкована..» з полімерним покриттям в рулонах:-ширина 1250 мм, товщина 0,39 мм, 0,43 мм. Прокат плоский з нелегованої (вуглецевої) сталі з полімерним (пофарбований) покриттям, (лицева сторона покрита поліестром, зворотня - епоксид) холоднокатаний, негофрований. Марка сталі ВХ51В, маса покриття 60г/м2. Сталь оцинкована з полімерним покриттям в рулонах: -0,35мм*1250мм: Матова фарба: RAL8017 (29,768 т); - 0,43мм*1250мм: Матова фарба: 501113 RAL (24,736 т), RAL 7016 (44,963 т), RAL 8017 (16,525 т), RAL 8019 (49,780т). Всього 41 рулон.» (арк. справи 58).

Як слідує з матеріалів судової справи та з інформації, що міститься в графі 44 МД, уповноваженою особою позивача до митного оформлення подано наступні документи:

сертифікат якості №136С-Р від 21.07.2022;

пакувальний лист №б/н від 21.07.2022;

рахунок-фактура (інвойс) №136С від 21.07.2022;

коносамент №SZBS22070022А від 30.07.2022;

супровідний документ Т1 №22ROCT57 від 27.09.2022;

супровідний документ Т1 №22ROCТ73 від 27.09.2022;

супровідний документ Т1 №22ROCТ81 від 27.09.2022;

супровідний документ Т1 №22ROCТ05 від 27.09.2022;

супровідний документ Т1 №22ROCТ04 від 27.09.2022;

супровідний документ Т1 №22ROCТ39 від 27.09.2022;

сертифікат про походження товару №22С00010 від 22.07.2022;

накладна ЦІМ/УМВС № 002680 від 28.09.2022;

накладна ЦІМ/УМВС № 002681 від 28.09.2022;

накладна ЦІМ/УМВС № 002682 від 28.09.2022;

накладна ЦІМ/УМВС № 002683 від 28.09.2022;

накладна ЦІМ/УМВС № 002684 від 28.09.2022;

накладна ЦІМ/УМВС № 002686 від 28.09.2022;

некласифікований комерційний документ - заявка №46 від 05.07.2022;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1725 від 14.09.2022;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №1939 від 03.10.2022;

документ, що підтверджує вартість перевезення товару №0187 від 03.10.2022;

прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 29.06.2022;

страховий поліс №015500r1пп/34 від 26.07.2022;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №136 від 29.06.2022;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 25.01.2022;

доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 10.10.2022;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів №SDCI20191129 від 29.11.2019;

договір (контракт) про перевезення №00112/17 від 28.12.2017;

інші некласифіковані документи - сертифікат №223700В0/008949 від 30.08.2022;

інші некласифіковані документи - лист № 136С від 29.06.2022;

інші некласифіковані документи - лист №8ОСІ20191129 від 29.11.2019;

копія митної декларації країни відправлення №00745213 від 27.07.2022.

Під час автоматизованого контролю, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" було згенеровано форми митного контролю: "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів"; "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Також, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур: " Наявні рішення про визначення митної вартості за подібним товаром по даному підприємству. Необхідно посилити контроль правильності визначення митної вартості. Проаналізувати зазначене рішення на предмет можливості застосування при поточному оформленні зазначеного товару. Підстава: п.3.3.4 Переліку індикаторів ризику "Заявлення митної вартості товарів за рівнем нижчим, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено".".

Уповноваженій особі декларанта направлено електронним повідомленням вимогу про надання додаткових документів, а саме: відповідно до частини другої статті 53 МК України надати документи якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару. Відповідач зазначив, що у разі відсутності вище зазначених документів, відповідно до частини третьої статті 53 МК України надати (за наявності) такі додаткові документи: інформація біржових організацій про вартість товару.

Уповноважена особа декларанта повідомила про те, що протягом десятиденного терміну інші документи надати немає можливості.

За результатами розгляду поданої митної декларації №22UA8U5 від 02.11.2022 та доданих до неї документів, відповідачем 02.11.2022 прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів №UА403020/2022/000249/2, у графі 33 якого зазначено:

«Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана у зв`язку з тим, що декларантом заявлено неповні відомості про митну вартість товару, в документах поданих до митного оформлення наявні розбіжності, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, та на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару: - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - каталоги, специфікації виробника товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару. - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації

У відповідності до п.7 зовнішньоекономічного договору від 29.11.2019 №SDCI20191129 оплата має бути проведена протягом 80 календарних днів від дати завантаження товару на борт судна. Згідно коносамента № SZX22070022А завантаження товару здійснено 30.07.2022, але банківських платіжних документів про оплату не надано.

За результатами застосування системи аналізу ризиків згенеровано наступні митні формальності за кодами "105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів" та "106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів". Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронні повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару. Декларантом 02.11.2022 надіслано лист №257 та повідомлено митний орган про відсутність можливості надати додаткові документи. Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню. Частиною 4 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч.5 ст.54 МК України, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару оскільки вартість раніше оформлених в попередніх періодах митними органами таких товарів є значно вищою. Враховуючи дану інформацію заявлена до митного оформлення митна вартість не може бути визнана. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень ч.4 ст.57 МК України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями ст.59-63 МК України. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МК України. За основу для обрахунку митної вартості товарів взято інформацію щодо раніше винесеного рішення про визначення митної вартості на ідентичний товар від 26.10.2022 №UA806020/2022/000036/2 з рівнем митної вартості 1,30 USD/кг, та визнаної митної вартості товару згідно раніше оформленої митної декларації від 26.09.2022 UA209170/2022/074908 на рівні 1,30 USD/кг.» (арк. справи 39).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх порушених прав.

Не погоджуючись із відмовою відповідача у прийнятті митної декларації за заявленою митною вартістю за ціною договору та коригуванням митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 МК України).

Як визначено частинами першою, другою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу (частина третя статті 54 МК України).

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина шоста статті 54 МК України).

Наведені норми МК України вказують на те, що законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визначається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

У частині третій статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Із наведених положень випливає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У пункті 2 частини п`ятої статті 54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця. Перелік витрат, які додаються при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, визначено у частині десятій статті 58 МК України.

Як обумовлено частиною третьою статті 57 МК України, кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами, встановленими частинами четвертою-восьмою статті 57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Судом встановлено, що декларант позивача для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару подав до митного органу ряд документів та застосував перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

Разом з тим, вирішуючи спір по суті, суд приймає до уваги, що відповідачем здійснювалась процедура письмових консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав та методу для визначення митної вартості товару відповідно до вимог статей 59 і 60 Митного кодексу України.

Як встановлено судом, поданий декларантом позивача до митного оформлення документ рахунок-фактура (інвойс) № 136С від 21.07.2022 за назвою і змістом відповідає вимогам пункту 3 частини другої статті 53 МК України.

На виконання пункту 2 частини другої статті 53 МК України позивачем представлено зовнішньоекономічний контракт № SDCI20191129 від 29.11.2019 та доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) додаткові угоди № 2 від 25.01.2022, № 140 від 05.08.2022 та № 5 від 10.10.2022.

Митному органу надано і транспортні (перевізні) документи, зазначені в пункту 6 частини другої статті 53 МК України, серед яких: коносамент, договір (контракт) про перевезення, заявки, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, документи, що підтверджує вартість перевезення товару.

Одночасно із митною декларацією надано і страховий поліс з пунктом 7 частини другої статті 53 МК України.

Що стосується документів, передбачених п 4 частини другої статті 53 МК України, то за умовами додаткової угоди № 5 від 10.10.2022 до контракту № SDCI20191129 від 29.11.2019 у зв`язку з дією воєнного стану на території України сторони домовились що оплата платежу по комерційним інвойсам № 136С від 21.07.2022, № 137С від 21.07.2022, №138С від 08.08.2022, №139C від 08.08.2022 та №140С від 19.08.2022 може бути здійснена в більш пізній термін.

Перелік документів, визначений в пункті 7 частини другої статті 53 МК України (ліцензія на імпорт товару) не стосується спірних правовідносин.

Водночас, декларантом позивача до митного оформлення надано прейскурант (прайс-лист) виробника товару від 29.06.2022 відповідно до пункту 6 частини третьої статті 53 МК України та копія митної декларації країни відправлення № 00745213 від 27.07.2022 згідно з пунктом 7 частини третьої статті 53 МК України.

Будь-яких зауважень чи доказів недостовірності поданих документів відповідачем у оскаржуваному рішенні не вказано та не визначено.

Дослідивши подані декларантом згідно із частиною другою статті 53 МК України наявні у нього документи, які подавалися із митними деклараціями, а також додатково подані документи, суд дійшов висновку, що такі документально підтверджують складові митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні, а сумніви митного органу щодо заявленої митної вартості є безпідставними.

Суд зазначає, що вартість придбаного ТОВ БФ "АСТРА" у компанії "Shandong Castle International Trade Co., Ltd" товару підтверджуються: сертифікат якості №136С-Р від 21.07.2022; Пакувальний лист від Б/П 21.07.2022; Рахунок-фактура (інвойс) №136С від 21.07.2022; Коносамент №SZBS22070022A від 30.07.2022; Супровідні документи TI 22ROCT57, 22ROCT73, 22ROCT81, 22ROCT05, 22ROCT04, 22ROCT39, Сертифікат про походження товару №22С486000286/00010 від 22.07.2022, Накладні ЦІМ/УМВС №002680, 002681, 002682, 002683, 002684, 002686, від 28.09.2022; Заявка № 46 від 05.07.2022; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №1725 від 14.09.2022; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг №1939 від 03.10.2022; Документ на підтвердження вартості перевезення №0187 від 03.10.2022, Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 29.06.2022; Страховий поліс №015500г1пп/34 від 26.07.2022; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №136 від 29.06.2022; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №2 від 25.01.2022; Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) №5 від 10.10.2022; Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу № SDCI20191129 від 29.11.2019; Договір (контракт) про перевезення №00112/17 від 28.12.2017; Сертифікат 223700В0/008949 від 30.08.2022; Лист 136С від 29.06.2022; Повідомлення митниці; Копія митної декларації країни відправлення №00745213 від 27.07.2022.

Суд враховує, що відповідачем поставлено під сумнів митну вартість товару у зв`язку з тим, що відповідно до пункту 7 зовнішньоекономічного договору від 29.11.2019 №SDCI20191129 оплата має бути проведена протягом 80 календарних днів від дати завантаження товару на борт судна. Згідно коносамента №SZX220730904 завантаження товару здійснено 12.08.2022, але банківських платіжних документів про оплату не надано.

Суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" від 16.04.1991 №959-XII суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України. При цьому суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності керуються принципом свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у праві таких суб`єктів добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки та здійснювати зовнішньоекономічну діяльність у будь-яких формах, які прямо не заборонені чинним законодавством України (ст. 2 Закону). Частиною першою статті 14 цього Закону суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності дозволено самостійно визначати форму розрахунків по зовнішньоекономічних операціях з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Наведене дає підстави для висновку про свободу сторін під час укладення зовнішньоекономічного договору (контракту) стосовно визначення умов договору, ціни, форми розрахунків та інших умов його виконання.

Так, відповідно до умов зовнішньоекономічного контракту № SDCI20191129 від 29.11.2019 ціна встановлюється в доларах США індивідуально для кожної замовленої партії товару та їх слід розуміти як FOB-Цинадо, КИТАЙ (Інкотермес-2010). Ціна включає вартість виробництва, пакування, маркування, вантажних робіт у країні продавця, доставки до порту відправлення, а також всі податки та збори у країні продавця (пункту 2). Оплата за кожну партію товару, який поставляється згідно цього контракту, здійснюється покупцем в доларах США (USD) шляхом банківського переказу вартості партії товару на рахунок продавця. Авансовий платіж відсутній. Повна оплата здійснюється згідно комерційного інвойсу, в якому вказана фактична кількість та вартість поставленого товару у складі відповідної партії. Строк оплати впродовж 80 календарних днів від дати завантаження відповідної партії товару на борту судна згідно оригінального коносамента. Комісійні збори іноземного банку кореспондента сплачує продавець (пункту 7). При настанні обставин об`єктивної неможливості повного або часткового виконання будь-якою із сторін зобов`язань за даним контрактом, а саме: пожежі, стихійних лих, військових дій, блокади, страйків, заборони експорту чи імпорту або інших обставин, які не підлягають контролю з боку продавця або покупця, терміни виконання зобов`язань відкладаються відповідно часу, протягом якого будуть діяти такі обставини (пункт 10).

Отже, сторонами обумовлено у договорі можливість відкладення терміну виконання зобов`язань, в тому числі розрахунку позивачем за товар, при настанні форсмажорних обставин, зокрема військових дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ), введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався відповідними Указами Президента України та триває на момент розгляду адміністративної справи.

Як слідує з додаткової угоди № 5 від 10.10.2022 до контракту № SDCI20191129 від 29.11.2019, у зв`язку з дією воєнного стану на території України сторони домовились що оплата платежу за комерційним інвойсом № 136С від 21.07.2022, може бути здійснена в більш пізній термін, відтак, на день митного оформлення імпортованого товару, останній не було оплачено позивачем, разом з тим, на переконання суду, це не суперечить домовленостям сторін.

Суд зауважує, що банківські документи свідчать про факт переказу певної суми коштів, проте не свідчать про суму коштів, яка має бути сплачена за відповідний товар. Тобто прямого зв`язку між відомостями банківських документів, датою проведення розрахунків за товар та митною вартістю товару немає, а відтак ненадання декларантом банківських документів, не може поставити під сумнів достовірність інших доказів, які прямо свідчать про митну вартість товару.

В постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.08.2022 у справі №820/9195/15 вказано, що оцінюючи обґрунтованість обрання відповідачем другорядного методу визначення митної вартості товару (резервний), Суд зазначає, що сама лише наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Слід відмітити, що спрацювання системи управління ризиками є підставою для контролюючого органу більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції і не може бути безумовною підставою для відмови в митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю. Різниця між митною вартістю товару, задекларованого особою, та митною вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, також не свідчить про заниження митної вартості декларантом і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товару до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий правовий висновок зроблений Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду в постановах від 05.07.2022 у справі № 804/150/16 та від 30.06.2022 у справі №280/1824/19. Суд вважає його релевантним з обставинами даної справи та враховує під час вирішення спору.

З огляду на що, суд вважає, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості. Твердження декларанта про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Неподання декларантом документів, які передбачені частиною другою статті 53 МК України може викликати в митного органу обґрунтований сумнів, який обов`язково повинен випливати із обставин, які, передбачені частиною третьою статті 53 цього Кодексу. Це означає, що в кожному конкретному випадку виникненню сумніву передує встановлення таких обставин. Для підтвердження (спростування) обставин митний орган вправі витребувати в декларанта конкретний документ (документи). В свою чергу, декларант повинен чітко усвідомлювати, яку обставину він повинен усунути, це дасть змогу останньому найбільш точно виконати вимогу митного органу. Абстрактний перелік документів, які повинен надати декларант, з однієї сторони, свідчить про те, що митний орган не встановив обставин, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України та обґрунтований сумнів у нього не виник. З іншої сторони, це свідчить про те, що декларант ніколи не зможе спростувати сумніви в митного органу, тільки тому, що вони відсутні. Не встановлення вказаних обставин, відсутність обґрунтованого сумніву не дає право витребувати документи, які передбачені частиною третьою статті 53 МК України, а в подальшому приймати рішення про коригування митної вартості товару.

Висновки суду у даній справі узгоджуються із правозастосовною практикою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду викладеною в постановах: від 16.08.2022 у справі №240/10401/19, від 11.08.2022 у справі №826/7843/16, від 05.08.2022 у справі №160/8370/18, від 26.07.2022 у справі №815/2656/17.

З метою дотримання принципу єдності судової практики, під час ухвалення судового рішення, судом враховану практику Восьмого апеляційного адміністративного суду щодо розгляду даної категорії справ (оскарження рішень митного органу про коригування митної вартості товару) висловлену в постановах, які виносились у 2022 році за результатами апеляційного перегляду рішень Тернопільського окружного адміністративного суду, зокрема: від 10.08.2022 у справі №500/1326/22, від 09.08.2022 у справі №500/1325/22, від 07.07.2022 у справі №500/9173/21, від 05.07.2022 у справі №500/9535/21, від 30.06.2022 у справі №500/4050/21, від 16.06.2022 у справі №500/2632/19, від 20.05.2022 у справі №500/712/21, від 11.05.2022 у справі №500/5568/21, від 29.04.2022 у справі №500/774/21, від 23.03.2022 №500/6357/21, від 23.03.2022 у справі №500/706/22, від 22.03.2022 №500/2783/21.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за другорядним методом та прийняв оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів.

За таких обставин позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 02.11.2022 №UА403020/2022/000249/2є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з матеріалів справи, що позивачем при зверненні з адміністративним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 8490,49 грн.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, та на користь позивача, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Тернопільської митниці про коригування митної вартості товарів 02.11.2022 №UА403020/2022/000249/2.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільської митниці судові витрати на суму 8490 (вісім тисяч чотириста дев`яносто) гривень 49 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 червня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - Товариство з обмеженою відповідальністю багатопрофільна фірма "АСТРА" (місцезнаходження: вул. Ковпака, 59А, м. Полтава, Полтавська область, 36007, );

відповідач: - Тернопільська митниця (місцезнаходження: вул. Текстильна, 38, м. Тернопіль, 46004, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.