Справа № 280/6860/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Справа № 280/6860/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не направлення позивача на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я, для обстеження і подальшого лікування у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я;

2) зобов`язати відповідача підготувати необхідні документи та направити позивача на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я, для обстеження і подальшого лікування у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я.

Крім того, просить судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.06.2022 позивач був призваний на військову службу під час загальної мобілізації та момент подачі позовної заяви проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Він вказує, що під час мобілізації територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не було враховано наявність у нього захворювань та відповідно не було проведено військово-лікарську експертизу. У зв`язку з погіршенням стану здоров`я позивач звернувся до відповідача із рапортом про направлення на проведення військово-лікарської експертизи, проте відповіді так і не отримав, відтак вважає протиправною таку бездіяльність відповідача. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою від 04.01.2023 суд відкрив провадження у справі, призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

Ухвалою від 04.01.2023 суд витребував від Міністерства оборони України інформацію про засоби зв`язку із уповноваженим представником військової частини НОМЕР_1 з правових питань (адреса для листування, мобільний телефон, електронна пошта тощо). Незважаючи на отримання вказаної ухвали представником Міністерства оборони України 19.01.2023, жодної кореспонденції станом на момент розгляду цієї справи на адресу суду не надходило.

08.05.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№18685), в якому представник зазначає, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 12.09.2022 позивача знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням місця служби, а наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 24.09.2022 позивача увільнено із займаної посади та виведено у розпорядження командира. За результатами службового розслідування факт самовільного залишення місця служби позивачем знайшов своє підтвердження та на теперішній час ОСОБА_1 не виконує обов`язок несення військової служби під час дії на території України воєнного стану. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Разом з тим, до відзиву не долучені докази його направлення позивачу, у зв`язку з чим суд зазначає наступне. Статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) встановлено, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. До відзиву додаються, зокрема документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. Враховуючи те, що в позовній заяві вказана адреса позивача (м.Запоріжжя), а також електронна пошта позивача, суд вважає неповажними причини ненаправлення відзиву позивачу.

Суд підкреслює, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Невиконання процесуального обов`язку щодо направлення відзиву позивачу тягне за собою позбавлення права останнього на підтвердження чи спростування відповідних аргументів, а тому вказаний відзив не береться до уваги при ухваленні рішення.

05.06.2023 від представника медичної служби відповідача надійшли пояснення (вх.№23324), в яких зауважено, що за результатами звірки зі стройовою частиною в/ч НОМЕР_1 офіцером особисто були переглянуті журнали вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 за період з 15.10.2022 до 15.11.2022 вхідного рапорту від ОСОБА_1 не зареєстровано. Копії журналів надати неможливо у зв`язку з їх перебуванням під грифом «для службового користування».

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

У військовому квитку ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 19.04.2022 міститься запис про перебування позивача на обліку у Хортицькому районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки. Підставою зазначено наказ від 28.02.2022 № 22 (а.с.12).

На підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 09.05.2022 №131 солдата ОСОБА_1 , військовослужбовця, призваного за мобілізацією, який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 09.05.2022 зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення; призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 . Вказане також міститься у військовому квитку позивача (а.с.12-13).

Факт перебування ОСОБА_1 на військовій службі підтверджується також й довідкою, виданою командиром військової частини НОМЕР_1 від 17.07.2022 № 5549 (а.с.14).

Відповідно до довідки, виданої командиром військової частини НОМЕР_1 від 21.07.2022 № 3919, позивач в період з 04.06.2022 по теперішній час брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів (а.с.15).

В матеріалах справи наявні довідка лікаря від 18.07.2022, за змістом якої позивачу поставлено діагноз стан після перелому правого гомілкового суглобу, металоконструкція, больовий синдром; рекомендовано консультацію хірурга, звільнити від службового обов`язку (а.с.16); довідка лікаря від 18.07.2022, за якою поставлено діагноз консолідовані переломи I-V плюснових кісток справа, стан після МОС пластинами, ускладнення зламом пластини ІІІ плюснової кістки і больовий синдром (а.с.16); огляд травматолога військової частини НОМЕР_3 від 28.08.2022, за яким ОСОБА_1 поставлено діагноз консолідований перелом I-V плюснових кісток правої стопи, перелом та міграція металофіксаторів, больовий синдром; рекомендовано, зокрема, обмеження фізичних навантажень (а.с.17).

05.09.2022 позивачем було підготовлено рапорт, в якому він зазначає про поставлені йому діагнози, надаючи відповідні довідки. Крім того, вказує про різке погіршення стану здоров`я, що зумовлює проходження лікування та здійснення оперативного лікарського втручання. Просить направити його на оперативне лікування з видалення металофіксаторів пластини ІІІ плюснової кістки правої стопи до військового шпиталю, а також надати йому відпустку на період проходження лікування та пост операційної реабілітації (а.с.19).

Вказаний рапорт направлений на адресу Міністерства оборони України 05.09.2022, що підтверджується наявними в матеріалах справи описом вкладення поштового відправлення та накладною (службовий чек ПАТ «УКРПОШТА») на поштове відправлення № 301 (а.с.20-21).

17.10.2022 позивачем знову підготовлено рапорт, в якому ОСОБА_1 просив направити його на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я, з урахуванням до доданих лікарських висновків та у відповідності до всіх норм діючого законодавства в сфері охорони здоров`я, а також звільнити його з виключенням з військового обліку у зв`язку з моєю придатністю до військової служби у воєнний час за станом здоров`я (а.с.26-29).

Зазначений рапорт направлено позивачем до Міністерства оборони України, Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 , на підтвердження чого надано фіскальні чеки (квитанції відділення поштового зв`язку) від 17.10.2022 (а.с.29 зворотній бік).

Листом Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03.11.2022 № 598/4325 повідомлено, що відповідно до наданих позивачем копій медичних документів, захворювань, які відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 14.08.2008 № 402, зумовлюють непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається. Відтак, Комісією не встановлені підстави для проведення на теперішній час медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби. У разі погіршення стану здоров`я запропоновано звернутись до командування частини, в якій позивач проходить військову службу, щодо направлення його на обстеження, лікування чи проведення медичного огляду ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби (а.с.30).

З огляду на вказане позивач зазначає, що через протиправну бездіяльність керівництва військової частини НОМЕР_1 не може реалізувати надане йому законом право на проходження медичного огляду та отримання відповіді на свої звернення, у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023. Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

Абзацом четвертим статті 1 Закону України від 21.10.1993 № 3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначається Законом України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ).

Відповідно до частини сьомої статті 1 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Частиною першою статті 2 Закону № 2232-XII передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Позивач вказує на своє право на отримання направлення на медичний огляд до військово-лікарської комісії у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та отриманням захворювання безпосередньо під час виконання обов`язків із захисту держави.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Військово-лікарська експертиза - це:

медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України);

визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;

установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів (пункт 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402).

За пунктом 1.3 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.

ЦВЛК є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України підпункт 2.3.1 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на ЦВЛК покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також, зокрема, контроль за лікувально-оздоровчою роботою серед допризовників, організація медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, військовослужбовців, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних та резервістів (кандидатів у резервісти); розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України; проведення спільно з МОЗ України аналізу та узагальнення результатів лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників і призовників, медичного огляду призовників та розроблення пропозицій щодо покращення цієї роботи.

ЦВЛК має право, серед іншого, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК) Збройних Сил України (підпункт 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу I Положення № 402).

Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.

Пунктом 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення № 402 передбачено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Згідно з пунктом 3.2 глави 3 розділу ІІ Положення № 402 військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Як слідує з матеріалів справи, позивач перебував на обліку в територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, а згодом проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Незважаючи на те, що, зі слів позивача, під час мобілізації Хортицьким районнім територіальним центром комплектування та соціальної підтримки не було враховано наявність захворювань та не проведено військово-лікарської експертизи, суд звертає увагу, що позивачем не оскаржувався висновок про його придатність до військової служби при зарахуванні до списків військової частини НОМЕР_1 .

Пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення № 402 передбачено, що направлення на медичний огляд проводиться:

а) військовослужбовців строкової служби: командирами військових частин, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комісарами, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, а осіб, які перебувають на обстеженні та лікуванні у цивільному лікувально-профілактичному закладі психіатричного профілю, крім того, - головними лікарями цих закладів;

б) військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.

Відповідно до пункту 6.4 глави 6 розділу II Положення № 402 у разі виявлення під час обстеження або лікування у військовому лікувальному закладі у військовослужбовця захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у мирний час непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку або непридатність до військової служби у мирний час, обмежену придатність у воєнний час (пункти "а", "б" статей Розкладу хвороб, без індивідуальної оцінки), у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, ці особи направляються на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) військовослужбовець, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом начальника військового лікувального закладу.

Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби (пункт 6.10 глави 6 розділу II Положення № 402).

Аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що направлення на медичний огляд (військово-лікарську експертизу) військовослужбовців проводиться за направленням як прямих начальників від командира окремої частини, так і військових лікувальних закладів за місцем лікування.

Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут), визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до пункту 9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Приписами пункту 14 Статуту передбачено, що із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний Статут). Цей Статут визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Згідно з пунктом 115 Дисциплінарного Статуту вимоги до звернення військовослужбовця, порядок розгляду пропозицій, заяв та скарг, строки розгляду, права військовослужбовця під час розгляду заяви чи скарги, обов`язки командирів, органів військового управління щодо розгляду звернень військовослужбовців регулюються законодавством України про звернення громадян, нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Суд зазначає, що рапорт передбачає собою вид службового документу Збройних Сил України, який є письмовим звернення військовослужбовця до вищого по посаді чи званню військовослужбовця з викладом питань службового або особистого характеру та відображає прагнення військовослужбовця реалізувати свої права.

Разом з тим, спеціальне законодавство, яке регулює порядок проходження військової служби не містить положень щодо порядку та строку розгляду рапортів військовослужбовців.

Приписами статті 20 Закону України від 02.10.1996 № 393/96-ВР «Про звернення громадян» передбачено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

У свою чергу, порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (далі - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (далі - військові частини) визначає Інструкція про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України, затверджена наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 № 735 (далі Інструкція № 735).

Положення Інструкції № 735 в частині терміну розгляду звернень повністю кореспондуються з вимогами Закону України «Про звернення громадян». Так, відповідно до пункту 5 глави ІІІ Інструкції № 735 звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.

Отже, приписами чинного законодавства України передбачено, що рапорти розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження. Тобто, перебіг строку розгляду рапорту починається від дати отримання відповідного рапорту.

Позивач зазначає, що копії рапорту від 17.10.2022 направлені до Міністерства оборони України, Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України, військової частини НОМЕР_1 .

Водночас матеріали адміністративної справи не містять доказів отримання військовою частиною рапорту позивача, так само відсутні й належні докази направлення рапорту до відповідача, а саме повідомлення про отримання рекомендованого листа відповідачем, квитанції та/або опису вкладення до відправлення, наданих поштовою установою. Позивачем на підтвердження направлення копій рапорту надано лише фіскальні чеки, натомість описів вкладення у лист, з яких вбачається, які саме документи були надіслані, суду не надано.

Крім того, офіцером медичної служби військової частини НОМЕР_1 повідомлено про відсутність вхідного рапорту від ОСОБА_1 відповідно до переглянутих записів журналів вхідної документації військової частини. Копії журналів до пояснень не надаються.

В силу правового висновку постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі № 520/2261/19 визначений статтею 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано жодного належного, допустимого та достовірного доказу того, що складені позивачем рапорти були направлені до військової частини НОМЕР_1 , але відповідачем не розглянуті.

Крім того, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 періодично проходив огляд травматолога, за результатами якого наявний діагноз консолідований перелом плюснових кісток справа, а також зазначено про міграцію металофіксаторів.

Відповідно до пункту 6.4 глави 6 розділу II Положення № 402 у разі виявлення під час лікування у військовому лікувальному закладі у позивача захворювання, наслідків травми (поранення, контузії, каліцтва), які зумовлюють у воєнний час - непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, за рішенням начальника військового лікувального закладу на підставі подання начальника лікувального відділення, у якому обстежується (лікується) позивач мав бути направлений на медичний огляд для встановлення ступеня придатності до військової служби.

Наведені вище положення передбачають право військовослужбовця на проходження військово-лікарської комісії за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.

17.10.2022 позивачем складено рапорт, в якому позивач просив направити його на проведення військово-лікарської експертизи стану здоров`я та звільнити його з виключенням з військового обліку у зв`язку з його придатністю до військової служби у воєнний час за станом здоров`я.

Поряд з цим, позивач у рапорті вказує, що наявні у нього хвороби є підставою для виключення його з військового обліку за станом здоров`я.

Водночас, як встановлено з листа Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України від 03.11.2022 № 598/4325, відповідно до наданих позивачем копій медичних документів, захворювань, які відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оброни України від 14.08.2008 № 402, зумовлюють непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку, не вбачається. Підстав для проведення на час звернення медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби немає.

Суд звертає увагу позивача, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.06.2018 у справі № 806/526/16.

Таким чином, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. Вказана правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 810/5009/18.

Суд зауважує, що сам по собі факт вчинення суб`єктом владних повноважень бездіяльності не означає однозначної протиправності такого діяння, адже в силу правового висновку постанови Великої палати Верховного Суду від 08.09.2022 у справі № 9901/276/19 протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень необхідно розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи в нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені. Водночас для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту несвоєчасного виконання обов`язкових дій, а важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків. Значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість і межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів особи.

Звертаючись до суду, позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненаправлення позивача на проведення військово-лікарської експертизи, про що позивач прохав відповідача у рапорті від 17.10.2022, однак під час розгляду адміністративної справи не встановлений факт отримання відповідачем рапорту позивача. Водночас Центральною військово-лікарською комісією Збройних Сил України не встановлено підстав для проведення на час звернення позивача медичного огляду ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби.

Таким чином, розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог без задоволення.

Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13.06.2023.

Суддя К.В.Мінаєва