Справа № 686/22878/17
Суддя: Стародуб О.П.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року

м. Київ

справа № 686/22878/17

адміністративне провадження № К/9901/49848/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючий - Стародуб О.П.,

судді - Єзеров А.А., Кравчук В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.01.2018 (суддя - Бондарчук В.В.) та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 (судді - Сушко О.О., Смілянець Е.С., Залімський І.Г.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду в м. Хмельницькому про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання,

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У листопаді 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність УПФУ в м. Хмельницькому, яка полягає у непроведенні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016 виходячи з 90% суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області, який працює на відповідній посаді, в розмірі 29920,00 грн. та допомоги на оздоровлення при наданні відпустки після 01.12.2016 в розмірі 17600,00 грн.;

- визнати протиправними дії УПФУ в м.Хмельницькому, які полягають у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з 01 по 05 січня 2017 року виходячи з обмеження у 10740,00 грн.;

- зобов`язати УПФУ в м. Хмельницьому здійснити перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 01.12.2016, у тому числі з 01.01.2017, виходячи з 90% суддівської винагороди судді Апеляційного суду Хмельницької області, який працює на відповідній посаді, в розмірі 29920,00 грн. та допомоги на оздоровлення при надані відпустки після 01.12.2016 в розмірі посадового окладу - 17600,00 без будь-яких обмежень щомісячного довічного грошового утримання максимальним розміром.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачу на підставі протоколу УПФ України в м. Хмельницькому №7836 22.09.2016 було призначено щомісячне довічне грошове утримання, обчислене виходячи із грошової винагороди судді апеляційного суду Хмельницької області в розмірі 27115 грн.

У зв`язку зі зміною з 01.12.2016 розміру суддівської винагороди судді апеляційного суду Хмельницької області, позивач 07.12.2016 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 01.12.2016 на підставі довідки апеляційного суду Хмельницької області від 02.12.2016 №06-256/16, з якої вбачається, що розмір суддівської винагороди, яка враховується при призначенні (перерахунку) довічного грошового утримання суддям у відставці склала 29920 грн.

Листом від 14.04.2017 №164/В-12 відповідач повідомив позивача, що його щомісячне довічне грошове утримання було обраховано виходячи із суддівської винагороди в сумі 23318 грн. 90 коп. та 86% обчисленого стажу його роботи на посаді судді 23 роки, а також здійснено перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2017 в розмірі 21588 грн. 13 коп. з урахуванням обмежень максимального розміру винагороди встановлених за період з 01.01.2017 по 05.01.2017 виходячи із 86%, обчислених із 23 річного стажу роботи позивача на посаді судді.

Не погодившись з такими діями відповідача позивач звернувся до суду з цим позовом.

В обгрунтування позовних вимог покликався на протиправність дій відповідача, які полягають у не проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 1 грудня 2016 року та дій, які полягають у обмеженні максимального розміру такого утримання за період з 1 січня 2017 року по 5 січня 2017 року, а також щодо не врахування при розрахунку довічного грошового утримання сум матеріальної допомоги на оздоровлення.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕНЬ СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.01.2018, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 128.03.2018, позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому щодо не проведення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 1 грудня 2016 року виходячи із 90 відсотків суддівської винагороди судді апеляційного суду Хмельницької області, який працює на відповідній посаді в розмірі 29 920 грн.

Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому, які полягають у проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 виходячи із обмеження 10 740 грн. за період з 1 січня 2017 року по 5 січня 2017 року.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 1 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року, виходячи з 90 відсотків суддівської винагороди судді апеляційного суду Хмельницької області, який працює на відповідній посаді в розмірі 29 920 грн.

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 1 січня 2017 року по 5 січня 2017 року виходячи з 90 відсотків суддівської винагороди судді апеляційного суду Хмельницької області, який працює на відповідній посаді в розмірі 29 920 грн. без будь яких обмежень максимальним розміром.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на час застосування відповідачем п. 25 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 в період з 01.01.2017 по 05.01.2017, не було враховано, що ст. 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010, якою врегульовано питання щодо гарантій щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не передбачало будь-яких обмежень максимального розміру такого утримання, оскільки рішенням Конституційного Суду зміни внесенні до зазначеної статті щодо обмеження максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці розміром 10 740 грн. було визнано такими, що не відповідають Конституції України.

Крім того, суд виходив з того, що обмеження щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 10 740 грн введено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017), а 05.01.2017 набрав чинності Закон України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016, яким пункт 25 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII викладено в редакції, у якій відсутні норми щодо максимального розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Також, суд дійшов висновку щодо наявності у позивача права на перерахунок грошового утримання як судді у віставці у розмірі 90% грошового утримання працюючого суді з 17.09.2016, виходячи із суддівської винагороди в сумі 23 318 грн. 90 коп., оскільки таке право позивача встановлено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині врахування при розрахунку довічного грошового утримання, матеріальної допомоги на оздоровлення в сумі 17600, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, а саме щодо відмови у задоволенні частини позовних вимог, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, що оскільки матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, тому відсутні підстави для зобов`язання здійснити перерахунок пенсії з 01.12.2016 з урахуванням допомоги на оздоровлення.

ДОВОДИ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА КАСАЦІЙНУ СКАРГУ ТА ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В обґрунтування касаційної скарги позивач покликається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення судових рішень, які, на його думку, підлягають скасуванню.

Зокрема, покликається на те, що неправомірність дій відповідача щодо невключення суми матеріальної допомоги на оздоровлення при розрахунку його довічного грошового утримання, виходячи з вимог ст. 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне стархування», підтверджено постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2017 у справі 686/118/17, яка набрала законної сили.

Покликається на те, що неврахування допомоги на оздоровлення, яка систематично виплачується суддям при наданні відпустки, в суму доходів, з яких обчислюється щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, суперечить самій ідеї та меті введення інституту загальнообов`язкового державного пенсійного стархування; дискримінує суддів у відставці за професійною ознакою, за видом державної служби та за видом і обсягом соціальних гарантій; є порушенням гарантованого Конституцією України принципу верховенства права та інших засад правосуддя.

Просив рішення судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просив у її задоволенні відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

ВИСНОВКИ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржується лише позивачем і лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо врахування при розрахунку довічного грошового утримання, матеріальної допомоги на оздоровлення, відтак в силу приписів частини 1 статті 341 КАС України касаційний перегляд здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги лише в цій частині.

Спірним питанням в межах доводів касаційної скарги є правомірність не включення відповідачем при перерахунку довічного грошового утримання позивача сум отримуваної ним матеріальної допомоги на оздоровлення.

Аналогічне питання вже було предметом розгляду Верховного Суду, який, зокрема, у постановах від 27.02.2018 у справі №738/1343/17, від 19.11.2020 у справі №686/7743/17, від 10.12.2020 у справі №635/3244/17, від 16.12.2020 у справі №751/4619/17, від 14.01.2021 у справі №747/484/17, від 29.01.2021 у справі №554/8466/17, від 11.05.2021 у справі №560/3771/18, правовідносини, яких є подібними, до правовідносин у справі, що розглядається, дійшов висновку про те, що спеціальним законом, який регулює питання призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, чітко визначено склад суддівської винагороди, який враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, до якого не входить матеріальна допомога на оздоровлення.

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення не входить до складу суддівської винагороди, з якої обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, а відтак колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді з урахуванням суми матеріальної допомоги на оздоровлення.

Покликання позивача в обгрунтування касаційної скарги на висновки Верховного Суду України, викладених в постановах від 20.02.2012 у справі № 21-430а11, від 14.05.2013 у справі №21-125а13, від 04.03.2014 у справі №21-14а14 та №21-3а14 та висновки Верховного Суду у постановах від 23.01.2018 у справі №495/6612/16-а, від 30.01.2018 у справі №638/20628/16-а, є безпідставним, оскільки предметом позову у зазначених справах є перерахунок пенсії державних службовців, призначених на підставі Закону України «Про державну службу». Натомість у справі, що розглядається, предметом позову є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, при цьому спеціальним законом визначено склад суддівської винагороди, який застосовується при обчисленні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Також безпідставним є покликання на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.01.2018 у справі 2а-9880/12/1370, оскільки такі зроблені за відмінних, ніж у справі, що розглядається, правовідносин та зважаючи на встановлені під час її розгляду обставини.

Покликання позивача на те, що питання права на включення до довічного грошового утримання сум отриманої ним матеріальної допомоги на оздоровлення вже вирішувалось в іншому судовому процесі, а тому не потребує окремого доказування, є безпідставним, оскільки судовими рішеннями у справі №686/118/17 вирішувались вимоги позивача за певні періоди до моменту виникнення спірних у цій справі правовідносин, а резолютивні частини зазначених судових рішень не містять зобов`язання для відповідача виконувати їх (рішення) при наступних перерахунках довічного грошового утримання позивача.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15.12.2020 у справі №1.380.2019.004972 та від 11.05.2021 у справі №560/3771/18.

Крім того, у постановах від 02.04.2019 у справі №686/24089/16-а та від 11.05.2021 у справі №560/3771/18 Верховний Суд дійшов висновку, що «…перебування на посаді державного службовця та перебування на посаді судді є різними видами служби, зі своїми особливостями та специфікою, які регулюються різними нормативно-правовими актами. При цьому частина четверта статті 5 Закону України "Про державну службу" зазначає, що особливості правового регулювання державної служби в системі правосуддя визначаються законодавством про судоустрій і статус суддів.

Тобто, статус державного службовця і статус судді є різними, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що врегулювання законодавством різних умов соціального забезпечення вказаних осіб є проявом дискримінації (різним ставленням до особи за притаманною їй певною персональною ознакою).

З огляду на вказане, різне регулювання умов соціального захисту державних службовців та суддів у відставці не свідчить про наявність дискримінації позивача.».

Враховуючи наведені вище висновки Верховного Суду безпідставним є покликання позивача в обгрунтування касаційної скарги на прояви у даному випадку дискримінації суддів у відставці за професійною ознакою, за видом державної служби та за видом і обсягом соціальних гарантій.

За правилами статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 4-7 частини третьої статті 353, абзацом другим частини першої статті 354 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Доводи касаційної скраги не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій в оскаржуваній частині, а їх зміст зводиться до додаткової оцінки доказів, що в силу приписів статті 341 КАС України не віднесено до повноважень суду касаційної інстанції.

Таким чином, оскільки при ухваленні рішень суди порушень норм матеріального та процесуального права не допустили, тому суд прийшов до висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій без змін.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 356 КАС України, суд,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.01.2018 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 28.03.2018 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

О.П. Стародуб

А.А. Єзеров

В.М. Кравчук