Справа № 620/143/22
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/143/22 Суддя першої інстанції: Непочатих В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Горяйнова А.М., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Височанської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.- Прилуки» до Чернігівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, за апеляційною скаргою Чернігівської митниці на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.08.2022, -

У С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.- Прилуки» (далі - позивач, ПАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.- Прилуки») звернулось у суд з позовом до Чернігівської митниці (також далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA102170/2021/000057/2 від 25.06.2021 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102170/2021/00087.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що митний орган безпідставно не погодився з заявленою декларантом митною вартістю товарів, визначеною за ціною договору (контракту), на підтвердження якої надано усі необхідні документи.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.08.2022 позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що судом не повно встанволено обставини справи та надана їм помилкова правова оцінка.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що 10.12.2015 між ПАТ «А/Т тютюнова компанія «В.А.Т.- Прилуки» (покупець) та Бритіш Американ Тобакко (GLP) Лімітед (продавець) укладено контракт №Т01/16-U, згідно з яким продавець продає, а покупець купує тютюн у кількості та асортименті, що зазначається у додатках до контракту, які укладаються сторонами та є невід`ємними частинами контракту. У подальшому до Контракту були укладені додаткові договори №№7, 10, 14 та Додаток №169.

Відповідно до пунктів 1.5., 3.1., 3.4., 4.1. вказаного контракту продавець здійснює доставку на умовах DDU склад покупця в Прилуках, визначених в «ІНКОТЕРМС-2000», протягом строку дії даного Контракту. Ціна розуміється на умовах DDU склад покупця в Прилуках. Усі ризики, а саме, але не обмежуючись цим, втрати, пошкодження товару переходять до покупця після прийняття товару на склад покупця у відповідності з умовами DDU «ІНКОТЕРМС-2000». Покупець сплачує 100% вартості доставленого товару шляхом банківського переказу на рахунок продавця протягом 30 днів з кінця місяця, що слідує за місяцем, в якому підтвердження поставки було відправлено, або за згодою сторін оплата за товар може здійснюватись покупцем у формі повної або часткової попередньої оплати на підставі рахунків, наданих Продавцем.

У червні 2021 року позивач імпортував товари за вказаним Контрактом і Додатком №169 до нього, а саме: «необроблений тютюн типу Вірджинія, трубовогневої сушки, з відділеною середньою жилкою, для виробництва сигарет, партія 1023945 V- 0FI3RWS IN 2020».

З метою митного оформлення товарів до відповідача були подані митна декларація №UA102170/2021/046129 від 25.06.2021.

Митна вартість товару була визначена позивачем із застосуванням основного методу - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

До вищевказаних митних декларацій товариством додано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт від 10.12.2015 №Т01/16-U з додатковими договорами №7, 10, 14 та Додатком №169; рахунок-фактура (інвойс), в якому зазначено ідентифікуючі дані товару, вартість його за кг, а також загальна вага та загальна вартість, що підлягає сплаті за товар; повідомлення щодо відсутності на час митного оформлення оприбуткування товару та оплати за нього та надання інформації щодо оплати за подібні товари; ліцензія на виробництво тютюнових виробів; інші документи, що супроводжували поставку товару.

Також додатково позивачем було подано відповідачу експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати №ЧК-126 від 18.03.2021, прайс-лист від 23.02.2021, а також лист продавця за Контрактом від 24.02.2021, у якому роз`яснюється принцип формування ціни на товари, які поставляються позивачу за Контрактом, а також повідомляється про відсутність експорту ідентичного або подібного товару, виробленого одним виробником тютюну в тій же країні, і який поставляється за Контрактом позивачу, на користь жодної непов`язаної особи в Україні.

25.06.2021 Північною митницею Держмитслужби було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів№UA102170/2021/000057/2, у графі 33 якого зазначено, що підставами для його прийняття послугувало те, що: за даними, що заявляє декларант у ДМВ сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) пов`язані між собою, перевірити документально про відсутність впливу взаємозв`язку на ціну не є можливим; наявний у електронному виді прайс-лист виданий не виробником товару, а стороною зовнішньоекономічного договору (контракту) В.А.Т. (GLP) Limited Великобританія; прайс-лист виробника відсутній. Також даний прас-лист не містить інформації щодо календарного року виготовлення тютюнової сировини, ступеня обробки та повної назви товару, що в свою чергу унеможливлює ідентифікацію однойменних товарів в інших, поданих до митного оформлення документах; наявна у електронному виді декларація країни відправлення не містить всіх складових митної вартості відповідно до заявлених декларантом умов поставки; наявний у електронному виді експертний висновок від 18.03.2021 №ЧК-126 ґрунтується виключно на даних прайс-листа, а тому не дає змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та перевірити достовірність заявленої митної вартості товарів.

Також відповідачем прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA102170/2021/00087, якою позивачу відмовлено у митному оформленні (випуску) товарів та роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечить можливість прийняття відповідачем митної декларації.

Не погоджуючись із указаними рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що у відповідача під час винесення оскаржуваного рішення не було достатніх підстав для незастосування основного методу визначення митної вартості товару за ціною договору.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Спірні правовідносини регулюються нормами Митного кодексу України (далі - МК України), Господарським кодексом України (далі - ГК України), Порядком виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №631 (далі - Порядок №631), Міжнародною конвенцією про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI (далі - Конвенція).

У статті 49 МК України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною 1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації

У частинах 2 - 5 статті 53 МК України визначено перелік документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення. До таких документів належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Конвенції визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Відповідно до підпункту 4.5.10 пункту 4.5 розділу 4 Порядку №631 перевірка правильності визначення митної вартості товарів належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

Частиною 1 статті 54 МК України регламентовано, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з пунктом 1 частини 4, частин 5, 6 статті 54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до частин 2, 4, 5, 10 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 1) витрати, понесені покупцем: а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів; б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами; в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; 2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: а) сировини, матеріалів, деталей,напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів; б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів; в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо); г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів; 3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності. Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України; 4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця; 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у статті 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у достовірності поданих декларантом відомостей, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Своєю чергою ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Як убачається з картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, під час митного оформлення задекларованих товарів позивач надав зокрема: зовнішньоекономічний контракт від 10.12.2015 №Т01/16-U з додатками, що супроводжували поставку (у додатках до контракту встановлено вартість кожної партії товару за кг); рахунки-фактури (інвойси), в яких зазначено ідентифікуючі дані товару, вартість його за кг, а також загальна вага та загальна вартість, що підлягає сплаті за товар; ліцензія на виробництво тютюнових виробів; коносамент; сертифікат якості; автотранспортну накладну; сертифікат про походження товару; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; інформацію про позитивні результати державних видів контролю при застосування Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами; ліцензію на право виробництва підакцизних товарів; єдиний уніфікований документ на розміщення та тимчасове зберігання товарів; копію митної декларації країни відправлення; інші некласифіковані документи.

На обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що до митного оформлення не подавалися документи, передбачені п. 5.1 контракту.

Відповідно до п. 5.1 контракту від 10.12.2015 №Т01/16-U продавець до перетину державного кордону України надає покупцю наступні документи: інвойс (оригінал), експортна митна декларація (копія), вагові (пакувальні листи) (оригінал), сертифікати походження (оригінал), сертифікат якості (оригінал), фітосанітарний сертифікат (оригінал), фумігаційний сертифікат (оригінал), бортовий Коносамент/Товаротранспортна накладна (оригінал), калькуляція розрахунку цін.

Колегія суддів погоджується з доводом апелянта, що позивачем не надано до митного оформлення всіх документів, визначених п. 5.1 контракту, зокрема: фітосанітарного сертифікату та калькуляції розрахунку ціни, водночас, на переконання суду, позивачем надано документи, що необхідні для визначення митної вартості за ціною контракту та містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

Крім того, інформація, яка, згідно з умовами Контракту має надаватись однією стороною Контракту іншій в рамках господарських правовідносин (зокрема фітосанітарний сертифікат та калькуляція розрахунку ціни), не може вважатись невід`ємною частиною такого Контакту.

Така вимога не встановлена ані законодавством, що визначає вимоги до зовнішньоекономічних контрактів на поставку товару, як і митним законодавством не встановлено вимогу подання разом з зовнішньоекономічним контрактом всіх документів, які в межах такого контракту та протягом строку його дії надаються сторонами з одна одній.

Виконання умов Договору щодо обміну документами залишається на розсуд Сторін в межах їх двосторонніх правовідносин та не впливає ані на чинність самого правочину, ані на вартість (ціну) товару.

Щодо посилання відповідача на наявність розбіжностей в контракті та інвойсах щодо умов оплати, а саме: 30 днів з кінця місяця, що слідує за місяцем, в якому підтвердження поставки було поставлено, або за згодою сторін оплата за товар може здійснюватися покупцем у формі повної або часткової попередньої оплати на підставі рахунків, поданих продавцем (п. 4 контракту), та протягом 30 днів з кінця місяця, що слідує за місяцем, в якому підтвердження поставки було відправлено (інвойс), та ненадання позивачем платіжних доручень на повну або часткову попередню оплату до митного оформлення, колегія суддів зазначає наступне.

Посилання відповідача на пункт 4 частин 2 статті 53 МКУ та зазначення, що вказана норма встановлює обов`язкове надання банківських платіжних документів, є помилковим, адже вказана норма передбачає умову надання банківських платіжних документів, а саме - якщо рахунок сплачено. За умовами Контракту та Інвойсів, на момент митного оформлення оплата за товар здійснена не була, відповідно, платіжні документи надані не були.

Відповідно до частин 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, декларант надає на письмову вимогу митного органу додаткові документи.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що у процедурах контролю митної вартості товару предметом доказування є ціна товару та складові митної вартості, в той час як умови, на яких повинна здійснюватися оплата за товар, якщо вони безпосередньо не впливають на ціну товару, останньої не стосуються, а тому розбіжності щодо умов оплати товару в документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості, не є тими розбіжностями, які є підставою для витребування митним органом додаткових документів, якщо інші документи в сукупності не викликають сумнівів в достовірності задекларованої митної вартості.

З урахуванням викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача не було підстав для витребування у декларанта додаткових документів, оскільки сумніви з підстав, викладених у оскаржуваному рішенні, не обґрунтовані у розумінні статті 53 МК України.

Щодо доводів апелянта про неврахування судом першої інстанції впливу взаємозв`язку продавця та покупця на ціну товару, то слід зазначити таке.

Відповідач стверджує, що позивачем подано до митного оформлення прайс, який виданий не виробником товару, а стороною зовнішньоекономічного договору (контракту) - Бритіш Американ Тобакко (GLP) Лімітед, що є пов`язаним з покупцем, про що заявлено самим декларантом.

Відповідно до частин 12 - 14 статті 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце.

У разі відсутності обґрунтувань з боку органу доходів і зборів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що законодавець покладає саме на орган доходів та зборів обґрунтування впливу взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару.

Однак відповідачем не було надано належного письмового обґрунтування впливу взаємозв`язку між позивачем та продавцем на вартість товару, тому такі відносини не вплинули на вартість товару.

При цьому має значення, що зміст Контракту, на підставі якого здійснювались спірні поставки, не містить жодних положень, що могли б вплинути на ціну товару як для пов`язаного покупця.

Ураховуючи сукупність положень статті 58 МК України, сам факт пов`язаності продавця з покупцем не тягне за собою необхідність подання декларантом з власної ініціативи додаткових документів, за відсутності обґрунтувань з боку митного органу щодо впливу пов`язаності на ціну товару, та не впливає на можливість застосування першого методу визначення митної вартості.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що використання митним органом цінової інформації з ЄАІС не було підставою для коригування митної вартості, заявленої позивачем. Однак, одночасно відповідач у якості аргументу апеляційної скарги вказує, що за одним і тим самим контрактом позивач подає один і той самий товар за різними цінами.

Судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що зниження продавцем товару його вартості не знаходиться в причинному зв`язку з коригуванням митної вартості до тих пір, поки митний орган не доведе, що ціна проданого товару, фактично, всупереч зміненим умовам контракту, залишилась незмінною.

Так, у постанові від 21.10.2021 у справі 420/4820/19 Верховний Суд вказав, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, не відповідає вартості, заявленій позивачем, не може утворювати підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом.

Отже, посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на цінову інформацію з ЄАІС, як на підставу для незастосування основного методу визначення митної вартості, є протиправним та не ґрунтується на положеннях закону.

З урахуванням вищевикладеного та оскільки митна вартість товару була підтверджена позивачем достовірними документами, які містять відомості про складові вартості, визначені на підставі об`єктивних даних, що піддаються обчисленню, апеляційний суд уважає неправомірними висновки відповідача про відсутність підстав для застосування першого методу для визначення митної вартості товару.

Інших обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного позивачем розрахунку митної вартості товару за ціною договору, відповідачем не наведено. Так само й інших юридичних фактів, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, судом не встановлено.

Крім того колегія суддів зауважує, що відповідачем в оскаржуваному рішенні та картці відмови не обґрунтовано необхідність застування ним саме шостого (резервного) методу для визначення митної вартості товару.

Ураховуючи викладене вище, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем надані відповідачу для митного оформлення імпортованого товару всі документи, що передбачені частиною 2 статті 53 МК України, які повною мірою ідентифікують оцінюваний товар та містять об`єктивні і достовірні дані, які підтверджують ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджують митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України.

Натомість, відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами правомірність своїх дій при винесенні оскаржуваного рішення. Відповідачем жодним чином не доведено, що документи, подані позивачем для визначення митної вартості товару, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є протиправними, а тому мають бути скасовані.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують позицію суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів за необґрунтованістю.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до пункта 1 частини 1 статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.08.2022 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді А.М. Горяйнов

Л.Т. Черпіцька