Справа № 160/1606/23
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 червня 2023 року Справа № 160/1606/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняПівоварові В.С.
позивача представника позивача представника відповідача Старченко О.В. Бєликов В.І. Пилипчук Є.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області про визнання незаконними дії та зобов`язання вчинити дії
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДМС у Дніпропетровській області в якому позивач просить:
Позивач в обґрунтування позову зазначив, що посадові особи Головного управління ДМС у Дніпропетровській області безпідставно не прийняли до уваги неможливість подання ним документів про припинення іноземного громадянства через незалежні від нього причини та, відповідно, протиправно відмовили у прийнятті декларації позивача про відмову від громадянства Російської Федерації та не видали йому паспорт громадянина України. Просить позов задовольнити у повному обсязі.
Відповідач надав відзив на позов в якому зазначено, що вчинені відповідачем дії відповідають вимогам діючого законодавства.
В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 народився у місті Дніпропетровську, ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_1 , видане 02.03.2021 року, дійсне до 20.01.2023 року, орган видачі; 1201, картка платника податків: НОМЕР_2 .
Протягом останнього часу, він перебував і проживав в Україні.
Батько позивача, ОСОБА_2 , громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце народження - м. Дніпро, Дніпропетровська область, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом ДРА ЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 28 березня 2018 року.
Вказане також підтверджується паспортом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серії НОМЕР_4 , виданим Ленінським РВ УМВС України у Дніпропетровській області 13 жовтня 1997 року, а також Свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_5 , виданим Новокодацьким районним у місті Дніпрі відділом ДРА ЦС ГТУЮ в Дніпропетровській області від 27.03.2018р.
02.09.2011 року позивач отримав паспорт громадянина рф.
18.01.2022 р. позивач подав документи на вихід з громадянства рф, однак вони не розглядались, про що є підтвердження - довідка від Консульського департаменту міністерства закордонних справ рф № 6631 від 21.03.2022р.
18 листопада 2022 року позивач звернувся до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області із заявою про видачу паспорту громадянина України у формі ID картки, у зв`язку із незалежної від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства.
Позивач в позовній заяві зазначає, що співробітниками ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було відмовлено у прийнятті заяви, видачі реквізитів для сплати мита, прийнятті документів, тощо.
Позивачем складено звернення від 18.11.2022р. в якому просить ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, зокрема:
1) Прийняти документи для оформлення паспорта громадянина України.
2) У разі відмови прийняти заяву на отримання паспорта громадянина України у вигляді ID картки, замість тимчасового посвідчення громадянина України без довідки про вихід з громадянства рф на підставі «незалежної від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства» - надати негайно рішення про відмову у прийнятті документів, але перед цим обов`язково видати реквізити для сплати мита, щоб сплатити мито за паспорт перед поданням документів.
«За обліками відділу з питань громадянства УГПРЕ ГУ ДМС у Дніпропетровській області Вами було здійснено в`їзд на територію України, як громадянина російської федерації та 20.08.2020 року Ви звернулись до Соборного РВ у м. Дніпрі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до положень ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001, в зв`язку з народженням батька на території України до 24 серпня 1991 року та подали зобов`язання припинити громадянство російської федерації протягом двох років з моменту набуття громадянства України.
20.01.2021 згідно рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області Вам було оформлено набуття громадянство України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 та 01.02.2021 оформлена довідка №83/21 про реєстрацію особи громадянином України, яка є підставою для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України.
02.03.2021 Вам оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 , орган, що видав - 1201, строком дії до 20.01.2023.
Відповідно до положень частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 Ви є громадянином України з 20 січня 2021 року.
Відповідно до абзацу дванадцятого статті 1 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 зобов`язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.
Тобто, саме на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України.
Законодавством про громадянство російської федерації передбачено процедуру виходу з громадянства російської федерації.
На теперішній час Ви не виконали зобов`язання та не виконали зобов`язання та не надали до ГУ ДМС у Дніпропетровській області документ про припинення громадянства рф.
Ураховуючи зазначене, паспорт громадянина України Ви зможете отримати після виконання поданого зобов`язання припинити громадянство рф.»
18 січня 2023 року позивач звернувся до ГУ ДМС у Дніпропетровській області із заявою про падання інформації та прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства та інших документів.
Як зазначив позивач в позовній заяві, ОСОБА_1 подав зазначену декларацію до ГУ ДМС у Дніпропетровській області, однак, співробітники повідомили, що вони не приймуть зазначені документи, у зв`язку із чим, позивачу довелось подати зазначені у заяві документи через канцелярію письмово.
«Разом з цим, статтею 1 Закону визначено правові підстави, за наявності яких особа може подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.
Декларація про відмову від іноземного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов`язання припинити іноземне громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.
Незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.
За наявності вищевказаних причин відповідно до абзацу щістнадцятого статті 1 Закону особа, яка набула громадянство України, може подати декларацію про відмову від іноземного громадянства.
У разі подачі такої декларації документ про вихід із іноземного громадянства не вимагається, а на особу покладається обов`язок повернути національний паспортний документ до уповноваженого органу іноземної держави та не користуватися правами громадянина вказаної держави і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян цієї держави.
Законодавством про громадянство російської федерації передбачено процедуру оформлення виходу з громадянства російської федерації.
Так, громадяни російської федерації не мають підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства.
Ураховуючи зазначене, паспорт громадянина України Ви зможете отримати після виконання поданого зобов`язання припинити громадянство російської федерації.
На теперішній час Ви не виконали зобов`язання та не надали до ГУ ДМС у Дніпропетровській області документ про припинення громадянства російської федерації.»
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб, визначено Законом України від 18.01.2001 №2235-III «Про громадянство України» (далі Закон № 2235-III).
У відповідності до статті 1 Закону №2235-III громадянство України - це правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках; громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.
Статтею 6 Закону № 2235-ІІІ встановлено підстави набуття громадянства України, зокрема, згідно з пунктом 2 частини першої вказаної статті громадянство України набувається за територіальним походженням.
Відповідно до положень статті 8 Закону № 2235-ІІІ особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням.
Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.
При цьому, зобов`язання припинити іноземне громадянство - це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України (частина перша статті 1 Закону № 2235-ІІІ).
Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.
Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.
Разом з тим, відповідно до положень статті 6 Закону Російської Федерації від 31.05.2002 № 62-Ф3 «Про громадянство Російської Федерації» набуття громадянином Російської Федерації іншого громадянства не тягне за собою припинення громадянства Російської Федерації.
Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначає Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затверджений Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (далі Порядок № 215).
Відповідно до пункту 117 Порядку № 215 у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України. Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.
За пунктом 119 Порядку № 215 особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України. Після подання цими особами в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.
Матеріалами справи підтверджено, що 20.01.2021 згідно рішення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області позивачу оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 та 01.02.2021 оформлена довідка №83/21 про реєстрацію особи громадянином України, яка є підставою для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України.
02.03.2021 оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_1 , орган, що видав - 1201, строком дії до 20.01.2023.
Відтак, на позивача був покладений обов`язок протягом двох років з моменту його реєстрації громадянином України подати до уповноваженого органу України документ про припинення громадянства Російської Федерації відповідно вимог статті 8 Закону № 2235-ІІІ.
Порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації регламентується Положенням про порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації, затвердженим 14.11.2002 № 1325. Цим Положенням, прийнятим відповідно до Закону, встановлюються порядок розгляду заяв з питань громадянства Російської Федерації, прийняття, виконання та скасування рішень із зазначених питань, а також форми заяв та перелік необхідних документів, відповідних конкретним підставам набуття чи припинення громадянства Російської Федерації.
Положення визначає певні особливості, за умови дотримання яких може бути прийнята заява про вихід з (припинення) громадянства РФ. Вихід з громадянства Російської Федерації особи, яка проживає на території Російської Федерації або за її межами, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення цієї особи. У випадках, передбачених статтею 20 Федерального закону, вихід із громадянства Російської Федерації не допускається.
Водночас суд бере до уваги, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022 від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022. Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.
Крім того, як зазначено позивачем у позовній заяві, посольство РФ в Україні припинило свою діяльність в Україні, тому позивач позбавлений можливості отримати документ, який підтверджує припинення його громадянства РФ.
Разом з тим, статтею 1 Закону № 2235-ІІІ визначено, що незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) - невидача особі, в якої уповноважені органи держави її громадянства (підданства) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), уповноваженим органом такої держави документа про припинення громадянства (підданства) особи у встановлений законодавством іноземної держави строк (крім випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років з дня подання клопотання, якщо строк не встановлено, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи чи нездійснення такої процедури.
Суд враховує, що консульські установи Російської Федерації, що розміщені на території України, станом на сьогодні закриті та не функціонують, що унеможливлюють отримання документа про припинення громадянства.
Водночас зміни у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації до законодавства щодо неотримання документа при припинення громадянства РФ з незалежних причин не вносилися, що ставить позивача у невизначене становище.
Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), пункт 74)
Враховуючи вищевикладене, позивач мав повне право розраховувати на прийняття відповідачем декларації про відмову від іноземного громадянства, оскільки отримати документ про припинення громадянства Російської Федерації наразі не є можливим. Водночас вирішуючи питання щодо прийняття декларації позивача, відповідач обмежився лише роз`ясненнями норм законодавства щодо процедури припинення іноземного громадянства, не прийняв декларацію та не надав мотивованої відмови позивачу в прийнятті такої декларації.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач не розглянув по суті звернення позивача, не надав жодної оцінки підставам подачі ним саме декларації та зобов`язав подати документ, неможливість отримання якого по суті і стала підставою для подачі такої декларації, суд дійшов висновку про протиправність відмови Головного управління ДМС у Дніпропетровській області щодо прийняття у позивача декларації про відмову від громадянства Російської Федерації.
Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що відповідач не розглянув по суті звернення позивача, не надав жодної оцінки підставам подачі ним саме декларації та зобов`язав подати документ, неможливість отримання якого по суті і стала підставою для подачі такої декларації, суд дійшов висновку про протиправність відмови Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області щодо прийняття у позивача декларації про відмову від громадянства Російської Федерації.
Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання відповідача прийняти у позивача декларацію про відмову від громадянства Російської Федерації та видати йому паспорт громадянина України суд зважає на таке.
Адміністративний суд, перевіряючи правомірність рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Під дискреційним повноваженням розуміють такі повноваження, які надають певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
При цьому, згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
За приписами вказаної норми у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі).
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.
Оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про відсутність можливості у суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення у формі, передбаченій чинним законодавством, суд дійшов висновку, що з метою захисту порушеного права позивача є необхідним зобов`язати Головне управління ДМС у Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо прийняття декларації позивача про відмову від громадянства Російської Федерації.
Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
Частиною 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до положень ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. ч. 1 та 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до приписів ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Згідно ст.139 КАС України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 536,80 грн.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління ДМС у Дніпропетровській області щодо відмови в прийняти декларації від 18 січня 2023 року про відмову від іноземного громадянства (від громадянства Російської Федерації) ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління ДМС у Дніпропетровській області повторно розглянути питання щодо прийняття декларації від 18 січня 2023 року про відмову від іноземного громадянства (від громадянства Російської Федерації) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасове посвідчення громадянина України НОМЕР_1 , видане 02.03.2021 року, дійсне до 20.01.2023 року) з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 09 червня 2023 року.

Суддя О.В. Єфанова