Справа № 140/13044/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/13044/20 пров. № А/857/6026/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.

суддів- Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 140/13044/20 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними,

суддя у І інстанції Дмитрук В.В.,

час винесення ухвали не зазначено,

місце винесення ухвали м. Луцьк,

дата складання повного тексту ухвали не зазначена,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (на далі також ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (на далі також ГУ ПФУ, відповідач) про визнання дій протиправними.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 позов задоволено частково - визнано протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_2 з 77 до 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку в період з 01 січня 2018 року по час звернення із заявою про перерахунок пенсії; - зобов`язано відповідача здійснити перерахунок та провести виплату різниці (з урахуванням виплачених сум) пенсії за вислугу років ОСОБА_2 починаючи з 01 січня 2018 року по день винесення рішення у даній справі у розмірі 77 відсотків відповідних сум грошового забезпечення відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-XII); -стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок. - у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 30.10.2020.

У березні 2023 року адвокат - Ковальчук Наталія Віталіївна ( на ділі також Ковальчук Н.В.) яка діє від імені заінтересованої особи ОСОБА_1 ( на далі також ОСОБА_1 , заявник) подала до суду заяву про заміну стягувача у справі № 140/13044/20 з ОСОБА_2 на правонаступника - ОСОБА_1 у зв`язку із його смертю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви.

Не погодившись із прийнятою ухвалою, її оскаржив адвокат Ковальчук Н.В. яка діє від імені заінтересованої особи ОСОБА_1 , який із покликанням на порушення норм матеріального та процесуального права а також невідповідність висновку суду фактичним обставинам справи, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким заяву про заміну сторони виконавчого провадження задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_1 як дружина ОСОБА_2 , проживала разом з останнім по день його смерті, та має право на отримання пенсії, що підлягала виплаті ОСОБА_2 , відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі 140/13044/20 і залишилася недоодержаною у зв`язку з його смертю, а тому і звернулася до Волинського окружного адміністративного суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження. Звертає увагу на те, що для включення нарахованих доплат до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, ОСОБА_1 необхідно надати до ГУ ПФУ рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що оскільки сума пенсії, яка була нарахована на виконання рішення суду від 29.09.2020 у вказаній справі та підлягала виплаті ОСОБА_2 , є недоодержаною сумою пенсії у зв`язку з його смертю та не включається до складу спадщини, а підлягає виплаті його дружині ОСОБА_1 , яка подала відповідне звернення не пізніше шести місяців після смерті пенсіонера, тому з урахуванням частин першої - третьої статті 61 Закон №2262-XII, частини першої статті 1227 Цивільного кодексу України ( на далі також ЦК України) та на підставі частин першої, четвертої статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), та у зв`язку з відсутністю доказів про наявність відкритого виконавчого провадження на момент розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження наявні підстави для заміни сторони виконавчого провадження, стягувача ОСОБА_2 , який помер, на його правонаступника ОСОБА_1 ..

Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду першої інстанції, суд вважав за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень частини другої статті 312 КАС України.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції зазначив, що подана заява містить назву як «заява про заміну сторони виконавчого провадження», однак її вимоги не відповідають процесуальним положенням ні статті 379 КАС України, яка регламентує питання заміни сторони виконавчого провадження (заміни сторони боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження), ні статті 52 КАС України (процесуальне правонаступництво), оскільки містить вимогу наступного змісту: «замінити сторону стягувача за рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі №140/13044/20».

Суд надавши оцінку доводам доводи заявника, виходив з того, що заяви про отримання виконавчих листів позивачем (його представником) не було подано, а відтак, в суду відсутні підстави вважати про те, що розпочато процес примусового виконання рішення та в сторін наявні статуси сторін виконавчого провадження, так і наявність підстав для заміни стягувача у виконавчих листах, з огляду на їх відсутність, відповідно відсутні й підстави для задоволення поданої заяви.

Також з урахуванням вимог частин першої - третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII), суд першої інстанції вказав про те, що заявницею (її представником) не надано достатніх доказів, що членом сім`ї померлого ОСОБА_2 є виключно його дружина - ОСОБА_1 , в тому числі й з огляду на додані копії свідоцтв про народження дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 також суд вважав, що надання інформації з Реєстру Луцької міської територіальної громади про задеклароване/зареєстроване місце проживання заявниці та інформації за вказаного Реєстру про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання померлого позивача не підтверджують відсутність інших, зареєстрованих членів сім`ї за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 у даній справі Головним управлінням ПФУ у Волинській області проведено перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_2 та нараховано доплату до пенсії за період з 01.01.2018 по 30.11.2020 в сумі 10 819 грн 93 коп.. Зазначена сума пенсії не була виплачена позивачу та становить заборгованість з виплати пенсії.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 23.01.2023 позивач - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник - ОСОБА_1 є дружиною померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 від 27.07.1991.

ОСОБА_1 звернулася з заявою до ГУ ПФУ у Волинській області щодо виплати сум пенсії нарахованої її померлому чоловікові на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 у справі №140/13044/20.

Листом від 10.02.2023 № 0300-0504-8/6314 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило ОСОБА_1 , що для включення нарахованих доплат до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, ОСОБА_1 необхідно надати до ГУ ПФУ рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження.

Відтак, представник ОСОБА_1 подав до суду заяву про заміну стягувача у даній адміністративній справі з ОСОБА_2 , у зв`язку із його смертю, на правонаступника - ОСОБА_1 .

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 3 статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Статтею 14 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з частиною першою статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини першої статті 61 означеного Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зміст статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Отже, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

Тобто, у разі переходу до вказаних осіб належних спадкодавцеві соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для заміни сторони/стягувача у виконавчому провадженні.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.05.2023 у справі №420/288/21.

Колегія суддів також вважає за доцільне зауважити, що у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанції, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 16 березня 2023 року про заміну сторони виконавчого провадження у справі № 140/13044/20 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 14 червня 2023 року