Справа № 160/19613/22
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/19613/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року в адміністративній справі №160/19613/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною, стягнення одноразової грошової допомоги при звільненні,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2022р. позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління МВС України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльностіь щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні за 11 календарних років служби протиправною та стягнення такої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з відмовою відповідача нарахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за 11 календарних років служби, оскільки отримання такої виплати визначено ч. 1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби" та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-XII.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні, викладену у листі від 12.12.2022 року №21096/свк.

Зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за 11 календарних років служби. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

На вказане рішення суду першої інстанції відповідачем в особі ліквідаційної комісії, подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що визначити позивачу розмір та провести виплату одноразової грошової допомоги при звільненні згідно статті 9 Закон №2262-XII не виявляється можливим, оскільки структура та умови виплати грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ були встановлені нормативно-правовими актами, які на теперішній час втратили чинність.

Позивач не скористався правом подання відзиву. Суду апеляційної інстанції подав заяву про неотримання копії апеляційної скарги, проте такі твердження спростовані рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення 26.05.2023р. (ухвали суду про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги), що міститься в матеріалах справи.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом Головного управління МВС в Дніпропетровській області від 06.11.2015 року №485 о/с по особовому складу звільнено у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) за п. 64 "г" (через скорочення штатів) капітана міліції ОСОБА_1 (М-129076) начальника сектора дільничних інспекторів міліції Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління, з 6 листопада 2015 року; вислуга років на день звільнення складає 11 років 03 місяці 27 днів. Встановити преміювання за листопад 2015 року у розмірі 8%. Невикористана частина чергової відпустки за 2015 рік складає 29 діб.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.01.2021 року по справі №804/1382/16 позивача поновлено на посаді начальника сектору дільничних інспекторів міліції Самарського РВ ДМУ Головного управління МВС України в Дніпропетровській області з 07 листопада 2015 року. Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 року змінено рішення суду першої інстанції від 28.01.2021 року в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Наказом Головного управління МВС в Дніпропетровській області від 17.02.2021 року №2 о/с внесено зміни до пункту наказу ГУМВС від 06.11.2015 року №485 о/с в частині звільнення відповідно до пунктів 10 та 11 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" у запас Збройних сил (з поставленням на військовий облік) за п. 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 (М-129076) начальника сектора дільничних інспекторів міліції Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління, з 6 листопада 2015 року, з вислугою років на день звільнення: 11 років 03 місяці 27 днів, скасовано, вирішено вважати його працюючим на попередній посаді, з 7 листопада 2015 року. Також наказано нарахувати та виплатити капітану міліції ОСОБА_1 (М-129076) начальнику сектора дільничних інспекторів міліції Самарського районного відділу Дніпропетровського міського управління середній заробіток за час вимушеного прогулу, в межах стягнення суми за один місяць.

Наказом Головного управління МВС в Дніпропетровській області від 05.05.2021 року №6 о/с позивача звільнено за п. 64 "г" (через скорочення штатів) з 05 травня 2021 року, вислуга років на день звільнення складає: 11 років 03 місяці 27 днів.

Позивач засобами поштового зв`язку звернувся до відповідача із заявою від 04.11.2022 року, якою просив повідомити коли йому буде виплачено одноразову грошову допомогу за 11 (одинадцять) років вислуги.

На вказану заяву відповідач листом від 12.12.2022 року №21096/свк повідомив, що на теперішній час усі законодавчі та нормативно-правові акти, які регулюють питання структури, розмірів, порядку нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу територіальних органів внутрішніх справ втратили чинність. Враховуючи неможливість визнання розмірі грошового забезпечення позивача станом на день звільнення - 05 травня 2021 року, визначити розмір та провести виплату одноразової грошової допомоги при звільненні згідно ст. 9 Закону №2262-ХІІ також не виявляється можливим.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні позивач звернувся з цією позовною заявою до суду.

Суд першої інстанції, застосовуючи приписи ст. 9 КАС України, задовольняючи позов частково дійшов висновку, що позивача має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні згідно ст. 9 Закону №2262-ХІІ, а втрата чинності нормативно-правовими актами, які за своїм змістом і за обставин даної справи є механізмом, використання якого є необхідним для реалізації права позивача на одноразову грошову допомогу при звільненні (Закон №565-XII, Постанова №1294, Наказ №499), не може позбавляти позивача відповідного права як такого.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №2262-ХІІ особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я, працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, на підставах, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України "Про розвідку", а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Частиною 4 вказаної статті визначено, що виплата зазначеної в частинах першій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Службою судової охорони, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Положеннями статті 9-1 визначено, що особам, які звільнені зі служби за віком, станом здоров`я чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів без права на пенсію, протягом одного року після звільнення зі служби виплачується щомісячна грошова допомога в розмірі окладу за військовим (спеціальним) званням. Умови призначення та порядок виплати щомісячної грошової допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, враховючи вказані норми закону, є вірними висновки суду першої інстанції, що відповідач діяв протиправно, позбавивши позивача права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні згідно ст. 9 Закону №2262-ХІІ.

Проте також є вірним те, що питання нарахування та виплати грошового забезпечення працівників міліції регулювалось нормами, що втратили чинність, а саме: ст.19 Закону України "Про міліцію" (втратив чинність на підстав Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VІІІ), постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу" (постанова втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704) та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 31.12.2007 №499, зареєстрованою Міністерством юстиції України 12.03.2008 за №205/14896 (втратив чинність на підставі наказу МВС України №1131 від 31.10.2016).

З цього питання є вірними висновки суду першої інстанції, що втрата чинності нормативно-правовими актами, які за своїм змістом і за обставин даної справи є механізмом, використання якого є необхідним для реалізації права позивача на одноразову грошову допомогу при звільненні (Закон №565-XII, Постанова №1294, Наказ №499), не може позбавляти позивача відповідного права як такого, та встановленого саме нормами Закону №2262-ХІІ.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Позивачем подано суду пояснення в якому просить змінити судове рішення, оскільки було допущено помилку у визначенні вислуги років позивача, зокрема і у наказі.

Колегія суддів доходить висновку, що вимога позивача про зміну судового рішення не підлягає задоволенню, оскільки судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції за поданою апеляційною скаргою, а позивач не скористався правом на оскарження судового рішення. Крім того, таких позовних вимог, що визначені у поясненнях, не було заявлено в суді першої інстанції, а суд апеляційної інстанції позбавлений правом розгляду позовних вимог, що не були заявлені суду першої інстанції (ч. 5 ст. 308 КАС України). Неправильність визначення вислуги років позивача, що зазначені у наказі про звільнення, не є предметом спору у цій справі, а отже доводи позивача про помилковість певних цифр, стосовно вислуги років, суд відхиляє, у тому числі з урахуванням наказу, копія якого міститься в матеріалах справи. (а.с. 9)

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року в адміністративній справі №160/19613/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак