Справа № 120/2569/23
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/2569/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

14 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С. ,

за участю: секретаря судового засідання: Литвина Д.С.

представника позивача Герасимової О.С.

представника відповідача: Бертман Р.П.

третьої особи: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу,

В С Т А Н О В И В :

В березні 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі ГУ ПФУ у Вінницькій області, Управління) звернулося до суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просило:

-скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Хмельницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 06.03.2023 про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні № 70536669.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтуванні апеляційної скарги зазначено, що Управлінням вчинено усі необхідні дії, спрямовані на повне та своєчасне виконання рішення суду у справі №120/6848/20-а, відповідно до вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити. В свою чергу, представник відповідача та третя особа, заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги і просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі № 120/6848/20-а зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, виходячи із 90% суми місячної заробітної плати, що вказана у довідці Вінницької обласної прокуратури № 21/162 від 22 жовтня 2020 року, врахувавши при цьому раніше виплачені суми. При цьому, відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Управління здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 26.05.2021 скасував останнє в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийняв в цій частині нову постанову, якою зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.10.2020 року з урахуванням проведених виплат.

23.06.2021 Вінницьким окружним адміністративним судом по справі видано виконавчий лист № 120/6848/20-а.

На виконання вказаних судових рішень, Управлінням 26.08.2021 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.10.2020 в розмірі 90%, виходячи із заробітної плати за відповідною посадою в розмірі 82103,76 грн відповідно до довідки від 22.10.2020 № 21/162, виданої Вінницькою обласною прокуратурою, без обмеження максимальним розміром пенсійної виплати. Загальний розмір пенсії, що виплачувався ОСОБА_1 склав 74416,88 грн.

Однак, 18.11.2022 ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснено "перегляд" пенсії ОСОБА_1 , після чого розмір пенсії зменшився до 67968,00 грн.

25.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області та просив пояснити причини зменшення розміру пенсії. На його письмове звернення Головним управлінням повідомлено, що при повторному перегляді матеріалів пенсійної справи було проведено перерахунок пенсії з 01.10.2022 з урахуванням п. 2 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру". Зокрема, до заробітної плати було включено всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на вересень 2020 року (станом на місяць перед перерахунком пенсії). Оскільки нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на вересень 2020 здійснювалась на суми заробітної плати, що не перевищують 75 тис. грн, тому саме з цієї суми було обчислено розмір пенсії після приведення її у відповідність.

Виходячи із наведених у листі Управління аргументів, "перегляд" пенсії полягав у врахуванні при обчислення її розміру максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, яка станом на 2020 рік складала 75000 грн (15 розмірів мінімальних заробітних плат), замість повного розміру заробітної плати 82103,76 грн. вказаного у довідці від 22.10.2020 № 21/162.

Вважаючи такі дії позивача протиправними, ОСОБА_1 вирішив ініціювати процедуру примусового виконання рішень судів у справі № 120/6848/20 та 12.12.2022 звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) із заявою, у якій просив повторно відкрити виконавче провадження згідно Закону України "Про виконавче провадження" та вжити передбачені чинним законодавством заходи для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок його пенсії у відповідності до рішень Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2020 та Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 у справі № 120/6848/20, які набрали законної сили, у примусовому порядку.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бертман Р.П. від 12.12.2022 відкрито виконавче провадження ВП № 70536669 щодо виконання судових рішень у справі № 120/6848/20. Серед іншого, у постанові зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів; надати обґрунтовану відповідь та документальне підтвердження виконання рішень суду.

Листом від 27.12.2022 ГУ ПФУ у Вінницькій області просило відповідача відкласти провадження виконавчих дій з виконання рішення суду у справі № 120/6848/20-а у зв`язку із необхідністю погодженням перерахунку та виплатних операцій із Пенсійним фондом України .

13.01.2023 на адресу позивача надіслано вимогу державного виконавця № 884/4.1-22/6, якою зобов`язано боржника надати до 26.01.2023 обґрунтовану відповідь з документальним підтвердженням щодо повного та фактичного виконання рішення суду по справі № 120/6848/20-а.

Листом від 24.01.2023 № 0200-0902-5/7138 Управління повідомило державного виконавця, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 добровільно виконано до відкриття виконавчого провадження. Головним управлінням донараховано кошти в сумі 350559,92 грн за період з 01.10.2020 по 01.01.2023.

Також проінформовано, що донараховані суми пенсії включено до Реєстру судових рішень, який ведеться органами Пенсійного фонду України, а їх виплата буде здійснена після виділення коштів на фінансування з Державного бюджету України.

Однак, відповідач дійшов висновку, що рішення суду виконано неналежно, оскільки при обрахунку розміру пенсії стягувача ( ОСОБА_1 ) позивачем не враховано як базову величину для обчислення пенсії заробітну плату прокурора вказану в довідці від 22.10.2020 № 21/162, розмір якої становив 82103,76 грн, а враховано максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, яка станом на 2020 рік складала 75000 грн (15 розмірів мінімальних заробітних плат).

07.02.2023 на адресу позивача надіслано вимогу державного виконавця № 2043/4.1-22/6, якою зобов`язано боржника до 21.02.2023 надати обґрунтовану відповідь з документальним підтвердженням щодо повного та фактичного виконання рішення суду по справі № 120/6848/20-а.

На виконання вимоги державного виконавця, ГУ ПФУ у Вінницькій області листом від 24.02.2023 повідомлено, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду виконано у межах тих зобов`язань, що були покладені на нього, та відповідно до наданих чинним законодавством повноважень.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бертман Р.П. від 06.03.2023 в рамках виконавчого провадження № 70536669 на боржника накладено штраф у розмірі 5100,00 грн у зв`язку з невиконанням рішення суду без поважних причин і зобов`язано останнього протягом десяти робочих днів виконати рішення.

Не погоджуючись з вказаною постановою про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду у справі №120/6848/20-а ГУ ПФУ у Вінницькій області не виконано в межах покладених судом зобов`язань та у відповідності до вимог чинного законодавства, а отже у відповідача були наявні законні підстави для винесення спірної постанови.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Частиною другою статті 2 КАС України унормовано, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини 1 статті 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У пункті 1 ч.1 ст.3 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За правилами частин першої-другої статті 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У відповідності до п.1, пп.1 п. 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Ч.1 ст.18 вказаного Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом ( п.1,16 ч. 3 ст. 18 Закону № 1404-VIII).

За приписами п. 1 ч.1 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження", за змістом частин першої-третьої якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню,- протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, статтею 75 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника-фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб-200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника-юридичну особу-300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (частина друга статті 75 Закону України "Про виконавче провадження").

Статями 1-3 Закону України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" унормовано, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі-рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках-на приватних виконавців. Правовою основою діяльності органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є Конституція України, цей Закон, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, інші закони, нормативно-правові акти, прийняті на їх виконання. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За частиною першою статті 6 вказаного Закону систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

За правилами пункту 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5) органами державної виконавчої служби є: Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, до якого входить відділ примусового виконання рішень; управління державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - управління державної виконавчої служби), до складу яких входять відділи примусового виконання рішень; районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних територіальних управлінь юстиції (далі - відділи державної виконавчої служби).

Аналіз вищезазначених правових норм дає підстави для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає установлення невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 10 вересня 2019 року у справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року у справі №686/22631/17 та від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19.

З матеріалів справи з`ясовано, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23.12.2020 у справі № 120/6848/20-а зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, виходячи із 90% суми місячної заробітної плати, що вказана у довідці Вінницької обласної прокуратури № 21/162 від 22 жовтня 2020 року, врахувавши раніше виплачені суми. При цьому, відмовлено у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Управління здійснити з 01.10.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2021 скасував рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та прийнято в цій частині нову постанову, якою зобов`язано ГУ ПФУ у Вінницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.10.2020 року з урахуванням проведених виплат.

Тобто, базовою величиною для перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення суду є місячна заробітна плата прокурора, що зазначена у довідці Вінницької обласної прокуратури № 21/162 від 22 жовтня 2020 року.

В той же час, як вказує позивач, зазначений у довідці "розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, становить 75000 грн., а відтак саме з вказаної суми необхідно робити перерахунок.

В свою чергу, колегія суддів зауважує, що максимальна величина бази нарахування єдиного внеску- це максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування").

Поняття "максимальна величина бази нарахування єдиного внеску" та "розмір заробітної плати з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" не є тотожними. А відтак орган Пенсійного фонду України при перерахунку пенсії ОСОБА_1 повинен чітко слідувати судовому припису (обов`язку покладеному рішенням суду у справі №120/6848/20-а) де вказано про обов`язок перерахувати пенсію виходячи із заробітної плати прокурора вказаної у довідці від 10.03.2020 № 21/162 від 22.10.2020.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) правомірно, з дотриманням норм Закону України "Про виконавче провадження", прийнято постанову від 06.03.2023 про накладення на Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області штрафу в сумі 5100,00 грн. за невиконання рішення суду у виконавчому провадженні №70536669.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.