Справа № 260/3493/21
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/3493/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Волошин Л.Я.,

відповідача: представник - Гришко К.В.,

3-я особа: представник - Воротнюк Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особам, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту на стороні відповідача, Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особам, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту на стороні відповідача, Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому просить: 1) визнати незаконним наказ військового комісара Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки №43 від 13.07.2021 про звільнення ОСОБА_2 та поновити ОСОБА_2 на посаді в Мукачівському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки; 2) стягнути з Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, починаючи з дня звільнення по день поновлення на роботі.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що у зв`язку із організаційними змінами у структурі ІНФОРМАЦІЯ_1 її було звільнено з посади провідного спеціаліста відділення призову. Вказане звільнення вважає протиправним та таким, що проведено з порушенням законодавчих норм, оскільки відповідачем не було запропоновано в день попередження наявні вакантні посади та не дотримано її переважного права на залишення на роботі з огляду на самостійне виховання малолітнього сина. Окрім того, звернула увагу на неправильне формулювання причини її звільнення.

14 вересня 2021 року відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності такого. Так, зазначив, що допущені у попередженні та наказі про звільнення помилки є механічними та не можуть вплинути на законність самого звільнення. Звертає увагу суду на те, що позивач, мотивуючи заявлені позовні вимоги нормами ст. 42 Кодексу законів про працю України, не зазначає, яке саме переважне право на залишення на роботі в неї наявне. При цьому просить суд не враховувати посилання позивача на самостійне виховання нею малолітньої дитини, оскільки з позовом про розірвання шлюбу ОСОБА_2 звернулася вже після звільнення з роботи. Стверджує, що внаслідок введення в дію нового штату Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки чисельність робочих місць державних службовців скоротилася, а тому не було можливості запропонувати позивачу іншої посади державної служби.

20 вересня 2021 року до Закарпатського окружного адміністративного суду від 3-ї особи надійшли пояснення, відповідно до змісту яких проти задоволення позовних вимог заперечила. Так, зокрема, зазначає, що у зв`язку з проведенням організаційних заходів та зміною штату ряд посад державних службовців Мукачівського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки підлягало скороченню, а тому можливості запропонувати позивачу іншу посаду фактично не було. При цьому позивача у встановленому законом порядку було попереджено про наступне звільнення. Вважає безпідставними посилання позивача на неможливість звільнення її з роботи у період дії особливого періоду, оскільки саме вказана обставина зумовила необхідність скорочення штату відповідача.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 12 травня 2022 року провадження у справі було зупинено до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року провадження у справі було поновлено.

В судовому засіданні 12 травня 2023 року за клопотанням представника позивача судом було замінено первісного відповідача на правонаступника - Мукачівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

Окрім того, у зв`язку з розлученням замінено прізвище позивача з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ».

Позивач та її представник у судовому засіданні 05 червня 2023 року заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, обґрунтовуючи обставинами, наведеними в позовній заяві.

Представник відповідача у засіданні суду 05 червня 2023 року проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №630/1/1 від 08.09.2021.

В судовому засіданні 05 червня 2023 року представник 3-ї особи проти позову також заперечив, обґрунтовуючи обставинами, наведеними у поданих поясненнях №6508/1 від 13.09.2021.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) у період з 18 червня 2015 року по 13 липня 2021 року перебувала на державній службі в Мукачівському об`єднаному військовому комісаріаті та в Мукачівському об`єднаному міському територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ). На момент звільнення ОСОБА_2 перебувала на посаді провідного спеціаліста відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою виконання вимог директиви командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 09.06.2021 та нарощування системи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для проведення заходів мобілізації людських і транспортних ресурсів, здійснення призову громадян на строкову військову службу та організації заходів з реабілітації військовослужбовців, яких звільнено в запас, наказом військового комісара Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_4 ) переформовано ІНФОРМАЦІЯ_2 (м. Мукачево), що утримується за штатом 13 працівників, Воловецький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (смт. Воловець), що утримується за штатом 6 працівників, та Свалявський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (м. Свалява), що утримується за штатом 7 працівників, у Мукачівський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки (далі ІНФОРМАЦІЯ_5 ) утримувати за штатом 26 працівників, з розміщенням відповідних відділів №1 у АДРЕСА_1 .

Відповідно до Директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 09.06.2021 «Про введення в дію штатів територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки», наказами військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_6 від 13 липня 2021 року №187 та т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 №1 від 14.07.2021 з 14 липня 2021 року було введено в дію штат ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Отже, як вбачається з наданої відповідачем довідки з 14 липня 2021 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було переформовано в ІНФОРМАЦІЯ_5 , а замість Воловецького РТЦК та СП та ІНФОРМАЦІЯ_8 сформовані 1-й та 2-й відділу у складі ІНФОРМАЦІЯ_7 .

09 червня 2021 року ОСОБА_2 було ознайомлено з попередженням №1631/3/6 від 08.06.2021, відповідно до якого проінформовано про зміни штатів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та можливе скорочення посади, яку вона обіймає.

Наказом військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.07.2021 року №43 на виконання вимог пп. 4 п. 1 ст. 83 та ч. 1 п. 1 та п. 4 ст. 87 Закону України «Про державну службу» у зв`язку з проведенням організаційних заходів та у зв`язку зі зміною штату державних службовців з 13 липня 2021 року припинено державну службу та звільнено з посади провідного спеціаліста відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

З метою захисту порушеного права на працю, що проявилося у незаконному, на думку позивача, звільненні, ОСОБА_2 звернулася з даним адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи питання законності звільнення позивача з займаною посади, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 24 Європейської соціальної хартії, з метою забезпечення ефективного здійснення права працівників на захист у випадках звільнення сторони зобов`язуються визнати: a) право всіх працівників не бути звільненими без поважних причин для такого звільнення, пов`язаних з їхньою працездатністю чи поведінкою, або поточними потребами підприємства, установи чи служби.

Громадянам згідно ст. 43 Конституції України гарантується захист від незаконного звільнення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці регулюються Кодексом законів про працю України (далі КЗпП України).

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у ст. 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 (далі Закон) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 1 ст.1 цього Закону визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Нормами ст. 5 Закону передбачено, що правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 83 Закону державна служба припиняється, зокрема, за ініціативою суб`єкта призначення (ст. 87, 87-1 цього Закону).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону, підставами для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу.

Вказана законодавча норма стала підставою припинення державної служби та звільнення позивача.

Судом встановлено, що у зв`язку з проведенням організаційних заходів з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_3 " ІНФОРМАЦІЯ_2 було реорганізовано в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

При цьому в штаті відповідача відбулися наступні зміни: станом на 13 липня 2021 року працівників Збройних Сил України (посади державної служби) по штату було 13, з них головних спеціалістів 9, провідних спеціалістів 3 та спеціалістів 1, а з 14 липня 2021 року в Мукачівському РТЦК та СП (м. Мукачево) по штату стало 10 працівників Збройних Сил України (посади державної служби), з яких 9 головних спеціалістів та 1 спеціаліст. Тобто посади провідних спеціалістів, яку обіймала позивач, були скорочені.

Частиною 3 ст. 87 Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 1-1 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів.

Одночасно з попередженням про звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті суб`єкт призначення або керівник державної служби пропонує державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Державний службовець звільняється на підставі пункту 1 частини першої цієї статті у разі, коли відсутня можливість запропонувати відповідні посади, а також у разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Тобто, за вказаною нормою, суб`єкт призначення або керівник державної служби зобов`язаний не лише попередити державного службовця про наступне звільнення, а й одночасно з цим запропонувати державному службовцю іншу рівнозначну посаду державної служби або, як виняток, нижчу посаду державної служби відповідно до професійної підготовки та професійних компетентностей. При цьому, враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством про працю.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постановах Верховного Суду від 25 липня 2019 року у справі №807/3588/14, від 27 травня 2020 року у справі №813/1715/16, висловлював правову позицію, що обов`язок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору та охоплює вакантні посади, які з`явилися в установі протягом всього цього періоду і які існували на день звільнення.

Частиною 3 ст. 87 Закону законодавець чітко визначив можливість звільнення державного службовця на підставі пункту 1 частини першої цієї статті (зокрема, у разі скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців) виключно за відсутності можливості запропонувати йому відповідні посади або в разі його відмови від переведення на запропоновану посаду.

Вказане узгоджується із позицією Верховного Суду, що викладене у постанові від 10 листопада 2022 року у справі №640/24023/21.

Таким чином, процедура звільнення державних службовців у зв`язку з припиненням державної служби за ініціативою суб`єкта призначення на момент звільнення позивача із займаної посади врегульована положеннями Закону.

Так, 09 червня 2021 року ОСОБА_2 була попереджена про можливе звільнення у зв`язку зі скороченням посади. При цьому будь-якої іншої посади їй запропоновано не було.

Вказану обставину відповідач пояснив значним скороченням чисельності посад державних службовців після проведеної реорганізації та відсутністю інших вакантних посад.

Так, в судовому засіданні судом було з`ясовано, що у період повідомлення позивача про майбутнє звільнення та на момент звільнення в Мукачівському РТЦК та СП була наявна тільки одна вакантна посада державної служби - головного спеціаліста-психолога, однак така потребувала знань у галузі психології, а тому не могла бути запропонована ОСОБА_2 .

З цього приводу суд зазначає наступне.

Як уже вказано вище, на виконання вимог Директиви Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » з 14.07.2021 введено в дію штат №43/071-55 ІНФОРМАЦІЯ_7 . Відповідно до таких змін відбулася реорганізація територіальних центрів комплектування, в тому числі, ІНФОРМАЦІЯ_2 було переформовано в ІНФОРМАЦІЯ_5 , а замість Воловецького РТЦК та СП та Свалявського РТЦК та СП сформовані 1-й (розташований в смт. Воловець) та 2-й відділ (розташований у м. Свалява) у складі ІНФОРМАЦІЯ_7 .

До новоутворених, шляхом реорганізації, установ перейшли всі права та обов`язки ліквідованих установ (ТЦК, ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 ), у тому числі і щодо працевлаштування державних службовців.

Відповідно, у ІНФОРМАЦІЯ_7 виник обов`язок, щодо працевлаштування державних службовців ІНФОРМАЦІЯ_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відповідно до І відділу РТЦК (розташованого у смт. Воловець), II відділу РТЦК (розташованого у м. Свалява) та ТЦК до РТЦК.

Штатом №43/071-55 у ІНФОРМАЦІЯ_10 (з розташуванням у м. Мукачево) не передбачено посад провідних спеціалістів. В свою чергу інші вакантні посади, окрім психолога, що потребувала знань у галузі психології, були відсутні. Тому суд вважає, що відповідач не міг запропонувати ОСОБА_2 іншу рівнозначну посаду державної служби або навіть нижчу посаду державної служби відповідно до її професійної підготовки та професійних компетентностей.

Більше того, у поданій 13 липня 2021 року на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 заяві ОСОБА_2 зі своїм звільненням з роботи та припиненням державної служби у зв`язку з проведенням організаційних заходів та зміною штату погодилася.

Окрім того, суд відхиляє посилання ОСОБА_2 на самостійне виховання малолітньої дитини, оскільки такі обставини були відсутні на момент її звільнення. Так, провадження у справі про розірвання шлюбу було відкрито Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 27 липня 2021 року.

З приводу посилання позивача на помилкове зазначення в якості підстави для звільнення п. 4 ч. 1 ст. 87 Закону (вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення), як на підставу для скасування оскарженого наказу, суд зазначає, що допущена в такому описка за умови дотримання процедури звільнення не може слугувати єдиною підставою для його скасування.

Більше того, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 №41 від 26.09.2022 параграф 2 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.07.2021 №43 відмінено та викладено в наступній редакції: «На виконання вимог п. 4 ч. 1 ст. 83 та п. 1 ч. 1 та ч. 4 ст. 87 Закону України «Про державну службу» в зв`язку з проведенням організаційних заходів та в зв`язку зі зміною штату державних службовців припинити державну службу та звільнити в зв`язку з реорганізацією 13 липня 2021 року працівника Збройних Сил України ОСОБА_2 , провідного спеціаліста відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Отже, відповідачем самостійно було виправлено допущену в оскарженому наказі помилку.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що відповідач при звільненні ОСОБА_2 діяв в порядку та спосіб, передбачений законодавством, з огляду на що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 ) до Мукачівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особам, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спорту на стороні відповідача, Закарпатський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2023 року.

СуддяР.О. Ващилін