Справа № 260/952/23
Суддя: Іванчулинець Д.В.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

31 травня 2023 рокум. Ужгород№ 260/952/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Іванчулинця Д.В.,

при секретарі судового засідання Костелей І.Ф.,

за участю сторін та осіб, які беруть участь у розгляді справи:

представника позивача Бровді І.А.,

представник відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання відповідача про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Тячівської районної державної адміністрації (вул. Незалежності, 30, м. Тячів, Тячівський район, Закарпатська область, 90500, ) про визнання протиправним та скасування розпорядження, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України 31 травня 2023 року було проголошено вступну та резолютивну частини Ухвали. Повний текст Ухвали виготовлено та підписано 05 червня 2023 року.

20 лютого 2023 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Тячівської районної державної адміністрації (далі - відповідач), якою просить суд: визнати протиправним та скасувати розпорядження № 1-к від 02 січня 2023 року голови Тячівської районної державної адміністрації - начальника районної військової адміністрації, про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 (а.с.1-6).

27 лютого 2023 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було залишено дану позовну заяву без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів сплати судового збору (оригінал квитанції чи платіжного доручення) у сумі 1073,60 грн. (а.с.16, 17).

На виконання вимог ухвали суду від 27 лютого 2023 року позивачем надано суду оригінал квитанції про оплату судового збору (а.с.21).

29 березня 2023 року ухвалою судді Закарпатського окружного адміністративного суду було відкрито провадження в даній адміністративній справі в порядку загального позовного провадження та витребувано від відповідача оригінал чи належним чином завірені копії матеріалів дисциплінарної справи відносно позивача (а.с.25, 26).

13 квітня 2023 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням строку на звернення до суду (а.с.30-32).

Розглянувши клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропущенням позивачем строку на звернення до суду, заслухавши з цього приводу думку представника позивача та дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Згідно частини 1 статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Статтею 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Право звернення до суду є невід`ємним особистим правом, яке реалізовується особою в порядку, встановленому КАС України. Способом реалізації цього права є звернення зацікавленої особи з позовом до суду.

У свою чергу, звернення до суду з позовом є підставою для виникнення процесуальних відносин, пов`язаних з вирішенням спору по суті. Звернення до суду і судове провадження повинно здійснюватися відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема, процесуальних норм щодо порядку провадження в адміністративних справах.

Як встановлено частинами першою та другою статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини третьої статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

З вищенаведених норм слідує, що строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Відтак, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України, відповідно до частини третьої якої, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В силу приписів частини 4 статті 123 КАС України, якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010 справа «Меньшакова проти України» (Заява №377/02) пункт 52 «Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі «право на суд», яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на «розгляд» спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ)».

У справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010 в пункті 32 Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 року (далі - Закон України «Про державну службу»).

За змістом статті 5 Закону України «Про державну службу», правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом (ч.2 ст.5 Закону). Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Статтею 78 Закону України «Про державну службу» передбачено, що рішення про накладення дисциплінарного стягнення може бути оскаржено державними службовцями до суду. Скарга подається протягом 10 календарних днів після одержання державним службовцем копії наказу (розпорядження) про накладення дисциплінарного стягнення.

Так, як вбачається із матеріалів справи позивач оскаржує прийняте відносно нього відповідачем Розпорядження від 02 січня 2023 року № 1-к.

Відповідач обґрунтовує клопотання про залишення позову без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до суду тим, що оскаржуване розпорядження 02 січня 2023 року було надіслано на домашню адресу позивача поштовим відправленням та його одержання підтверджено повідомленням про вручення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, Розпорядження було надіслано адресату ОСОБА_1 на поштову адресу: Руське Поле, Тячівський район, Закарпатська область, 90551 (а.с.33). Натомість, поштова адреса ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , яка зокрема зазначена у позовній заяві та співпадає із даними паспорта позивача серії НОМЕР_2 (а.с.1, 11, 12).

На підтвердження факту надіслання ОСОБА_1 оскаржуваного Розпорядження відповідачем надано суду копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 02.01.2023 та фіскальний чек Укрпошти від 02.01.2023 (а.с.33).

Однак, вищевказані докази, не підтверджують надсилання відповідачем позивачеві саме оскаржуваного розпорядження, оскільки не містить жодної інформації про зміст вкладення.

Ба більше, суд відхиляє твердження відповідача про одержання позивачем особисто оскаржуваного розпорядження, оскільки доказом про одержання є повідомлення про вручення поштового відправлення, яке містить підпис одержування, без зазначення прізвища, імені та по батькові, а також дати одержання такого відправлення.

Окрім вищезазначеного, відповідач зазначає, що позивач звернувся особисто до нього із письмовою заявою з прохання надати йому копію оскаржуваного документу.

На підтвердження даних обставин, відповідач надає суду копію такої заяви ОСОБА_1 від 06 лютого 2023 року, та згідно вищезазначеної заяви 07 лютого 2023 року позивачем одержано розпорядження (а.с.34).

Тобто, строк звернення до суду з метою оскарження спірного розпорядження виник у позивача з моменту одержання копії розпорядження, а саме 07 лютого 2023 року.

В силу вимог чинного законодавства, строк звернення до суду у даній категорії справи становить 10 календарних днів.

Відтак, останнім днем строку на звернення до суду в позивача було 17 лютого 2023 року.

20 лютого 2023 року на адресу суду поштовим відправленням надійшла дана позовна заява, що підтверджується відтиском штемпелю Закарпатського окружного адміністративного суду.

Так, 14 лютого 2023 року позивач за допомогою засобів поштового зв`язку Укрпошта відправив поштове відправлення з даним позовом до суду, що підтверджується відтиском штемпелю Укрпошти на конверті, в якому надійшов позов (а.с.14).

Виходячи із заявленого клопотання, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що дане клопотання є не обґрунтованим та таким, у задоволенні якого слід відмовити, оскільки позивачем не пропущено строк на звернення до суду.

Керуючись статтями 9, 12, 20, 73, 77, 79, 229, 240, 248, 262 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовних вимог без розгляду - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

СуддяД.В. Іванчулинець