Справа № 360/7979/21
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року справа №360/7979/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі № 360/7979/21 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі - ГУПФУ в Хмельницькій області, відповідач 1), в якому просила: визнати неправомірними дії ГУПФУ в Хмельницькій області щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV періодів роботи на шахті «Луганська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля» з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року в якості учня гірника, електрослюсаря підземного та в Лисичанському шахтоспецналадочному управлінні «Луганськспецавтоматика» з 08.051992 року по 22.01.2001 року та скасувати рішення ГУПФУ в Хмельницькій області; зобов`язати ГУПФУ в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу для призначення пенсії періоди роботи на шахті «Луганська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля» з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року в якості учня гірника, електрослюсаря підземного та в Лисичанському шахтоспецналадочному управлінні «Луганськспецавтоматика» з 08.05.1992 року по 22.01.2001 року електрослюсарем по ремонту обладнання шахтної поверхні.

Ухвалою суду від 28.01.2022 року залучено до участі у справі № 360/7979/21 як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13.02.2023 року позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано рішення ГУПФУ в Хмельницькій області №91 від 04.10.2021 про відмову в призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язано ГУПФУ в Луганській області призначити позивачу пенсію за заявою від 28.09.2021 року відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, з урахуванням уточнюючих довідок та зарахуванням до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоду служби в Радянській армії з 20.10.1979 року по 10.11.1983 року та роботи з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Хмельницькій області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн.;

- стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУПФУ в Луганській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 454 грн.

Відповідач 2 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду, прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального, процесуального права.

В обґрунтування доводів посилався на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області по заяві позивача про призначення пенсії рішення не приймало, заяву не розглядало, за принципом екстериторіальності визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області розглядати заяву позивача про призначення пенсії, тому відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області призначити пенсію. Щодо зобов`язання зарахyвання до пiльгового стажу перiодiв трудової діяльності позивача вважає втручанням в дискреційні повноваження пенсійного органу.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу № 360/7979/21, який листом повідомив, що всі документи у цій справі, що надійшли в паперовому вигляді або через офіційну електронну пошту суду скановано та експортовано в КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Позивач 28 вересня 2021 року звернувся до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додав документи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова книжка, диплом про навчання, свідоцтво про народження, військовий квиток, довідка форми ОК-5 про заробітну плату з 01.07.2000 по день звернення.

Рішенням ГУПФУ в Хмельницькій області від 04.10.2021 року № 91 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 через відсутність необхідного страхового стажу роботи 28 років. Страховий стаж особи становить 24 роки 7 місяців 27 днів. За доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди роботи. Для зарахування періоду роботи з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року в пільговому обчисленні необхідно доповнити документи пільговою довідкою згідно додатку 5 постанови КМУ від 12.08.1993 № 637. Дата з якої заявник матиме право на пенсію - 02.01.2024, на час звернення пенсію не отримує, на обліку в пенсійних органах не перебуває.

Листом від 11.10.2021 року № 4059-4114/А-02/8-1200/21 ГУПФУ в Луганській області повідомило, що заяву від 28.09.2021 про призначення пенсії за віком розглянуто ГУПФУ в Хмельницькій області та прийнято рішення від 04.10.2021 року № 91 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 28 років. Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу його страховий стаж складає 24 роки 7 місяців 27 днів. До пільгового стажу не враховано період роботи на шахті «Луганська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля» з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року в якості учня гірника, електрослюсаря підземного та в Лисичанському шахтоспецналадочному управлінні «Луганськспецавтоматика» з 08.05.1992 по 22.01.2001 у зв`язку з відсутністю пільгових довідок (норми пункту 20 Порядку підтвердження трудового стажу).

Згідно форма РС-право страховий стаж позивача складає 24 роки 7 місяців 27 днів, періоди роботи з 08.05.1992 року по 22.01.2001 року, з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року зараховані тільки до страхового стажу.

Кількість наявного в позивача загального страхового стажу в календарному, а не в кратному обчисленні, 24 роки 7 місяців 27 днів сторони визнають, отже це питання не є спірним для сторін.

Згідно військового квітка НОМЕР_1 від 19.10.1979 року позивач з 20.10.1979 року по 10.11.1983 року проходив службу в Радянській Армії.

Згідно записів трудової книжкисерії НОМЕР_2 від 18.04.1984 року позивач:

- № 1: з 01.09.1976 року по 17.07.1979 року навчався в ДПТУ №30 м. Кіровська (диплом НОМЕР_3 );

- Комунарський металургійний комбінат:

№ 2: 02.08.1979 року прийнятий в Атотранспортний цех слюсарем з ремонту автомобілів 3 розряду (розп. №2 від 02.08.1979 року);

№ 3: 10.10.1979 року звільнений до лав Радянської Армії (розп. №2816 від 11.10.1979 року);

- № 4: служба в Радянській Армії з 20.10.1979 року по 10.11.1983 року (в/к НУ №7287854);

- Шахта «Луганська» п/о «Стахановвугілля»:

№ 5: 26.04.1984 року прийнятий підземним учнем гірника з повним робочим днем в шахті (наказ №17/к від 23.04.1984 року);

№ 6: 22.10.1984 року переведений підземним електрослюсарем 3 розряду з повним робочим днем в шахті (наказ №42/к від 22.10.1984 року);

№ 7: 07.01.1988 року звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП УССР (наказ № 5/к від 08.01.1988 року);

№№ 8, 9: з 23.03.1988 року по 24.06.1988 року працював радіомеханіком на Сєвєродонецькому заводі «Побутрадіотехніка» (наказ № 33 від 23.03.1988 року, наказ №43 від 02.06.1988 року);

№№ 10, 11: з 25.04.1991 року по 04.05.1992 року працював радіомеханіком на Лисичанському заводі «Побутрадіотехніка» (наказ №14 від 15.05.1991 року, наказ №31 від 04.05.1992 року);

- Лисичанське шахтоспеціалізоване управління тресту «Луганськвуглеавтоматика»:

№ 12: 08.05.1992 року прийнятий електрослюсарем по ремонту обладнання 5 розряду шахтної поверхні на дільницю № 3 шахтних та центральних збагачувальних фабрик, засобів шахтної диспетчеризації та АТС за переводом з Лисичанського заводу «Побутрадіотехніки» (наказ № 36/к від 08.05.1992 року);

№ 13: 01.10.1992 року призначено шостий розряд електрослюсаря з ремонту обладнання на цій же дільниці (наказ № 78/к від 01.10.1992 року);

№ 14: 23.11.1993 року у зв`язку з переатестацією робочих місць на підставі постанови КМУ від 01.08.1992 року № 442 встановлена посада електрослюсаря з ремонту обладнання шахтної поверхні, що відповідає Списку № 2, розділ 1, підрозділ 1, пункт «а», шифр 2010100а-19931 (протокол засідання комісії з атестації от 23.11.1993 року);

№ 15: 21.04.1997 року переведений електрослюсарем з ремонту обладнання 6 розряду на дільницю шахтних вантажопідйомних засобів, поверхневих п/станцій, шахтних та центральних збагачувальних фабрик та дефектоскопії (наказ № 14-к від 21.04.1997 року);

№ 16: 22.01.2001 року звільнений за ст. 36 п. 1 КЗпП України (наказ № 5-к від 22.01.2001 року);

№№ 17, 18: з 01.02.2001 року по 26.01.2002 року перебував на обліку в Лисичанському міському центрі зайнятості Луганської області та отримував допомогу з тимчасового безробіття.

Записи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, мають відомості про документи, на підставі яких зроблені відповідні записи, а також наявні записи про атестацію робочих місць.

На підтвердження пільгового періоду роботи в спірний період надано копії уточнюючих довідок:

- про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 225 від 21.05.2014 року, згідно якої позивач в період з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року працював повний робочий день на шахті «Луганська» з видобутку вугілля виконував гірничі роботи учнем гірника, гірника, електрослюсаря підземного - за професіями, що передбачені Списком 1 розділом 1 підрозділом 1;

- про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, за якою позивач в період з 08.05.1992 року по 22.01.2001 року працював повний робочий день на Лисичанському шахтоспеціалізованому управлінні тресту «Луганськвуглеавтоматика», виконував гірничі роботи за професією, що передбачена Списком № 2 розділом 1 підрозділом 1 (05 років 05 місяців 15 днів);

- про заробіток для обчислення пенсії № 226 від 21.05.2014 року, доповнення до довідки про заробітну плату, видані ПАТ «Луганськвуглеавтоматика» № 227 від 21.05.2014 року, про перейменування підприємства.

За п. 1 ч. 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон №1058) в солідарній системі призначаються, у тому числі, пенсія за віком.

За ч. 1 статті 26 Закону № 1058 особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

За ч. 1 статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п.п. 1 і 2 частини 2 статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається:

1) працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків;

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи;

2) працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Згідно пп. 2,3 ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеного законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004).

Спірним є стаж роботи позивача у період з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року на шахті «Луганська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля» та з 08.05.1992 року по 22.01.2001 року в Лисичанському шахтоспецналадочному управлінні «Луганськспецавтоматика», який пенсійним органом не зараховано до пільгового у зв`язку з відсутністю відомостей в трудовій книжці про характер виконаної роботи.

Зазначений стаж роботи мав місце до набрання чинності Законом № 1058, тобто до впровадження системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування з 01.01.2004 року, отже цей стаж, (12 років 4 місяця 27 днів) має бути зарахований позивачу на підставі вимог Закону №1788 та інших, чинних на той час нормативних актів.

Порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 даного Закону.

За ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788) особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно ст. 62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого ПКМУ від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно пп. 1 п. 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці 1 цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

За пп. 2 пункту 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Згідно п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що були чинними на період роботи особи. При цьому, до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

За правилами застосування Списків № 1 і № 2, якщо пільгова робота виконувалася до 31.12.1991 року, то застосовується Списки, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173; якщо виконання пільгової роботи продовжувалося після 01.01.1992 або розпочато після цієї дати, але не більше як до 11.03.1994 року, то застосовується Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10; якщо пільгова робота продовжувалася після 11.03.1994 року або розпочата після цієї дати, але не більше як до 16.01.2003 року, то застосовується Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162.

В спірні періоди роботи позивача необхідно застосовувати Списки № 1 і № 2, які були чинними у цей період.

За Списками № 1 і № 2, затвердженого постановами Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 року № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 року № 162, що були чинними на період роботи позивача, вбачається, що професія гірника, електрослюсаря підземного (Список №1) та відносяться до професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За п. 4.2 Порядку № 637 результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно п. 4.3 Порядку № 637 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

За п. 4.5 Порядку № 637, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 року № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, пунктом 2 якого визначено, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Отже, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці та розробленими на його виконання Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 року № 41.

Крім того, атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992 року.

Таким чином, за період роботи позивача з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року для підтвердження пільгового стажу роботи достатньо записів його трудової книжки про те, що він працював на шахті «Луганська» повний робочий день на підземних роботах учнем гірника, гірником, електрослюсарем підземним - за підземними професіями, що віднесені до списку №1. Записів про атестацію робочого місця за цей період трудова книжка і не мала містити, оскільки вимоги щодо її проведення набули чинності пізніше.

Отже, пенсійний орган протиправно не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком № 1 стаж роботи за підземними професіями з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року.

За Роз`ясненням про проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 21.08.2000 року № 205, в окремих випадках за скрутного фінансово-економічного стану, що склався на підприємстві з незалежних від нього причин, для проведення атестації робочих місць, де не сталися докорінні зміни умов і характеру праці у зв`язку з впровадженням нових технологій, засобів виробництва, матеріалів, реконструкцією існуючих об`єктів, приміщень тощо, можливе використання результатів санітарно-гігієнічних досліджень факторів виробничого середовища і трудового процесу, отриманих під час попередньої атестації, за умови реалізації технічних і організаційних заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працівників за результатами попередньої атестації робочих місць і дотримання всіх інших вимог Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці.

Отже, атестація має проводитися у передбачені п. 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 № 442 строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Що узгоджується з правовою позицією Верховного суду в постановах від 23.10.2018 року у справі 348/1079/17, від 01.11.2018 року у справі № 455/1053/16-а, за якою атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Отже, на працівника не має бути покладено тягар відповідальності у вигляді позбавлення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, якщо саме роботодавцем не виконано обов`язку внесення відповідних записів про атестацію до трудової книжки або не проведено атестацію відповідних робочих місць.

За змістом трудової книжки записи щодо періодів роботи позивача виконано відповідно до вимог Інструкції № 58, у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону зазначені, записи містять необхідну інформацію про характер виконуваної позивачем роботи та посилання на відповідні накази, на підставі яких такі записи були внесені, а також записи завірені печатками підприємств, будь-яких виправлень в цих записах судом не виявлено.

Крім того, відомості трудової книжки позивача щодо періоду роботи в Лисичанському шахтоспецналадочному управлінні «Луганськспецавтоматика» містять запис про проведення атестації робочого місця позивача за посадою електрослюсаря з ремонту обладнання шахтної поверхні за Списком № 2 розділ 1, підрозділ 1, пункт «а», шифр 2010100а-19931 (запис № 14 - 23.11.1993 року у зв`язку з переатестацією робочих місць на підставі постанови КМУ від 01.08.1992 року № 442 протоколом засідання комісії з атестації від 23.11.1993 року).

Таким чином, пенсійним органом протиправно не зараховано до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 2 період роботи в Лисичанському шахтоспецналадочному управлінні «Луганськспецавтоматика» електрослюсарем з ремонту обладнання шахтної поверхні з 08.05.1992 року по 22.01.2001 року.

Щодо врахування наданих позивачем до уточнюючих довідок Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

За ч. статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Крім того, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

В даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької та Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Позивачем надано суду наступні документи: копії довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 225 від 21.05.2014 року, в якій зазначено, що позивач у період з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року працював повний робочий день на шахті «Луганська» по видобутку вугілля виконував гірничі роботи за професією, що передбачена Списком 1 розділом 1 підрозділом 1; довідку про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якій зазначено, що позивач у період з 08.05.1992 року по 22.01.2001 року працював повний робочий день на Лисичанському шахтоспеціалізованому управлінні тресту «Луганськвуглеавтоматика», виконував гірничі роботи за професією, що передбачена Списком № 2 розділом 1 підрозділом 1; довідки про заробіток для обчислення пенсії № 226 від 21.05.2014 року, доповнення до довідки про заробітну плату, видані ПАТ «Луганськвуглеавтоматика» № 227 від 21.05.2014 року, довідку про перейменування.

Зазначені документи підтверджують наявність в позивача права на зарахування спірного періоду до спеціального стажу за Списками №№ 1, 2.

Суд не бере до уваги посилання пенсійного органу на те, що підприємства, які видали позивачу довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії позивачу, розміщені на тимчасово окупованій території України, оскільки відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного права на пенсійне забезпечення.

Судом враховано правову позицію в постановах Верховного суду у справі № 175/4336/16-а від 28 серпня 2018 року, у справі № 172/718/17 від 27 лютого 2018 року.

Крім того, позивач набув трудовий стаж у період, коли населені пункти, на території яких підприємства здійснювали господарську діяльність, перебували під контролем української влади, і їх було утворено відповідно до законодавства України. Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий трудовий стаж роботи. Такі документи за встановлених судом обставин відсутності в позивача можливості в інший спосіб довести такі обставини, мають бути враховані пенсійними органами як для визначення права на пенсію, так і для визначення розміру заробітної плати для обчислення пенсії.

Таким чином, відповідачем протиправно не зараховано періоди роботи позивача з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року на шахті «Луганська» виробничого об`єднання «Стахановвугілля», з 08.05.1992 року по 22.01.2001 року в Лисичанському шахтоспецналадочному управлінні «Луганськспецавтоматика» до пільгового стажу позивача, що разом складає понад 12 років 4 місяці 25 днів такого стажу для призначення пенсії.

Крім того, трудовою книжкою позивача підтверджується період роботи з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року за підземною професією, яка надає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1.

За військовим квитком НОМЕР_1 від 19.10.1979 року позивач з 20.10.1979 року по 10.11.1983 року проходив військову службу в лавах Радянської Армії.

За п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону № 1788 до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

За ч. 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно статті 2 Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України, щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби» час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

За абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Отже, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Конституційний суд України в рішенні № 1-рп/99 від 09.02.1999 року зазначив, що положення частини першої статті 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). Тому до спірних правовідносин має застосовуватись законодавство, чинне на момент їх виникнення.

На період проходження позивачем військової служби діяло Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затверджене постановою Ради Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 року № 590 (далі - Положення).

За п. «к» ч. 1 пункту 109 Положення, крім роботи в якості робочого або службовця в загальний стаж роботи зараховується також служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (підпункти «а» та «б» пункту 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (підпункт «в» пункту 16) періоди, зазначені в підпунктах «к» та «л», дорівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії або до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду.

Отже, відповідно до норм, що були чинними на час проходження військової служби позивачем, служба в Радянській армії зараховувалася до стажу роботи, що слідувала по закінченню цього періоду, не залежно від того, чи строковою чи позастроковою була така служба, а також не залежно від часу працевлаштування, а також кількості наявного стажу за певною професією, що слідував за такою службою.

За трудовою книжкою позивач після військової служби працював з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року на шахті «Луганська» п/о «Стахановвугілля» підземним учнем гірника з повним робочим днем в шахті та підземним електрослюсарем з повним робочим днем в шахті.

Оскільки судом визнано право позивача на зарахування періоду роботи з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року до пільгового підземного стажу за Списком № 1, то період військової служби позивача з 20.10.1979 року по 10.11.1983 року, що передував такій роботі, також підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком № 1 згідно трудової книжки та військового квитка відповідно до вимог законодавства, що було чинним на час проходження військової служби позивачем. Тому позивач фактично має пільговий підземний стаж за Списком № 1 понад 7 повних років, що надає йому право призначення пенсії згідно з вимогами п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058 із зменшенням пенсійного віку (60-7 повних років) та за умови наявності зарахованого відповідачем загального страхового стажу на дату звернення - 24 роки 7 місяців 27 днів станом на 28.09.2021 року, (а згідно вимогою законодавства з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року для визначення права не пенсію страхового стажу має бути не менше 23 років 6 місяців у чоловіків).

На підставі викладеного, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Хмельницькій області №91 від 04.10.2021 про відмову в призначенні пенсії позивачу; зобов`язання пенсійного органу призначити позивачу пенсію за заявою від 28.09.2021 року відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV, з урахуванням уточнюючих довідок та зарахуванням до пільгового підземного стажу за Списком № 1 періоду служби в Радянській армії з 20.10.1979 року по 10.11.1983 року та роботи з 26.04.1984 року по 07.01.1988 року.

Щодо розподілу заяви про призначення пенсії за правилами екстериторіальності.

Позивач звернувся до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої були додані відповідні документи.

За ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч.5 ст.45 Закону №1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано «Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними Постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1).

Згідно п. 4.1 Порядку № 22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно п. 4.3 Порядку № 22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 «Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг» для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 «Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення» визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший.

У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України - стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.

Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.

На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про хибність висновку суду першої інстанції про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати спірні періоди трудової діяльності та призначити пенсію позивачу, оскільки подана позивачем заява з документами Головним управлінням Пенсійного фонду України в Луганській області по суті взагалі не розглядалась і рішення про відмову у призначенні пенсії не приймалось. В даному випадку спірне рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято відповідачем 1.

Враховуючи те, що апеляційним судом визнано правомірність визначення органу, який розглянув заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності, та те, що спірне рішення про відмову в призначенні пенсії прийнято відповідачем 1, апеляційний суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача 1 зарахувати спірні періоди роботи до пільгового стажу та призначити пенсію позивачу.

Твердження відповідачів про те, що право призначення пенсії покладено на територіальний орган Пенсійного фонду та є виключно їх дискреційними повноваженнями, суд відхиляє з огляду на таке.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії передбачені Законом № 1058.

Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.

Щодо судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено в повному обсязі, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 908 грн. за подання позову.

Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, частково неправильно вирішив справу що суті спору, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню в частині вимог до відповідача 2, з прийняттям нової постанови в цій частині про відмову у задоволенні вимог; та зміні в частині визначення територіального пенсійного органу, якого зобов`язано зарахувати спірні періоди роботи позивача до пільгового стажу та якого зобов`язано призначити пенсію; та зміні в частині розподілу судових витрат, в решті - без змін.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі № 360/7979/21 за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, прийняти нову постанову в цій частині про відмову у задоволенні позову в повному обсязі до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі № 360/7979/21 - змінити в мотивувальній частині щодо визнання територіального органу пенсійного фонду, який зобов`язано вчинити певні дії.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі № 360/7979/21- змінити, в абзаці 3 резолютивної частини рішення шляхом зазначення пенсійного органу, а саме, замість «Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області», зазначити «Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області».

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі № 360/7979/21 - змінити, в абзаці 4 резолютивної частини рішення шляхом зазначення суми «908 грн. (дев`ятсот вісім гривень)», замість «454,00 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні 00 коп.)».

Абзац 5 резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі № 360/7979/21 - виключити з тексту рішення.

При цьому, абзаци з 6 по 10 резолютивної частини рішення вважати абзацами з 5 по 9 відповідно.

В іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 14 червня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв