Справа № 529/184/23
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 р. Справа № 529/184/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Євсєєвої М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20.03.2023, суддя Петренко Л.Є, по справі № 529/184/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову інспектора СРПП ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Прокопенка О.М. серії БАД № 656297 від 27.01.2023 у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 20.03.2023 позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову серії БАД № 656297 від 27.01.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Провадження у справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП - закрито.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, апелянт зазначає, що обставини вчинених позивачем адміністративних правопорушень підтверджуються письмовими поясненнями та відеозаписом, що був наданий до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, 27.01.2023 інспектором СРПП ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Прокопенком О.М. винесено постанову серії БАД № 656297 від 27.01.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

За даними оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 27.01.2023 о 10 год. 40 хв. по автодорозі Полтава-Котельва керував транспортним засобом КРАЗ 6510, державний номерний знак НОМЕР_1 , без полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, здійснював експлуатацію транспортного засобу, проте не пройшов обов`язковий технічний контроль вантажного автомобіля з підйомністю більше 3,5тон, здійснював рух транспортним засобом, шини якого мають місцеві пошкодження порізи, чим порушив п.п. 2.1, 31.3 б, 31.4 ПДР України, та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є протиправною, оскільки відповідачем належними доказами не доведено факту вчинення позивачем правопорушень.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, висновки суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП, ґрунтуються на твердженні про відсутність у даному випадку належних та допустимих доказів, оскільки наданий відповідачем оптичний диск із відеозаписом правопорушення містить відеозаписи без цифрового підпису як їх автора так і особи, уповноваженої на виготовлення даних копій, а тому не є допустимим доказом у розумінні ст. 74 КАС України.

Втім, дослідивши матеріали адміністративної справи колегія суддів звертає увагу на наявність у ній двох оптичних дисків із відеофайлами аналогічного змісту, один із яких дійсно не містить будь-яких цифрових підписів.

Натомість інший диск містить відеозаписи адміністративного правопорушення, засвідчені електронним цифровим підписом представника відповідача ОСОБА_2 , яка згідно з довіреністю № 930/115/01/26-2022 від 15.04.2022 строком дії до 15.04.2023, а отже дійсною на момент вчинення вказаних дій, наказу начальника Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 21.07.2022 № 610 «Про організацію здійснення самопредставництва ГУНП в Полтавській області в судах та виписці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських з формувань мала повноваження на вчинення таких дій.

А отже таким відеозаписам судом першої інстанції мала бути надана оцінка як доказам, що містять інформацію стосовно предмета доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції стосовно відсутності у справі належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

Стосовно суті адміністративних правопорушень, за вчинення яких позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, осіб, які рухаються в кріслах колісних, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», до участі у дорожньому русі допускаються транспортні засоби, конструкція і технічний стан яких відповідають вимогам діючих в Україні правил, нормативів і стандартів, що мають сертифікат на відповідність цим вимогам, укомплектовані у встановленому порядку, а у разі, якщо транспортний засіб згідно з цим Законом підлягає обов`язковому технічному контролю, пройшов такий контроль.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про дорожній рух» технічний стан транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, у частині, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, має відповідати правилам, нормативам і стандартам, затвердженим у встановленому порядку.

Обов`язок щодо забезпечення належного технічного стану транспортних засобів покладається на їх власників або інших осіб, які їх експлуатують, згідно з чинним законодавством.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про дорожній рух», транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті.

За змістом ч. 6 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» для вантажних автомобілів вантажопідйомністю більше 3,5 тонни, причепів до них та таксі незалежно від строку експлуатації періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить - щороку.

У той же час в силу ч. 2 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають: 1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; 2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років; 3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України "Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України".

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про дорожній рух», забороняється експлуатація транспортних засобів що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його.

Згідно з п. 31.3 б ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів, якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів , що підлягають такому контролю).

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2012 № 137 затверджено Порядок проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів.

Пунктом 16 ч. 2 Порядку № 137 визначено, що вантажність (вантажопідйомність) транспортного засобу різниця між максимальною масою транспортного засобу (повною масою транспортного засобу) та спорядженою масою транспортного засобу, яка дорівнює масі вантажу, який можна завантажити та перевозити на транспортному засобі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобіль вантажний це автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення вантажів; автомобіль легковий автомобіль, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів з кількістю місць для сидіння не більше ніж дев`ять з місцем водія включно.

У відповідності до частин 3 та 4 статті 19 Закону України «Про автомобільний транспорт» при державній реєстрації вантажних автомобілів у реєстраційних документах роблять відмітку щодо їх призначення згідно з документами виробника (вантажний автомобіль, причіп, напівпричіп з бортовою платформою відкритого або закритого типу, самоскид, цистерна, сідельний тягач, фургон, для аварійного ремонту, автокран, пожежний, автомобіль-мішалка, вишка розвідувальна чи бурова на автомобілі, для транспортування сміття та інших відходів, технічна допомога, автомобіль прибиральний, автомобіль-майстерня, радіологічна майстерня, автомобіль для пересувних телевізійних і звукових станцій тощо).

Так, зі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 на транспортний засіб КРАЗ 6510 самоскид-с встановлено, що повна маса даного транспортного засобу складає 24880 кг., маса без навантаження - 16000 кг.

Із урахуванням положень п. 16 ч. 2 Порядку № 137 вантажність (вантажопідйомність) транспортного засобу КРАЗ 6510, державний номерний знак НОМЕР_1 , становить - 8880 кг., а отже більше 3,5 тонн.

Таким чином, автомобіль, яким керував позивач, за типом є вантажним, вантажопідйомністю більше 3,5 тонн, зареєстрований 26.02.2013, з огляду на що підлягає обов`язковому технічному контролю кожен рік.

Судовим розглядом встановлено та не заперечувалось позивачем, що відомості про проходження вказаним транспортним засобом обов`язкового технічного контролю відсутні, що є порушенням п. 31.3. б ПДР України.

Відповідно до ч. 3 ст. 121 КУпАП України, керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Стосовно притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2.1 ґ ПДР України передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Відповідно до п. 13.1 Інструкції з питань діяльності підрозділів дорожньо-патрульної служби Державтоінспекції МВС, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.03.2009 року № 111, підставою для зупинення транспортних засобів є, зокрема, таке: порушення ПДР водіями, наявність даних, що свідчать про причетність транспортного засобу, його водія, пасажирів або вантажу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, злочину чи адміністративного правопорушення, необхідність опитування водія чи пасажирів про обставини скоєння ДТП, адміністративного правопорушення, злочину, свідками якого вони є або могли бути, необхідність залучення водія транспортного засобу для надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або працівникам міліції чи як свідка при оформленні протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

Частиною 2 ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Зазначеною нормою визначено вичерпний перелік підставою для зупинення транспортних засобів, якими керують водії.

Абзацом 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу працівників поліції, а водії військових транспортних засобів - на вимогу поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» поліцейським надано право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.06.2020 у справі № 415/123/17 (№ К/9901/29648/18).

Так, на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис адміністративного правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що при перевірці документів після зупинки транспортного засобу позивачем на вимогу працівника поліції не надано страховий поліс.

При цьому, підставою для зупинки транспортного засобу КРАЗ 6510, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням позивача стало порушенням п. 31.4.5 ПДР, а саме здійснення руху транспортним засобом, шини якого мають місцеві пошкодження порізи.

Отже, зазначене порушення п. 31.4.5 ПДР України є підставою для зупинки поліцейським транспортного засобу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» та вимаганням відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про дорожній рух» у водія пред`явлення документів, в тому числі і страхового полісу про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У той же час, до суду позивачем надано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208097096 строком дії з 00:00 год. 16.02.2022 по 15.02.2023 включно.

Втім, 27.01.2023 під час зупинки транспортного засобу позивач не мав при собі та не надав на вимогу працівника поліції страховий поліс.

Таким чином, ненадання позивачем на вимогу інспектора поліції поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є адміністративним правопорушенням, передбаченим ч. 1 ст. 126 КупАП, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стосовно правомірності притягнення позивача да відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до 31.1 ПДР України технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Пунктом 31.4.5 ПДР "Колеса і шини", забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: шини мають місцеві пошкодження (порізи, розриви тощо), що оголюють корд, а також розшарування каркаса, відшарування протектора і боковини.

Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено, що керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно положень ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В силу ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна містити, у тому числі, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Так, на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідачем надано відеозапис адміністративного правопорушення.

Із дослідженого відеозапису встановлено, що після зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, інспектор поліції повідомив ОСОБА_1 про виявлення порушення ним п. 31.4.5 ПДР, а саме здійснення руху транспортним засобом, шини якого мають місцеві пошкодження порізи.

Втім, жодних доказів на підтвердження наявності таких порушень, зокрема даних щодо будь-яких технічних несправностей чи невідповідність технічного стану транспортного засобу, яким керував позивач, встановленим вимогам, зокрема щодо стану шини, наданий відповідачем відеозапис не містить.

Отже, в цій частині колегія суддів зазначає про безпідставність притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, через відсутність доказів вчинення позивачем вказаного правопорушення, з огляду на що оскаржувана постанова в цій частині є протиправною та підлягає скасуванню.

В іншій частині враховуючи доведеність наявності в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 3 ст. 121 КУпАП, колегія суддів зазначає, що відповідачем правомірно розглянуто справу про адміністративні правопорушення та винесено постанову про притягнення особи до відповідності в цій частині.

Крім того, дослідженим у ході судового розгляду справи відеозаписом фіксації правопорушення спростовуються доводи позивача щодо недотримання інспектором поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, із наданого відеозапису встановлено, що інспектором поліції після зупинки транспортного засобу повідомлено причину зупинки та необхідність пред`явити посвідчення водія, про початок розгляду справи про адміністративне правопорушення та особу, яка буде його проводити.

Посилання ОСОБА_1 стосовно не роз`яснення інспектором прав та обов`язків особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, спростовуються наданим відеозаписом, а саме файлом 0000000_000000_5307 - 00:00:43 год.

Доводи позивача стосовно ненадання інспектором поліції можливості користуватись правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема неознайомлення із відеозаписом фіксації вчиненого правопорушення, є безпідставними, оскільки у ході розгляду справи відповідачем роз`яснено позивачу про наявність права, однак останнім відповідних клопотань не заявлялось.

Таким чином колегія суддів зазначає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відповідачем проведений у відповідності із порядком, визначеним гл. 22 КУпАП.

Також колегія суддів звертає увагу, що згідно зі ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.

Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Так, відповідач виявивши факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 121 КУпАП, керуючись положеннями ст. 36 КУпАП, наклав стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Отже скасування вказаної постанови в частині притягнення позивача до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, не призведе до зміни розміру штрафу у сумі 425 грн., що був накладений на позивача згідно із санкцією ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з помилковим застосуванням норм процесуального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області - задовольнити частково.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 20.03.2023 по справі № 529/184/23 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора СРПП ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області Прокопенка Олександра Миколайовича серії БАД № 656297 від 27.01.2023 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУпАП - закрити.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов