Справа № 420/1293/23
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1293/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хом`якової В.В., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року; з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 100000 гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168 за період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року; з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, виходячи з її розміру 100000 гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ОСОБА_1 , проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 в період з 24.02.2022 по 22.10.2022 року. З 24.03.2022 позивач був відряджений до В/Ч НОМЕР_3 .

28.02.2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" . Пунктом 1 вказаної Постанови КМУ №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць , а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів , - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

На підставі бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 №19, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 №29, наказу командира військової частини НОМЕР_2 з адміністративно-господарської діяльності від 24.03.2022 року №38 та рапорту командира маневреної групи №5/82 військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях та здійсненні заходів з національної безпеки і оборони і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії: з 24 березня 2022 року по 31 серпня 2022 року, що підтверджується довідкою В/Ч НОМЕР_3 № 4092 від 31.08.2022.

З 23.10.2022 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_4 .

Позивач зазначає, що на звернення до військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати додаткової винагороди до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, йому було відмовлено без обгрунтування підстав не нарахування та невиплати додаткової винагороди (відповідь від 07.11.2022 № 3438/1/1058). Тому просить задовольнити позов в повному обсязі.

Ухвалою від 30.01.2023 суд залишив позов без руху та надав термін для усунення недоліків.

Ухвалою від 15.02.2023 відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін.

Відповідач (військова частина НОМЕР_1 ) подав клопотання про застосування наслідків пропущення місячного строку звернення до суду та про залишення позову без розгляду. Суд розглянув клопотання та ухвалою від 12.06.2023 залишив його без задоволення.

У відзиві на позовну заяву Військова частина НОМЕР_1 просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем ЗСУ, в званні майор, в порушення Статуту ЗСУ безпідставно звернувся з заявою від 11.10.2022 (вх. № 1923 від 02.11.2022) напряму на адресу командира військової частини НОМЕР_1 замість рапорту на безпосереднього керівника свого підрозділу з службових та особистих питань, чим порушив ст. 1 Закону України "Про звернення громадян", ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що затверджено Законом України від 24.03.1999 за № 548-ХІУ. Згідно ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що затверджено Законом України від 24.03.1999 року за № 548-ХІУ, всі військовослужбовці повинні звертатись із службових та особистих питань до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може вирішити до наступного прямого начальника.

Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" визначено, що військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності. Тому листом військової частини НОМЕР_1 № 3438/1/1058 від 07.11.2022 ОСОБА_1 було роз`яснено порядок звернення до командира військової частини з службових та особистих питань. Жодного рапорту не було подано безпосередньому керівнику позивача або на командира військової частини НОМЕР_1 .

Згідно довідки про нарахування та перерахунок грошового забезпечення за 2022 рік позивач отримував щомісяця за спірний період 30000 грн. додаткової винагороди.

Відповідач зазначає, що відповідачу не надавалась ОСОБА_1 довідка військової частини НОМЕР_3 № 4092 від 31.08.2022 . Крім того, вказану довідку № 4092 не розглядала постійно діюча внутрішньо-перевірочна комісія військової частини НОМЕР_1 , котра створена на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 257 від 04.08.2022 з метою уточнення та перевірки правильного оформлення та відповідності до керівних документів довідок про прийняття безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі у отриманні збройної агресії військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 . Ця комісія двічі на місяць, в перших та останніх числах місяця, по надходженню документів проводить перевірку надісланих документів особового складу військової частини НОМЕР_1 , які набули право для отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. За результатами перевірки складається акт.

Відповідач вважає, що в довідці № 4092 виданої 31.08.2022 року військовою частиною НОМЕР_3 на ім`я позивача, ОСОБА_1 , відсутнє посилання на бойове розпорядження ОУВ Примор`я № 48 від 23.03.2022, що вказаний військовослужбовець направляється до складу і сил військової частини НОМЕР_3 , відсутнє посилання на бойове розпорядження військової частини НОМЕР_3 , що вказаний військовослужбовець входить у склад сил військової частини НОМЕР_3 ; в рапорті командира маневреної групи № 5/82 зазначено військову частину НОМЕР_1 замість НОМЕР_5 , в рапорті командира маневреної групи № 5/82 немає реєстраційного номеру та дати; в рапорті командира маневреної групи № 5/82 не зазначено періоду безпосередньої участі військовослужбовця в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії. Не зрозуміло, за які періоди і коли писався рапорт командира маневреної групи № 5/82 військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь військовослужбовця; немає посилання на журнал бойових дій з номерами та датами. Довідка від 31.08.2022 року № 4092, виданої на ім`я позивача військовою частиною НОМЕР_3 не відповідає вимогам п. 3, 4 Окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29 Міністра оборони України. Також відповідач зазначає, що повноваження щодо нарахування та виплати додаткової винагороди покладається на відповідача на підставі наказу по військовій частині, а тому підстави для зобов`язання останнього здійснити розрахунок та виплату належить до компетенції відповідача. Суд не має повноважень зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду без наказу по військовій частині.

27.04.2023 позивач надав до суду відповідь на відзив, в якій не заперечує отримання за спірний період 30000 грн. додаткової винагороди. Позивач був відправлений командуванням військової частини НОМЕР_1 у відрядження в райони ведення бойових дій і мав обмежені можливості щодо з`ясування належних підстав для виплат, постійно і безперервно виконував службові обов`язки, був обмежений щодо переміщення в районах ведення бойових дій та був не в змозі особисто відпрацьовувати ті чи інші документи і представляти їх на розгляд відповідним командирам і начальникам. Документи, які є підставою для отримання виплати, повинно оформлювати діловодство та управління військової частини, а в разі невідповідності документів, які поступили з інших військових частин, проводити листування з цими частинами з метою усунення недоліків. Командування військової частини НОМЕР_1 направило позивача у відрядження в район виконання бойових завдань згідно свого ж бойового розпорядження і для підтвердження цього вимагає від нього ряд документів, які підтверджують його перебування і виконання завдань згідно бойових розпоряджень, таким чином самоусунувшись від виконання своїх функцій з цього питання. Посилання відповдіача на Окреме доручення Міністра оборони України N 912/з/29, прийняте 23.06.2022, є необгрунтованим, оскільки воно було прийнято після виникнення спірних правовідносин, та після безпосереднього приймання участі позивача в бойових діях. До 23.06.2023 єдиним належним документом для виконання була Постанова КМУ № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", яка набула чинності з 24 лютого 2022 року, яка передбачала, що виплата додаткової винагороди 100000 грн. здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

04.05.2023 відповідач надав суду заперечення на відповідь на відзив, в яких звертає увагу суду на те, що згідно Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України позивач, як військовослужбовець, повинний звертатись із службових та особистих питань до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може вирішити до наступного прямого начальника. Замість подання рапорту на безпосереднього керівника свого підрозділу позивач звернувся із заявою напряму до командира В/Ч НОМЕР_1 . Відповідач зазначає, що на момент, коли видавалась довідка № 4092 від 31.08.2022, вже діяло Окреме доручення Міноборони України № 912/з/29, тому зміст довідки мав би відповідати вимогам окремого доручення, але довідка видана з порушеннями, які зазначені у відзиві на позовну заяву.

У письмовому поясненні від 24.05.2023 відповідач вказує про те, що 24.03.2022 позивач був відряджений до діючого угрупування військ (сил), був включений до складу сил і засобів, де виконував певні завдання в інтересах та за розпорядженням саме цього угруповання. При вибутті у відрядження військовослужбовця було особисто попереджено та проінструктовано про необхідність отримання за місцем відрядження довідок про безпосередню участь у бойових діях або заходах, з зазначенням всіх реквізитів, підстав, термінів, а також роз`яснено порядок та підстави виплати додаткової винагороди. Позивач призначений був старшим. На період відрядження позивач не був підпорядкований відповідачу, а був підпорядкований діючому угрупування військ(сил), або частині куди був відряджений. Пунктом 2-1 Постанови КМУ "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Пунктом 17 розділу 1 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, передбачено, що на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України. Відповідно до приписів Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 "Щодо порядку та умов виплати додаткової винагороди та видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовцям органів військового управління і військових частин (підрозділів) включених до складу одного з діючих угрупувань військ" виплаті вказаної додаткової винагороді передує подання оригіналу довідки до військової частини та видача наказу по військовій частині. Без наявності оригіналу довідки про безпосередню участь у бойових діях, що видане на ім`я військовослужбовця, неможливо виплатити додаткову винагороду. До 23.06.2022 року діяла телеграма Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 "Щодо виплат військовослужбовцям додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року", що регулювала оформлення документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів. Згідно абз. 2-5 пункту 3 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 "Щодо виплат військовослужбовцям додаткової винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року" визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення(підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість(під час охорони об`єктів, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця ( у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відповідач ніколи не відмовлявся видати наказ по частині та оплачувати додаткову винагороду при надходженні належно оформленого оригіналу довідки, встановленого діючим Окремим рішенням Міністра оборони України. При надходженні довідки, виданої на ім`я військовослужбовця угрупованням військ (сил), де перебував у відряджені, що відповідає вимогам Окремого доручення Міністра оборони України №5718/з від 06.03.2023 року "Щодо виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ від 28.02.2022 року № 168", військовою частиною буде проведено належну виплату додаткової винагороди за вказаний період з урахуванням вже виплачених сум. Неможливо видати наказ командира військової частини про виплату додаткової винагороди на підставі довідок про безпосередню участь підпорядкованих військовослужбовців у складі інших військових частин, у яких не були зазначені бойові накази (бойові розпорядження) та /або рапорти командирів підрозділів цих військових частин, які стали підставою для підтвердження періодів безпосередньої участі у бойових діях. На думку відповідача, позивач має отримати належним чином оформлену довідку про безпосередню участь у бойових діях від військової частини, куди він був відряджений, та офіційно надати вказану довідку в оригіналі відповідачу. При отриманні довідки вона буде перевірена постійно діючою внутрішньо-перевірочною комісією військової частини НОМЕР_1 . За результатами перевірки складається акт, і в разі відповідності видається наказ про виплату додаткової винагороди.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов наступного

ОСОБА_1 проходив військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 в період з 24.02.2022 по 22.10.2022.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 29 від 24.03.2022 року (по стройовій частині) майор ОСОБА_1 , начальник відділення радіоперехоплення та пеленгування командного пункту військової частини НОМЕР_6 , був відряджений до с. Калинівка Миколаївської області з 24.03.2022 до окремого розпорядження. У відрядженні перебував до 22.10.2022.

Позивач ОСОБА_1 додав до позовної заяви довідку за підписом першого заступника командира військової частини НОМЕР_3 від 31.08.2022 № 4092 про те, що ОСОБА_1 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії:

в період з 24 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 31 травня 2022 року; з 01 червня 2022 року по 30 червня 2022 року; з 01 липня 2022 року по 31 липня 2022 року; з 01 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року .

У довідці зазначено "Підстава: бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_7 8 від 08.03.2022, року № 19, наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.03.2022 № 29, наказ командира військової частини НОМЕР_2 з адміністративно-господарської діяльності від 24.03.2022 року №38, рапорт командира маневреної групи №5/82 військової частини НОМЕР_1 ".

11.10.2022 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн., яка була впроваджена постановою Кабінету Міністрів України №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" , пославшись на те, що підтвердженням факту безпосередньої участі у бойових діях та перебування у районах ведення бойових дій є довідка В/Ч НОМЕР_3 , в зоні відповідальності якої він виконував завдання.

Листом командира військової частини НОМЕР_1 № 3438/1/1058 від 07.11.2022 року ОСОБА_1 було роз`яснено порядок звернення до командира військової частини з службових та особистих питань. Згідно ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, що затверджено Законом України від 24.03.1999 року за № 548-ХІУ, всі військовослужбовці повинні звертатись із службових та особистих питань до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може вирішити до наступного прямого начальника. Статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" 2 жовтня 1996 року № 393/96-ВР визначено, що військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально- виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності. У зверненні позивача наявні ознаки, що стосуються службової діяльності військовослужбовців.

Наказом командира В/Ч НОМЕР_1 № 249 від 22.10.2022 ОСОБА_1 був виключений зі списків особового складу, та вибув до нового місця служби до військової частини НОМЕР_4 . В наказі зазначено про виплату додаткової винагороди в розмірі до 30000 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу проходження служби з 01.10.2022 по 22.10.2022 відповідно до вимог постанови КМУ від 28.02.2022 № 168.

Сторони не заперечують того факту, що за час проходження військової служби позивачу не нараховувалось та не виплачувалось додаткова винагорода за час участі у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, в розмірі до 100 000 грн. пропорційно часу участі у таких діях.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому додаткової винагороди, а свої права порушеними, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232), Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі - Положення № 1153/2008), Порядком виплати грошового забезпечення війсьбковослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердж. наказом міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі Порядок № 260), постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 № 168 (далі - постанова КМУ № 168), Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердж. Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі - Статут ВС ЗСУ), Окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 "Щодо порядку та умов виплати додаткової винагороди та видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовцям органів військового управління і військових частин (підрозділів) включених до сюїаду одного з діючих угрупувань військ" (далі - Окреме доручення № 912/з/29).

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою-третьою статті 1 Закону № 2232 передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Згідно ч. 9 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці - особи, які проходять військову службу. Відповідно до ст. 2 Закону № 2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період (частина шоста 6 статті 2 Закону № 2232).

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, Інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України № 260 від 07.06.2018, затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам.

Відповідно до п. 2 Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

У відповідності до п. 3 Порядку №260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є:

штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина);

накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження;

накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення;

накази про присвоєння військових звань;

грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Пунктом 8 розділу І Порядку № 260 визначено, що грошове забезпечення виплачується в межах асигнувань, передбачених у кошторисі військової частини на грошове забезпечення військовослужбовців.Грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України). Грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) .

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та №69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Пунктом 5 зазначеної постанови передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування застосовується з 24.02.2022.

З метою врегулювання виплати додаткової винагороди Міністром оборони України було видано окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29 "Щодо порядку та умов виплати додаткової винагороди та видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовцям органів військового управління і військових частин (підрозділів) включених до сюїаду одного з діючих угрупувань військ". Цим окремим дорученням було передбачено, що :

"п. 3...Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

- бойовий наказ (бойове розпорядження);

- журнал бойових дій(вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення(підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість(під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ(сил), штабу тактичної групи, командира військової частини(установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець...

4. Керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ(сил), штабів тактичних групи, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин(установ), що входять до складу діючих угрупувань військ(сил) Сил оборони держави з однієї військової час тни, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 2 до цього доручення.

У підставах про надання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Надати право керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ(сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок терміни безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.

5. Виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або ЗО 000 гривень здійснювати на підставі наказів:

- командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі -військові частини) - особовому складу військової частини;

- керівника вищого органу військового управління - командирам (навчальних) військових частин.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок з додатку № 3 до цього доручення).

6. Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів".

Відповідно до роз`яснення Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України від 17.11.2022 року № 423/2071 щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн.: "Військовослужбовці вибувають в оперативне підпорядкування командирів інших військових частин у складі підрозділу на підставі бойового наказу (розпорядження) командира військової частини, з якої вони передаються, для виконання визначених цим наказом (розпорядженням) конкретних бюйових завдань. За результатами виконання цих бойових завдань та прибутті до місця постійної служби командир підрозділу, який передавався в оперативне підпорядкування доповідає командиру військової частини про результати виконання поставлених бойових завдань (у формі бойового донесення) та на підставі його ( або журналу бойових дій, якщо таке донесення не доповідалося) подає рапорт про участь кожного військовослужбовця у виконанні бойових завдань. На підставі зазначених документів, з урахуванням вимог, визначених абз. 4-6 пункту 3 Окремого доручення міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, командир військової частини, з якої підрозділ передавався в оперативне підпорядкування, видає наказ про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям, які приймали участь у виконані бойових завдань, у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням такої участі".

Матеріали справи свідчать про те, що позивач не отримував додаткову винагороду до 100000 гривень, на яку він вважав, що має право, оскільки безпосередньо брав участь у бойових діях у спірний період.

Позивач є військовослужбовцем і безпосередньо під час проходження військової служби повинен керуватися нормативними актами, які її регламентують, зокрема і Статутом ВС ЗСУ, де абзацом 3 статті 6 передбачено, що його вимоги повинен знати та виконувати кожен військовослужбовець.

Згідно із статтею 14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Рапорт - це усне чи письмове звернення військовослужбовця до вищого по посаді чи званню з викладом питань службового або особистого характеру. Рапорт - це можливість для військового реалізувати власні права та інтереси.

Позивач в порушення вимог статті 14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України не звертався з відповідними рапортами ні до командира військової частини НОМЕР_1 , а ні до свого безпосереднього начальника.

Позивачем надана суду копія заяви від 11.10.2022 на ім`я командира В/Ч НОМЕР_1 про здійснення нарахування та виплати йому додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. , яка була розглянута відповідачем та надана відповідь про порушення позивачем порядку звернення та роз`яснено порядок звернення військовослужбовця із службового питання.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Військовослужбовці мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності (ст.1 Закону "Про звернення громадян").

Отже, на розгляд відповідачем заяви ОСОБА_1 , як військовослужбовця , що стосувалась його військової служби, не поширюється порядок розгляду звернень громадян (пропозицій, заяв і скарг), встановлений Законом України "Про звернення громадян"? що і було доведено позивачу листом-відповіддю від 07.11.2022.

Суд також приймає до уваги, що після отримання відповіді відповідача з роз`ясненням порядку подання рапорту, позивач не звертався повторно з таким рапортом до свого безпосереднього керівника або командира В/Ч НОМЕР_1 . Причин не подання такого рапорту, який був би складений з дотриманням чинного законодавства, позивач не обгрунтував.

Позивач не заперечує доводи відповідача про те, що довідка В/Ч НОМЕР_3 № 4092 від 31.08.2022 ним не подавалась разом із заявою від 11.10.2022.

Доводи позивача, що на час участі в бойових діях ще не існувало окремого доручення Міністра оборони від 23.06.2022 № 912/з/29, суд вважає негбгрунтованими, оскільки довідка була видана 31.08.2022, тому не має значення, за який період вона видана. Але вже на той час існував певний порядок нарахування та виплати додаткової винагороди на підставі довідок про безпосередню участь у бойових діях, який був обов`язковим до виконання.

Таким чином, підстави для видачі наказу командиром В/Ч НОМЕР_1 про нарахування та виплату додаткової винагороди позивачу ще не виникли.

Доводи відповідача про те, що довідка оформлена неналежним чином (відсутні посилання на бойові розпорядження ОУВ "Приморя" про направлення (відрядження) позивача до складу В/Ч НОМЕР_3 , відсутні посилання на бойові розпорядження військової частини НОМЕР_3 про його включення до складу сил цієї військової частини, відсутні номера рапортів командирів маневреної групи про безпосередню участь у бойових діях. посилань на журнал бойових дій та інші вдіомості) , суд вважає передчасними, оскільки таку оцінку має давати не представник військової частини, який уповноважений виступати в суді, а постійно діюча внутрішньо-перевірочна комісія В/Ч НОМЕР_1 . Крім того, позивач зазначену довідку не оформлював, а тому не має нести відповідальності за неналежне оформлення довідки військовою частиною.

На підставі викладеного, позовні вимоги в частині визнання протиправними дій щодо не проведення нарахування та виплати військовою частиною НОМЕР_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, тому є необґрунтованими та не підлягають задоволенню й похідні вимоги позивача про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року № 168.

Завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи у публічно-правових відносинах, що звернулася до суду з позовом. Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Судом не встановлено в діях відповідача порушень діючого законодавства та перевищення компетенції при вирішенні питання щодо нарахування та виплати позивачу додаткової грошової винагороди.

Аналізуючи всі доводи учасників справи, апеляційний суд враховує висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні від 21.01.1999 р. по справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 6 КАС України та ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до приписів статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд, згідно із статтею 90 цього ж Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243- 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В.Хом`якова

.