Справа № 320/17181/23
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

13 червня 2023 року 320/17181/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Колеснікова І.С., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ про забезпечення позову в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ

до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та

комунальних послуг

третя особа ПрАТ "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО"

про визнання нечинною постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ із позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в якому просить суд:

- визнати протиправною та нечинною постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №524 від 22.03.2023 про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року №332.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.05.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу 10-денний строк з дня отримання копії ухвали суду, протягом якого позивачу необхідно усунути недоліки позовної заяви.

12.06.2023 від Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ до суду надійшла заява про забезпечення позову (передана судді Колесніковій І.С. 12.06.2023 о 08 год.36 хв.) шляхом:

- зупинення дії п.п. 20,21 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №524 від 22.03.2023, якою внесені зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року №332 до набрання рішенням у справі №320/17181/23 законної сили;

- заборони ПрАТ "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" здійснювати будь-які нарахування по Договору до врегулювання небалансів електричної енергії, затвердженого наказом НЕК «УКРЕНЕРГО» №58 від 31.01.2022 Товариству з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ (, ЕІС -62Х35F), а саме: виставляти рахунки щодо оплати вартості небалансів електричної енергії та нараховувати обов`язкову до оплати фінансову гарантію, передбачену пп.3 п. 3.5 Договору та розділу VI Правил ринку, оскільки дані повноваження делеговані ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН», згідно Договору про участь в балансуючій групі №БГ 14/03/22-10 від 14.03.2022.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивачем зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову, заявлених ним у вказаній заяві, може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, оскільки останньому необхідно буде звертатися до суду з окремим позовом щодо відшкодування збитків з третьої особи НЕК «УКРЕНЕРГО», завданих протиправним застосуванням стосовно позивача положень постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. При цьому, позивач наголошував на очевидності ознак протиправності Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №524 від 22.03.2023 про внесення зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року №332.

Судом встановлено, що подана заява про забезпечення позову відповідає встановленим вимогам КАС України щодо її форми та змісту, та за її подання позивачем сплачено судовий збір.

Вирішуючи питання про необхідність та доцільність вжиття заходів забезпечення позову, суд оцінює наявність обставин, що зумовлюють винесення відповідної ухвали, з урахуванням доказів, що містяться в матеріалах адміністративного позову та керуючись законом.

Згідно частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Ці підстави є оціночними, а тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному конкретному випадку, виходячи з наданих доказів, встановити, чи є хоча б одна з обставин для вжиття заходів забезпечення позову, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Згідно частини 1 статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про забезпечення позову, він має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У частині 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06 березня 2008 року № 2 Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Слід зазначити, що при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Отже заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Вказаний інститут є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для такого забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 у справі №826/8556/17, від 03 жовтня 2018 р. у справі №826/5233/18.

Виходячи з системного тлумачення зазначених положень слідує, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.

У заяві про забезпечення позову позивач просить суд: зупинити дію п.п. 20,21 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №524 від 22.03.2023, якою внесені зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року №332 до набрання рішенням у справі №320/17181/23 законної сили; заборонити ПрАТ "Національна енергетична компанія "УКРЕНЕРГО" здійснювати будь-які нарахування по Договору до врегулювання небалансів електричної енергії, затвердженого наказом НЕК «УКРЕНЕРГО» №58 від 31.01.2022 Товариству з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ (, ЕІС -62Х35F), а саме: виставляти рахунки щодо оплати вартості небалансів електричної енергії та нараховувати обов`язкову до оплати фінансову гарантію, передбачену пп.3 п. 3.5 Договору та розділу VI Правил ринку, оскільки дані повноваження делеговані ТОВ «НЬЮ ЕНЕРДЖІ ЮКРЕЙН», згідно Договору про участь в балансуючій групі №БГ 14/03/22-10 від 14.03.2022.

Як вбачається з заяви, одним із доводів позивача щодо необхідності забезпечення позову є те, що оскаржувана постанова є очевидно протиправною, оскільки прийнята з порушенням процедури прийняття регуляторного акту. Отже, вказаний довід позивача зводиться до невідповідності оскаржуваної постанови вимогам чинного законодавства, що становить предмет доказування і має досліджуватись під час розгляду справи. Вирішення ж відповідного питання за наслідками розгляду заяви про забезпечення позову фактично є передчасним вирішенням позовних вимог.

Суд зазначає, що зупинення п.п. 20,21 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №524 від 22.03.2023, якою внесені зміни до постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року №332 до набрання рішенням у справі №320/17181/23 законної сили, які є предметом оскарження у адміністративній справі за своїм характером є фактично вирішенням вказаного спору по суті до прийняття судом рішення, що не відповідає меті та завданням інституту заходів забезпечення позову.

При цьому, посилання заявника на ту обставину, що невжиття судом заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання рішення суду не підтверджені належними доказами.

Відтак, дослідивши встановлені обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми, судом не встановлено підстав, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або унеможливили б захист цих прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову чи утруднювали б відновлення таких прав при виконанні рішення у межах заявлених позовних вимог.

За таких умов суд доходить висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ЦЕНТРЕНЕРГОЗБУТ про забезпечення позову.

2. Копію ухвали суду надіслати (вручити, надати) учасникам справи (їх представникам), зокрема, шляхом направлення тексту ухвали електронною поштою, факсимільним повідомленням (факсом, телефаксом), телефонограмою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Колеснікова І.С.