Справа № 520/3820/23
Суддя: Старосєльцева О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

14 червня 2023 р. справа № 520/3820/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Старосєльцевої О.В., розглянувши у порядку ст.263 КАС України справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 (далі за текстом - заявниця, громадянин), у порядку адміністративного судочинства заявила вимоги про: 1) визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні пенсії від 17 жовтня 2022 року за № 31 Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; 2) зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для обчислення стажу для призначення пенсії за віком до загального стажу періоди роботи з 07.07.1975 р. по 06.09.1976 р. в механічному цеху пакувальником на Ізюмському тепловозоремонтному заводі та періоди роботи з 03.01.1980 р. по 16.01.1999 р. на посадах рахівника, комірника, завідуючою МТФ № 2, різноробочим у колгоспі "Жовтень" Ізюмського району Харківської області, та призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсію за віком на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 04 жовтня 2022 року.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що громадянин має право на призначення пенсії за віком у відповідності до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», але рішенням пенсійного органу протиправно відмовлено у призначенні пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі пенсійний орган, Управління №1, владний суб`єкт), з поданим позовом не погодився.

В обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що оскаржене рішення про відмову у призначенні пенсії за віком обумовлено відсутністю необхідного страхового стажу; до страхового стажу не зараховано наступні періоди роботи: з 07.07.1975 року по 06.09.1976 року, оскільки наявне виправлення в номері наказу про звільнення з роботи; періоди роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 від 22.04.1981 року, оскільки зазначена дата народження власника містить виправлення та не відповідає паспортним даним позивача; періоди роботи в колгоспі з 03.01.1980 року по 16.07.1999 року, оскільки інформація про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю не засвідчена щорічно підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженою особою та не завірені печаткою.

Ухвалою суду від 29.03.2023р. залучено до участі у справі у якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі пенсійний орган, Управління №2, владний суб`єкт), про розгляд справи повідомлений належним чином, правом подання відзиву на позов у встановлений судом строк не скористався, що у даному конкретному випадку не перешкоджає розгляду справи.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок із збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, з`ясувавши обставини фактичної дійсності, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

Заявниця народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За змістом копії трудової книжки НОМЕР_2 , наявної в матеріалах справи, у період з 07.07.1975 року по 06.09.1976 року заявниця працювала в механічному цеху цеховиком на Ізюмському тепловозоремонтному заводі.

За змістом копії трудової книжки НОМЕР_3 , наявної в матеріалах справи, у період з 03.01.1980 року по 16.01.1999 року заявницю прийнято членом колгоспу "Жовтень" Ізюмського району Харківської області, де вона працювала на посадах рахівника, комірника, завідуючою МТФ № 2, різноробочим у колгоспі «Жовтень»; у період з 06.10.2000 року по 16.12.2004 року заявниця працювала у ПСП "Чистоводовське" на посадах різноробочого, доярки.

За твердженням заявниці, вона вперше звернулась до органів Пенсійного фонду України за місцем свого проживання 07 травня 2018 року із заявою про призначення пенсії за віком у зв`язку із досягненням 58 років 6 місяців. Проте, в органі Пенсійного фонду пояснили, що на час звернення наявний страховий стаж складає 21 рік 7 місяців 14 днів, а необхідний страхових стаж для призначення пенсії - 25 років. Тому визначили дату, з якої вона матиме право на пенсію, а саме - з 04.10.2022 року (після досягнення 63 років).

Вказані обставини відповідачами не заперечуються.

Довідкою Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 07.05.2018р. №9 підтверджено наявний у заявниці страховий стаж у 21 рік 7 місяців 14 днів станом на 07.05.2018 року.

11.10.2022 року після досягнення 63 років заявниця знов звернулась до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

Це звернення було розглянуто Управлінням №2, Управління №1 участі у розгляді звернення заявника не приймало.

Рішенням Управління №2 від 17 жовтня 2022 року за № 31 відмовлено у призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу для призначення пенсії.

Визнаний пенсійним органом страховий стаж заявника склав - 4р. 2м. 26д.

До страхового стажу пенсійним органом - Управлінням №2 не було зараховано наступні періоди роботи:

- з 07.07.1975 року по 06.09.1976 року, оскільки наявне виправлення в номері наказу про звільнення з роботи;

- періоди роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 від 22.04.1981 року, оскільки на першій сторінці трудової книжки дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) містить виправлення та не відповідає паспортним даним (03.10.1959);

- періоди роботи в колгоспі з 03.01.1980 року по 16.07.1999 року, оскільки інформація про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю не засвідчена щорічно підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженою особою та не завірені печаткою.

За змістом рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17 жовтня 2022 року за № 31 для зарахування періоду з 07.07.1975 року по 06.09.1976 року необхідно надати уточнюючу довідку про період роботи, видану підприємством, на якому особа працювала, на підставі первинних документів за час виконання роботи.

Для зарахування періоду періоди роботи в колгоспі з 03.01.1980 року по 16.07.1999 року необхідно надати довідку про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та час роботи за фактичною тривалістю (відпрацьовані трудодні), а також довідку про реорганізацію підприємства.

Для зарахування періоду роботи згідно трудової книжки № НОМЕР_1 від 22.04.1981 року необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких особа працювала, згідно з первинними документами за час виконання роботи або внести зміни відповідно до пункту 2.13 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58.

Не погодившись з відмовою у призначені пенсії за віком та неврахуванні відповідного періоду страхового стажу, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Статтею 46 Конституції України проголошено право громадян на соціальний захист.

За приписами п.6 ч.1 ст.92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

До 31.12.2003р. відносини з приводу пенсійного забезпечення громадян були унормовані приписами Закону України "Про пенсійне забезпечення".

З 01.01.2004р. таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відтак, за критерієм дати набуття чинності у разі виникнення колізій між нормами перелічених актів права пріоритет у застосуванні належить віддати Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як більш пізньому акту з одного і того ж самого предмету регулювання.

Але водночас із цим, з урахуванням дії норм Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" за критерієм найбільш сприятливого для приватної особи тлумачення закону пріоритет у застосуванні належить віддати тій нормі закону, зміст якої є надає приватній особі більші права або обтяжує меншим обов`язком.

При цьому, суд вважає, що у будь-якому разі, коли певне правило відсутнє у нормах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і наявне у нормах Закону України «Про пенсійне забезпечення», то за відсутності факту створення суперечностей до відносин навіть і після 31.12.2003р. підлягають застосуванню положення Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Претензій до форми та змісту звернення заявника пенсійний орган у спірних правовідносинах не висловив.

Частиною 1 ст.26 означеного закону передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років. Необхідний страховий стаж визначений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить від 19 до 29 років.

Заявниця досягла віку у 60 років із настанням календарної дати - 03.10.2019р.

Дата звернення заявниці до пенсійного органу припала на 11.10.2022 р. із досягненням 63 років.

Віковий ценз також не слугував причиною для виникнення даного спору.

Отже, ці обставини судом окремо не досліджуються, адже учасниками справи ці обставини не заперечуються.

Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на указану дату було чинним визначення страхового стажу як періоду (строку), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

З 01.01.2004 р. для набуття права на страховий стаж у трудовій діяльності особи мають бути наявними одночасно дві кваліфікуючі ознаки: 1) підпадання особи під дію загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; 2) фактична щомісячна сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Однак, у силу дії ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У даному випадку спір виник з приводу належності до страхового стажу періодів роботи заявника до 01.01.2004р.

Відповідно до ч.2 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За правилом ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до 31.12.2003р. основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Положення Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" дії цього правила не змінюють та не скасовують.

Водночас, порядок ведення трудових книжок працівників передбачено Інструкцією, яку затверджено наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58.

Проте, спірне рішення пенсійного органу не містить жодних посилань на норми вказаної Інструкції, яким, на думку Управління №2, не відповідають спірні запис в трудових книжках заявниці.

Суд відзначає, що постановою КМУ від 12.08.1993р. №637 було затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі за текстом - Порядок підтвердження №637).

Згідно з п.1 Порядку підтвердження №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 2 Порядку підтвердження №637 чітко указано, що у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За правилом п. 3 Порядку підтвердження №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Належно та достатньо обґрунтованих поза розумним сумнівом причин незастосування пенсійним органом у спірному випадку пунктів 2 і 3 Порядку підтвердження №637 ані текст відмови у призначенні пенсії, ані матеріали судової справи не містять.

Частиною 3 ст.44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

До того ж і відповідно абзацу 3 п.1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1; далі за текстом - Порядок №22-1), у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Проте, у ході розгляду даної справи пенсійний орган не подав жодних доказів та на навів жодних аргументів на підтвердження правомірності дій з приводу нереалізації управлінської функції у порядку наведеної норми.

Разом з тим, пенсійний орган - Управління №2 вдався до прийняття остаточного рішення про відмову в призначенні пенсії за віком без надання позивачу розумного часу для надання додаткових документів.

Таким чином, у спірних правовідносинах відповідач - Управління №2 не забезпечив реалізацію управлінської функції із дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України.

Між тим, у ході розгляду справи судом було достеменно установлено, що записи у копії трудової книжки заявника містять чітке дотримання хронологічної послідовності та предмету виконуваної роботи.

Так, оглянувши зміст запису під номерами 1 та 2 у копії трудової книжки НОМЕР_2 , суд зазначає, що записи про прийняття в механічний цех цеховиком на Ізюмському тепловозоремонтному заводі та звільнення заявника за п. 1 ст. 36 КЗпП України внесені до трудової книжки на підставі наказів №301/к від 07.07.1976р. та №561/к від 06.09.1976р., скріплені підписом посадової особи підприємства та печаткою підприємства.

При цьому, суд зауважує, що підставою для не зарахування періоду роботи з 07.07.1975 року по 06.09.1976 року стали твердження пенсійного органу про наявне виправлення в номері наказу про звільнення з роботи.

Водночас, суд відзначає, що вчинене Управлінням №2 волевиявлення з приводу відмови у призначенні пенсії містить нездоланний дефект у вигляді зміни хронологічного перебігу подій, адже жодних заперечень до початку трудової діяльності заявника на підприємстві з 07.07.1975р. ані відповідач - Управління №1, ані відповідач - Управління №2 взагалі не висловили.

Відповідачі не висловили жодних зауважень ані щодо реальності роботи заявниці у період з 07.07.1975р., ані щодо наявності правових підстав для виключення цього періоду трудової діяльності з загальної тривалості страхового стажу.

Стосовно виправлення у трудовій книжці № НОМЕР_1 від 22.04.1981 року на першій сторінці дати народження, суд зазначає, що вказані обставини не можуть бути підставою для виключення всіх періодів роботи з трудового стажу заявника, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства.

Водночас, копією паспорта заявниці підтверджено, що ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стосовно не засвідчення щорічно підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженою особою та не завірення печаткою інформації про встановлений мінімум трудової участі в громадському господарстві та часу роботи за фактичною тривалістю, суд зазначає, що згідно записів під номерами 1-10 у копії трудової книжки № НОМЕР_1 , заявницю прийнято членом колгоспу "Жовтень" Ізюмського району Харківської області, де вона працювала на посадах рахівника, комірника, завідуючою МТФ № 2, різноробочим у колгоспі «Жовтень» в період з 03.01.1980 р. по 16.01.1999 р. Вказані записи засвідченні підписами, печатками та мають відомості про підстави їх внесення до трудової книжки.

Жодних зауважень стосовно роботи заявниці у колгоспі «Жовтень» в період з 03.01.1980 р. по 16.01.1999 р. пенсійний орган не висловив.

Водночас, відповідно до пункту 1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

У пункті 2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 №162 (яка діяла на час заповнення трудової книжки заявника) визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Поряд із цим, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Окрім того, довідкою Ізюмського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 07.05.2018р. №9 підтверджено наявний у заявниці страховий стаж у 21 рік 7 місяців 14 днів станом на 07.05.2018 року, який при повторному зверненні - 17.10.2022р. при тих же самих документах враховано лише 4 роки 2 місяці 26 днів.

До того ж, 22.12.2022 року та 17.01.2023 року заявниця через свого представника зверталась територіальних військових адміністрацій з приводу отримання довідки про роботу на Ізюмському тепловозоремонтному заводі та у колгоспі «Жовтень», на що листами Ізюмської міської військової адміністрації від 17.01.2023 р. № 057-ВС та Ізюмської районної військової адміністрації Харківської області від 18.01.2023 р. № 01-42/74 трудові архіви м. Ізюм та Ізюмського району Харківської області знаходились в приміщеннях, які зруйновані внаслідок пожеж та пошкоджень у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, а тому на теперішній час ОСОБА_1 позбавлена можливості надати до Пенсійного фонду України будь-які додаткові уточнюючи довідки з трудового архіву.

Відтак, слід дійти до переконання про те, що у даному конкретному випадку оскаржене рішення Управління №2 не містить будь-яких належних правових підстав та мотивів невключення зазначених періодів трудової діяльності заявника до страхового стажу позивача.

Згідно з п.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов`язок доведення відповідності оскарженого рішення (діяння) закону за критеріями п.2 ч.2 КАС України у силу ч.2 ст.77 КАС України покладено саме на владного суб`єкта.

У ході розгляду справи владними суб`єктами не було доведено юридичної правомірності та фактичної обґрунтованості мотиву, покладеного в основу спірного волевиявлення.

Підсумовуючи викладені вище міркування, суд не знаходить правових підстав для визнання юридично правильним та фактично обґрунтованим спірного рішення, оскільки у спірному рішенні відсутні мотиви, які покладені в його основу.

З цих міркувань, суд доходить до переконання про те, що оскаржене рішення пенсійного органу містить нездоланний та непереборний дефект створення і було прийнято при неповно з`ясованих обставинах.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт - Управління №2, не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, відмовив у призначенні пенсії помилково і передчасно, що зумовлює визнання протиправним і скасування вчиненого адміністративним органом владного управлінського волевиявлення.

Разом з тим, оскарженого рішення Управління №1 не існує, а тому з метою належного захисту прав, свобод та інтересів позивача, враховуючи положення статей 5, 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17 жовтня 2022 року № 31 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду у даній справі.

Позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача зарахувати для обчислення стажу для призначення пенсії за віком до загального стажу періоди роботи з 07.07.1975 р. по 06.09.1976 р. в механічному цеху пакувальником на Ізюмському тепловозоремонтному заводі та періоди роботи з 03.01.1980 р. по 16.01.1999 р. на посадах рахівника, комірника, завідуючою МТФ № 2, різноробочим у колгоспі "Жовтень" Ізюмського району Харківської області, та призначити, нарахувати та виплатити заявнику пенсію за віком, задоволенню не підлягають, оскільки адміністративний орган не виконав усіх управлінських дій з розгляду питання про призначення пенсії, необхідних доказів не зібрав, оцінку таким доказам не надав, а тому рішення з даного приводу має бути прийнято у межах адміністративного розсуду органу, але з урахуванням достовірних обставин фактичної дійсності та вірного застосування належних норм матеріального права.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999р. у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007р. у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011р. у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010р. у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994р. у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008р. у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Розподіл судових витрат належить провести за правилами ст.ст. 139, 143 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст. 72-77, 211, 241-243, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити частково.

Вийти за межі позовних вимог.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17 жовтня 2022 року № 31 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, адреса: 29000, м. Хмельницький, вул. Герцена, буд. 10) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 11.10.2022 року про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду у даній справі.

У решті вимог позов - залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (, адреса: 29000, м. Хмельницький, вул. Герцена, буд. 10) частину витрат зі сплати судового збору у розмірі 858,88 грн. (вісімсот п`ятдесят вісім гривень 88 копійок).

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Старосєльцева