Справа № 580/1908/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року справа № 580/1908/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) у залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у встановленні позивачу статусу члена сім`ї померлого ветерана війни та видачі відповідного посвідчення;

зобов`язати відповідача встановити позивачу статус члена сім`ї померлого ветерана війни та видати відповідне посвідчення.

Позов мотивовано тим, що померлий чоловік позивача був учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та відносився до ветеранів війни, а тому позивач має право на отримання статусу члена сім`ї померлого ветерана війни. Однак, відповідач протиправно відмовив у встановленні такого статусу.

Ухвалою суду від 07.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

19.04.2023 засобами електронного зв`язку та 24.04.2023 поштою суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» його чинність поширюється на сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Тому позивачу відмовлено у встановленні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та встановлено статус дружини померлого з числа учасників ліквідації аварії на ЧАЕС 1 категорії.

Оцінивши заявлені доводи сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив таке.

Відповідно до свідоцтва про шлюб (повторно) від 13.11.2020 серії НОМЕР_1 між ОСОБА_2 (позивач у справі) та ОСОБА_3 24.08.1975 зареєстровано шлюб.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 від 24.04.2018 ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

19.02.2019 ОСОБА_3 видано посвідчення серії НОМЕР_3 учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (Категорія 1).

Відповідно до архівної довідки Галузевого архіву Міністерства оборони України від 18.01.1999 №24 ОСОБА_3 у складі військової частини НОМЕР_4 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 09.10.1986 до 15.11.1986.

Відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з витягом з протоколу ВЛК Збройних Сил України від 10.11.2022 №1765 захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 та причини його смерті пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Позивач 29.11.2022 звернулась до відповідача із заявою щодо встановлення їй статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оформленим протоколом від 13.12.2022 №40, відмовлено позивачу в наданні статусу члена сім`ї загиблого згідно з п.1 ст.10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Підставою зазначено, що соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась в суд з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним обставинам, суд врахував таке.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України.

Правовий статус ветеранів війни, створення належних умов для їх життєзабезпечення визначає Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі Закон №3551-XІІ).

Згідно із ст.4 Закону №3551-ХII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.7 Закону №3551-ХIІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з інвалідністю з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Згідно з п.6 Рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №20-РП/04 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону №3551-ХIІ визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасників бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.

Таким чином, обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців та отримання інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Як установлено судом, відповідно до архівної довідки Галузевого архіву Міністерства оборони України від 18.01.1999 №24 ОСОБА_3 у складі військової частини НОМЕР_4 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 09.10.1986 до 15.11.1986.

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_2 від 24.04.2018 ОСОБА_3 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

Виходячи з встановлених обставин справи, ОСОБА_3 був ветераном війни в розумінні статті 4 Закону №3551-ХІІ, оскільки за життя став інвалідом внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

На підставі п.1 ст.10 Закону №3551-ХII до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.

Змістовний аналіз наведеної норми у сукупності з положеннями ст.4, п.1 ч.2 ст.7 Закону №3551-ХII дає змогу зробити висновок, що чинність цього Закону поширюється на членів сім`ї військовослужбовців та прирівняних до них осіб, які: 1) загинули (пропали безвісті); або 2) померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків); або 3) померли внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби.

При цьому відповідно до абз.9 п.1 ст.10 Закону №3551-ХII до членів сімей загиблих військовослужбовців належить один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Так, згідно з витягом з протоколу ВЛК Збройних Сил України від 10.11.2022 №1765 захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_3 та причини його смерті пов`язані з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Таким чином, уповноваженим органом державної влади (ВЛК) встановлено причинний зв`язок смерті чоловіка позивача внаслідок захворювань, набутих у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Отже, позивач, будучи членом сім`ї (дружиною) померлого учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС зі статусом особи з інвалідністю внаслідок війни, смерть якого настала у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з виконанням обов`язків військової служби, вважається особою, на яку поширюється чинність Закону №3551-ХII.

Більше того, поширення чинності Закону №3551-ХII на позивача є похідними від приналежності її померлого чоловіка до категорії ветеранів війни-інвалідів війни.

Оскільки відмова позивачу у встановленні вищевказаного статусу здійснена рішенням комісії з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оформленим протоколом від 13.12.2022 №40, суд на виконання вимог ч.2 ст.9 КАС України вирішив вийти за межі позовних вимог та визнати протиправним і скасувати це рішення.

Стосовно позовної вимоги зобов`язати відповідача встановити позивачу статус члена сім`ї померлого ветерана війни та видати відповідне посвідчення, суд зазначає таке.

В пункті 9 мотивувальної частини рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 року №3-рп/2003, вказано: "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)".

Відповідно до п.2 ч.2 ст.145 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Частиною 3 ст.245 КАС України визначено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, відповідно до п.2 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 №302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.

На підставі п.п.4, 7 вказаного Положення членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, зазначеним у статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, видаються посвідчення з написом Посвідчення члена сім`ї загиблого.

Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, Посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, Посвідчення члена сім`ї загиблого, Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад за місцем реєстрації громадянина.

Таким чином, враховуючи протиправний характер рішення про відмову позивачу у наданні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни, для ефективного захисту порушених прав позивача суд дійшов висновку зобов`язати відповідача встановити позивачу статус члена сім`ї померлого ветерана війни та видати відповідне посвідчення.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Дотримуючись вказаних вимог, суд дійшов висновку, що сплачений позивачем судовий збір в сумі 1073,60 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду питань, пов`язаних із встановленням статусу особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», оформлене протоколом від 13.12.2022 №40, яким відмовлено ОСОБА_1 в наданні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни.

Зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації (20301, Черкаська обл., м. Умань, вул. М. Залізняка, 2а, ) встановити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) статус члена сім`ї померлого ветерана війни та видати відповідне посвідчення.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління праці та соціального захисту населення Уманської районної державної адміністрації (20301, Черкаська обл., м. Умань, вул. М. Залізняка, 2а, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ