Справа № 541/408/23
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 р.Справа № 541/408/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.02.2023 року, головуючий суддя І інстанції: Дністрян О.М., м. Миргород, повний текст складено 07.03.23 року у справі № 541/408/23

за позовом ОСОБА_1

до інспектора СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції Гранченка Богдана Юрійовича , Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до інспектора СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції Гранченка Богдана Юрійовича, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив суд визнати нечинною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Гриненко Богданом Юрійовичем, 03 лютого 2023 року, серії БАД № 658120 про накладення на нього адміністративного стягнення по частинам 1, 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 20400 гривень, та закрити провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.02.2023 року у справі № 541/408/23 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.02.2023 року у справі № 541/408/23 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що інспектор СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенант поліції Гранченко Богдан Юрійович порушив його права, гарантовані ст. 51 Конституції України, а також права, передбачені ст. 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач посилається, на те, що оскаржувана постанова, в супереч приписам ч. 2 ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення не містить посилання на жодний доказ його вини. Крім того, зазначає, що він не був обізнаний про позбавлення його судом права керування транспортними засобами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 03 лютого 2023 року о 13 год. 05 хв. інспектором СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Гранченком Б. Ю. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАД № 658120 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень, в зв`язку з тим, що 03.02.2023 р. о. 13 год. 01 хв. в м. Миргород по вул. Шишацька, 29 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_1 без права керування транспортним засобом, а саме був позбавлений права керування Миргородським міськрайонним судом від 15.08.2022 р. на 1 рік. Також не пред`явив реєстраційний документ та не мав поліса обов`язкового цивільного страхування, чим порушив п.п. 2.1 а, 2.1б, 2.1 ґ Правил дорожнього руху України (а.с. 9).

Позивач не погодився з постановою про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 658120 від 03.02.2023 р., звернувся з позовом до суду.

Відмовивши у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок про те, що оскаржувана постанова винесена з додержанням вимог КУпАП, а тому є законною і не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно з підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.

У відповідності до ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД № 658120 від 03.02.2023 р., винесеною інспектором СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Гранченко Б. Ю., до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень за порушення вимог ч.ч. 1, 4 ст.126 КУпАП. Із змісту постанови встановлено, що ОСОБА_1 , будучи особою, яка відповідно до постанови Миргородського міськрайонного судому від 15.08.2022 р. позбавлена права керування транспортним засобом, 03.02.2023 р. о 13:01 в м. Миргород по вул. Шишацька, 29 керував транспортним засобом SKODA FABIA д.н.з. НОМЕР_1 , чим порушив приписи п.п. 2.1.а, 2.1б, 2.1 ґ ПДР.

Колегія суддів встановила, що постановою Миргородським міськрайонним судом від 15.08.2022 р у справі № 541/683/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Вказана постанова набрала законної сили 26.08.2022 року (а.с. 22-23).

Згідно приписів ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам, щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 317 та ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.

Таким чином, колегія суддів вважає, що 03.02.2023 року позивач не мав права керування транспортними засобами, оскільки постановою Миргородським міськрайонним судом від 15.08.2022 р у справі № 541/683/22 позивача позбавили права керування транспортним засобом на один рік. З наведеного встановлено, що дії позивача мають склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КпАП України.

Відповідно до ст. 36 КУпАП, при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень, адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Таким чином, встановлено, що на позивача було накладено адміністративне стягнення в межах санкцій ч.1 ст. 126 та ч. 4 ст. 126 КУпАП, з урахуванням положень ст. 36 КУпАП, та правомірно визначено стягнення в розмірі 20400 грн., що становить одну тисячу двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.

Колегія суддів встановила, що на підтвердження факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відповідачем надано відеозапис з нагрудної камери поліцейського.

Відеозаписом з нагрудної боді-камери поліцейського, встановлено, що на місці зупинки транспортного засобу позивача було проінформовано про причину зупинки, а саме непрацюючий задній правий стоп-сигнал, а також, що позивач знаходиться в розшуку за ухвалою суду у справі про сплату аліментів. Крім того, колегія суддів встановила, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач не надав на вимогу поліцейського жодного документу.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд враховує, що відповідачем було надано належні докази на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

Крім того, з оскаржуваної постанови встановлено, що під час розгляду справи позивача було ознайомлено з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, про що мається відповідний підпис позивача в пункті «8» постанови. Будь-які заперечення позивача в оскаржуваній постанові щодо порушення його прав відсутні. В оскаржуваній постанові мається тільки пояснення позивача про те, що він не був ознайомлений про позбавлення його права керування.

Довід апеляційної скарги про порушення поліцейським його права на захист, колегія суддів не приймає, оскільки будь-яких доказів про заявлення такого клопотання позивачем суду не надано. Крім того, з відеозапису з нагрудної боді-камери поліцейського встановлено, що позивач не заявляв клопотання про надання правничої допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Довід апеляційної скарги про те, що позивач не був обізнаний про позбавлення його судом права керування транспортними засобами, колегія суддів не приймає, та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Колегія суддів зазначає, що позивач знав про існування відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та не був позбавлений можливості цікавитись, на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього, а також результатами такого розгляду.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21 лютого 2020 року № 340/1019/19).

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" визначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо нього, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" № 11681/85).

Також, у справі Каракуця проти України у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів встановила, що в постанові Миргородським міськрайонним судом від 15.08.2022 р у справі № 541/683/22 зазначено, що в судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся усіма можливими способами, зокрема, направленням судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Крім того, про розгляд справи повідомлявся за допомогою SMS повідомлення. Отримання судової кореспонденції ОСОБА_1 уникає. Причини неявки в судове засідання суду не відомі. ОСОБА_1 , знаючи, що відносно нього складено протоколи про вчинення дорожньо-транспортної пригоди та керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння тривалий час не вживав жодних заходів з метою отримати інформацію про розгляд даних справ та наслідки розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що постанова від 03.02.2023 р. серія БАД № 658120 є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для справи, а отже судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення суду відсутні.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ.

Згідно п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.02.2023 року у справі № 541/408/23 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27.02.2023 року по справі № 541/408/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді З.О. Кононенко В.А. Калиновський