Справа № 509/2643/23
Суддя: Кочко В. К.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 509/2643/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

за участю секретаря Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до сержанта поліції сектору РПП ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Боговика Євгенія Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що постановою ГБР №050361 сержанта поліції сектору реагування патрульної поліції ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Боговиком Є.С. від 16.03.2023 р. на позивача було накладено адмінстративне стягнення по ст.183 КУпАП в розмірі 850,00 грн. Відповідно до цієї постанови, ОСОБА_1 , 16.03.2023 р. о 13:44 год., здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, зателефонувала на спеціальну лінію "102".

ОСОБА_1 вищевказану постанову отримала 03.05.2023 р. рекомендованим листом.

16.03.2023 р., позивач дісйно здійснила виклик поліції, у зв`язку з тим, що її син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з нею та вчинив домашнє насильство відносно позивача, кричав, штовхав, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував побити позивача. Співробітники поліції прибувши за викликом за адресою: АДРЕСА_1 , поспілкувалися з сином позивача та поїхали.

ОСОБА_1 вказує, що була впевнена на той час, що працівники поліції прибули за її викликом та вжили всі необхідні заходи, вважає, що поліцейський ВП №1 ОРУП №2 Боговик Є.С. перевірив та не надав оцінку обставинам, які змусили відповідача зателефонувати на спеціальну лінію "102", замість захисту працівниками поліції позивача, ОСОБА_3 виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Позивач вважає, що вищевказана постанова є незаконною, необгрунтованою та підлягає скасуванню.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлявся належним чином, відзив до суду не надав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою ГБР №050361 сержанта поліції сектору реагування патрульної поліції ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області Боговиком Є.С. від 16.03.2023 р. на позивача було накладено адмінстративне стягнення по ст.183 КУпАП в розмірі 850,00 грн. Відповідно до цієї постанови, ОСОБА_1 , 16.03.2023 р. о 13:44 год., здійснила завідомо неправдивий виклик поліції, зателефонувала на спеціальну лінію "102", про те, що син її ображає, хоча цього не було.

Відповідно до ч. 1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановленихстаттею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так судом встановлено, що відповідачем не надано до суду жодного належного чи допустимого доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ст. 183 КУпАП.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням статті шостої Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011, заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013, заява №36673/04).

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справКонвенціюпро захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людинияк джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, вважаю, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача не надані.

Відповідно до вимог п.3 ч. 3ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, з врахуванням встановленого КАС України, обов`язку відповідача доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення від 16.03.2023 року, слід скасувати, а провадження у справі закрити.

Разом з позовною заявою від позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку на подання позову.

Згідно з частиною другою ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Поряд з тим, ч.1 ст. 121 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вивчивши доводи позивача, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Для суду є очевидним, що причини, які перешкодили особі реалізувати право на звернення до суду у визначений процесуальним законом строк, повинні не залежати від волі заявника, мати об`єктивний характер та бути оціненими судом, зважаючи на обґрунтованість їх поважності.

Суд вважає, що існування вказаних обставин можна вважати поважною причиною пропуску позивачем встановленого законом процесуального строку.

Так, позивачем надано суду належні докази, які підтверджують, що ним пропущено строк на оскарження постанови з підстав, що пов`язані з об`єктивними перешкодами, які не залежали від його волі.

На основі вищевикладеного, керуючись, ст.ст. 9,72,77,241,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Поновити процесуальний строк на звернення до суду.

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії ГБВ №050361 від 16.03.2023 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП.

Провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 183 КУпАП, - закрити.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Кочко В.К.