Справа № 400/17/22
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 р. № 400/17/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тяннікової А.С., представника відповідача Косовської І.В. за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Снігурівської міської ради, вул. Центральна, 72, м. Снігурівка, Баштанський район, Миколаївська область, 57303,
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.10.2020 № 5,
ВСТАНОВИВ:

Снігурівська міська рада (далі Рада або позивач), яка є правонаступником Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району, звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати прийняте 27.10.2020 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області (далі Управління або відповідач) податкове повідомлення-рішення № 5.

На обґрунтування позовних вимог Рада, зокрема, зазначила, що у відповідача не було законних підстав для застосування штрафу, встановленого пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, оскільки проведеною Управлінням перевіркою було встановлено несвоєчасне перерахування Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району (податковим агентом) податку на доходи фізичних осіб, а вказаною нормою встановлено відповідальність за неперерахування податку. Також позивач зауважив, що при визначенні суми штрафу відповідач не врахував норми статей 113 та 102 Податкового кодексу України.

Управління позов не визнало, зазначило у відзиві (арк. 115-117), що стаття 126 Податкового кодексу України (про яку вказала Рада у позові) застосовується у тому випадку, коли перерахування податку відбувається із затримкою, але до або одночасно з виплатою доходу, а в тому випадку, якщо податок перераховується після виплати доходу, має застосовуватися саме стаття 127 Податкового кодексу України. Відповідач у додаткових поясненнях (арк. 178-181) вказав, що, відповідно до підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України, граничний строк подання Кобзарцівською сільською радою Снігурівського району Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за І квартал 2017 року (з 01.01.2017 по 31.03.2017) 10.05.2017. Тому, на думку відповідача, нарахування у жовтні 2020 року штрафів за порушення, що були допущені позивачем у січні вересні 2017 року, при тому, що перебіг строків, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, зупинився 18.03.2020 (абзац четвертий пункту 522 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України), є законним.

Правом подати відповідь на відзив Рада не скористалася.

Ухвалою від 10.02.2022 (арк. 137) суд задовольнив клопотання позивача (арк. 122-123) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче засідання на 03.03.2022.

Ухвалою від 10.02.2022 (арк. 141-142) суд задовольнив клопотання про заміну відповідача правонаступником.

Ухвалою від 10.02.2022 (арк. 146-147) суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача (арк. 108-110) про залишення позовної заяви без розгляду.

Підготовче засідання 03.03.2022 не відбулося.

Ухвалою від 05.04.2023 (арк. 156-157) суд призначив підготовче засідання на 20.04.2023.

Ухвалою від 20.04.2023 (арк. 166-170) суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача (арк. 152-154) про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою від 20.04.2023 (арк. 162) суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду на 16.05.2023.

Позивач про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, але правом участі у розгляді справи не скористався.

В судовому засіданні 16.05.2023 було оголошено перерву до 06.06.2023.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Як встановлено судом, з 23.09.2020 по 29.09.2020 Управління, на підставі статті 20, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, провело документальну позапланову виїзну перевірку Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району, результати якої оформило актом від 06.10.1020 № 442/14-29-07-06/02126018 (далі Акт, арк. 19-96, 125-135).

У пункті 3 розділу 3 («Висновок») Акта вказано, що Кобзарцівська сільська рада Снігурівського району порушила підпункт 168.1.2 пункту 168.1 статті 168, підпункт «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, що полягає у несвоєчасному перерахуванні податку на доходи фізичних осіб під час виплати заробітної плати за період з 01.01.2017 по 22.09.2020 на загальну суму 40 481,16 грн.

Податковим повідомленням-рішенням від 27.10.2020 № 5 (далі Рішення, арк. 15-18) Управління, з посиланням на підпункт 54.3.5 пункту 54.3 статті 54, пункт 127.1 статті 127 Податкового кодексу, збільшило суму грошового зобов`язання Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району з податку на доходи фізичних осіб на 30 325,50 грн (штраф).

У підпункті 3.3.6.2 (Правильність визначення бази оподаткування, повнота нарахування, утримання та своєчасність сплати (перерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб) Акта (стор. 35-36) вказано, що «… згідно з вимогами пп. 168.1.2. п.168.1 ст.168, пп.а) п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України … при оподаткуванні доходів, нарахованих та виплачених платника податків податок своєчасно та в повному обсязі сплачується податковими агентами до бюджету під час виплати доходу. Перевіркою питань щодо повноти та своєчасності перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб КОБЗАРЦІВСЬКОЮ СІЛЬСЬКОЮ РАДОЮ встановлено несвоєчасне перерахування податку на доходи фізичних осіб під час виплати доходу у вигляді заробітної плати, зокрема, авансу на особові картки працівників за період з 01.01.2017 по 22.09.2020 на загальну суму 40 481,16 грн., чим порушено пп.168.1.2 п.168.1, пп.а) п.176.2 ст.176 Податкового кодексу України … Розрахунок повноти і своєчасності перерахування до бюджету утриманих сум податку на доходи фізичних осіб приведений у Додатку № 2 …».

В судовому засіданні представник Управління зазначила, що належним додатком є Додаток № 4 (арк. 134).

У відзиві відповідач, зокрема, зазначив, що «… при виплаті заробітної плати за першу половину місяця (авансу) мало місце несвоєчасного перерахування податку на доходи фізичних осіб. Проте, перерахування здійснювалось у повному обсязі під час виплати заробітної плати за другу половину місяця, тобто в кінці місяця …».

Згідно з Додатком № 4, нараховані на суми авансу (дохід) суми податку на доходи фізичних осіб платник перераховував до бюджету не в день нарахування (виплати авансу), а пізніше, в день нарахування та виплати заробітної плати, тобто перерахування сум податку відбувалося протягом місяця один раз одночасно з виплатою основної частини заробітної плати.

У пункті 127.1 статті 127 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на день прийняття Рішення) вказано, що ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -

тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Керуючись цією нормою, Управління обчислило суму штрафу: за порушення, що мали місце у січні 2017 року, штраф був нарахований у розмірі 25 відсотків суми податку, що мала бути перерахована не пізніше виплати авансу; за порушення, що мали місце у лютому 2017 року, штраф був нарахований у розмірі 50 відсотків суми податку, що мала бути перерахована не пізніше виплати авансу; за решту порушень штраф був нарахований у розмірі 75 відсотків відповідних сум.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

1. Згідно зі статтею 114 Податкового кодексу України (в редакції, що була чинною на день прийняття Рішення), граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Абзацом десятим пункту 522 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу першого пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Як зазначено вище, відповідач вважає, що початком перебігу 1095-денного строку для застосування штрафу за порушення, що їх допустила Кобзарцівська сільська рада Снігурівського району у першому кварталі 2017 року, є 11.05.2017 наступний день за останнім днем граничного строку подання податкової декларації (Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за І квартал 2017 року). Тому, з урахуванням того, що з 18.03.2020 (до спливу 1095 днів з 11.05.2017) перебіг передбаченого статтею 102 Податкового кодексу України строку було зупинено, застосування у жовтні 2020 року штрафу за порушення, що мали місце в період з 01.01.2017 до 17.03.2017, є законним.

Суд з позицією Управління не погодився.

Вказаний відповідачем порядок обчислення строку є застосовним до штрафу, встановленого статтею 123 Податкового кодексу України, якою передбачені штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання.

В той же час, Податковим кодексом України встановлені штрафи і за інші порушення: порушення встановленого порядку взяття на облік (реєстрації) у контролюючих органах (стаття 117), порушення строку та порядку подання інформації про відкриття або закриття банківських рахунків, звіту про підзвітні рахунки (стаття 118), порушення платником податків порядку подання інформації про фізичних осіб платників податків (стаття 119), порушення порядку подання інформації контролюючим органам про угоди щодо оренди об`єктів нерухомості (стаття 1191), порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної (стаття 120.1), порушення порядку реєстрації акцизних накладних та розрахунків коригування до таких акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних (стаття 120.2), порушення встановлених законодавством строків зберігання документів з питань обчислення і сплати податків та зборів, а також документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (стаття 121), порушення правил застосування спрощеної системи оподаткування фізичною особою підприємцем (стаття 122), відчуження майна, яке перебуває у податковій заставі, без згоди контролюючого органу (стаття 124), порушення правил сплати (перерахування) податків (стаття 126), порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах (стаття 1281).

Ці порушення не пов`язані з фактом подання податкової декларації, тому встановлений статтею 102 Податкового кодексу України строк має обчислюватися з дня вчинення порушення.

Таке тлумачення, на переконання суду, має застосовуватися і в питанні визначення строку для штрафу, передбаченого пунктом 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, оскільки відповідний обов`язок податкового агента, виходячи з диспозиції статті, виникає з факту виплати доходу, а не з факту декларування відповідного податкового зобов`язання.

З урахуванням цього, застосування штрафу за період з 01.01.2017 до 17.03.2017 є незаконним; відповідно, й порядок визначення інших сум (з послідовним збільшенням, у зв`язку з неодноразовими порушеннями, суми штрафу) не відповідає пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України.

2. Штраф, про який йдеться у першій частині пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України, обчислюється від суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

У другій частині пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України вказано, що відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу покладається на особу, визначену цим Кодексом, у тому числі на податкового агента. При цьому платник податку отримувач таких доходів звільняється від обов`язків погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Зміст цих норм полягає у тому, що відповідний штраф застосовується, якщо сума податку не нарахована та/або не сплачена до бюджету, і саме ця сума є «базою» для обчислення штрафу. Отже, застосування штрафу за відсутності визначення контролюючим органом суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету, не відповідає пункту 127.1 статті 127 Податкового кодексу України.

3. Як вказано вище, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем підпункту 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 та підпункту «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України.

У підпункті 168.1.2 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України вказано, що податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Згідно з підпунктом «а» пункту 176.2 статті 176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідно до визначення, що міститься у підпункті 14.1.180 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

У пункті 54.2 статті 54 Податкового кодексу України зазначено, що грошове зобов`язання щодо суми податкових зобов`язань з податку, що підлягає утриманню та сплаті (перерахуванню) до бюджету в разі нарахування/виплати доходу на користь платника податку фізичної особи, вважається узгодженим податковим агентом або платником податку, який отримує доходи не від податкового агента, в момент виникнення податкового зобов`язання, який визначається за календарною датою, встановленою розділом IV цього Кодексу для граничного строку сплати податку до відповідного бюджету.

Згідно з пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку фізичної особи та за рахунок такої виплати у строки, передбачені цим Кодексом.

Об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента є:

загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

іноземні доходи доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

У пункті 167.1 статті 167 Податкового кодексу України вказано, що ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Як зазначено у пункті 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1 статті 164 Податкового кодексу України, загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеним цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, відповідно до підпункту 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, включаються, зокрема, доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

У пункті 164.6 статті 164 Податкового кодексу України вказано, що під час нарахування доходів у формі заробітної плати база оподаткування визначається як нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, а у випадках, передбачених законом, - обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, які відповідно до закону сплачуються за рахунок заробітної плати працівника, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Виходячи з цих норм, суд дійшов таких висновків.

Податковий агент утримує податок з суми оподатковуваного доходу на користь платника податку, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Ставка податку застосовується до бази оподаткування.

Базою оподаткування є нарахована заробітна плата, зменшена на суму єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, страхових внесків до Накопичувального фонду, обов`язкових страхових внесків до недержавного пенсійного фонду, а також на суму податкової соціальної пільги за її наявності.

Виконати обов`язок, встановлений підпунктом 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України (нарахувати та утримати податок, використовуючи ставку, визначену в статті 167 цього Кодексу), податковий агент може, якщо визначена база оподаткування.

Дохід у вигляді заробітної плати, нарахованої (виплаченої) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту), є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб резидента як загальний місячний оподатковуваний дохід. Звітним податковим періодом для такого доходу, тобто періодом, протягом якого формується податкова база, є місяць.

Під час виплати частини заробітної плати (авансу) база оподаткування (нарахована заробітна плата за місяць) не визначена.

Тому, на думку суду, у пункті 127.1 статті 127 Податкового кодексу України йдеться про виплату доходу, що остаточно оподатковується під час його нарахування (виплати, надання). Частина заробітної плати не є таким доходом.

Суд встановив, що відповідач безпідставно застосував штрафну санкцію, передбачену статтею 127 Податкового кодексу України, тому Рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Судові витрати (сплачена позивачем сума судового збору), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню на користь Ради за рахунок бюджетних асигнувань Управління.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Снігурівської міської ради (вул. Центральна, 72, м. Снігурівка, Баштанський район, Миколаївська область, 57303, ідентифікаційний код: 04056581) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 27.10.2020 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області податкове повідомлення - рішення № 5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) на користь Снігурівської міської ради (вул. Центральна, 72, м. Снігурівка, Баштанський район, Миколаївська область, 57303, ідентифікаційний код: 04056581) судовий збір у сумі 2270 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Дата складення повного судового рішення - 15.06.2023.

Суддя В.В. Птичкіна