Справа № 300/1042/23
Суддя: Григорук О.Б.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2023 р. справа № 300/1042/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Григорука О.Б., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач отримує пенсію за віком, є особою з інвалідністю II групи та вважає, що має право на переведення з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, оскільки позивач, як дружина померлого чоловіка ОСОБА_2 на підставах встановлених рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 справа №641/3096/21, яке набрало законної сили 07.03.2022, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 05.11.2009 по 12.01.2021 та встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 , який номер 12.01.2021.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалу про відкриття провадження відповідачем отримано 20.03.2023, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.23), однак відзив відповідачем не подано.
Згідно частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, керуючись частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, справа підлягає вирішенню за наявними в ній матеріалами.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААА №965795 є особою з інвалідністю II групи.
Рішенням Комінтернівського районного суд м.Харкова від 03.02.2022 у справі №641/3096/21, яке набрало законної сили 07.03.2022 (вебсайт: https://reуestr.court.gov.ua/Review/102937101), встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 05 листопада 2009 року по 12 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

За результатом розгляду заяви позивача про перехід з виду на вид пенсії - з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області прийняло рішення від 13.02.2023 о/р 37 "Про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Зазначено, що відповідно до частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви. Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, необхідно надати, документи, які підтверджують родинні стосунки. При розгляді документів долучених до заяви та при визначенні права на пенсію в разі втрати годувальника надано свідоцтво про смерть ОСОБА_2 та копію рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.02.2022 №641/3096/21 в якому встановлено, що заявниця є колишньою дружиною померлого та прийнято рішення про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 05.11.2009 по 12.01.2021 за адресою: АДРЕСА_1 та встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 . Враховуючи вищезазначене для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_1 за померлого ОСОБА_2 правових підстав немає (а.с.7).

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного нормативно-правового регулювання спірних правовідносин.

Принципи, засади і механізм функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсії визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), відповідно до статті 5 якого цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону №1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 36 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утриманні, мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування (частина 1).

Згідно частини 2 статті 36 Закону №1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні;

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Зі змісту статті 36 Закону №1058-IV вбачається, що перелік непрацездатних членів сім`ї, яким може бути призначена пенсія у зв`язку із втратою годувальника, є вичерпним. Вони не містять правил, згідно з якими до непрацездатних членів сім`ї померлого годувальника можна відносити осіб за іншими критеріями (ознаками) визначення поняття сім`ї, як-от спільне проживання і ведення господарства, спільний побут, набуття характерних взаємних прав та обов`язків.

Вжиті в Законі №1058-IV поняття "чоловік" та "дружина" позначають одного з подружжя.

Згідно частини 1 статті 21 Сімейного кодексу України подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

При цьому, саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя (стаття 36 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини 2 статті 21 Сімейного кодексу України проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Суд зазначає, що у Законі України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" однозначно визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника, з-поміж інших категорій осіб, мають одне з подружжя чоловік чи дружина, до яких жінка чи чоловік, які разом проживають однією сім`єю без шлюбу, не належать.

Як встановлено, рішенням Комінтернівського районного суд м.Харкова від 03.02.2022 у справі №641/3096/21, яке набрало законної сили 07.03.2022, встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 з 05 листопада 2009 року по 12 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка, ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Однак, встановлення в судовому порядку факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу і визнання за її учасниками статусу члена сім`ї не легітимізує і не може легітимізувати (узаконити) правове становище неодруженої сімейної пари як подружньої, оскільки за законом подружжя утворюється не від тривалості чи стійкості взаємин, а після реєстрації шлюбу в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , що вказує на правомірність відмови органу Пенсійного фонду у призначенні позивачу такого виду пенсії, тому слід відмовити в задоволенні позову.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (, вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003) про визнання протиправним та скасувати рішення від 13.02.2023 о/р 37 та зобов`язання до вчинення дій - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Григорук О.Б.