Справа № 500/16/23
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/16/23 пров. № А/857/4207/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції - Подлісна І.М.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення - 15 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

02 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила: визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 26 від 11 листопада 2022 року про відмову їй в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити їй пенсію із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 05 серпня 2022 року.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що після досягнення 55-річного віку звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі - Закон № 796-XII). Вказує, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 26 від 11 листопада 2022 року їй відмовлено у призначенні пенсії, покликаючись на те, що вона не підтвердила мінімально необхідний період роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного контролю не менше 4 років станом на 01 січня 1993 року. Вважає таке рішення протиправним, оскільки має відповідне посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи та станом на 01 січня 1993 року не менше 4 роки працювала та проживала в м. Чорткові, смт. Заводське, с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області, які відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року відносяться до зони посиленого радіологічного контролю.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві № 26 від 11.11.2022 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію із зниженням пенсійного віку згідно ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 05.08.2022.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що факт проживання позивача не менше 4 років в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 підтверджено належними та допустимими доказами. Доказами постійного проживання чи/або роботи позивача в смт. Заводське та с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області (в спірний період часу) є документ про надання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (п. 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 796-ХІІ) шляхом видачі 17 серпня 1993 року Тернопільською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (Категорія 4) серія НОМЕР_1 . З урахуванням підтвердженого відповідачем проживання позивача на територіях радіоактивного забруднення (3 р. 8 міс. 26 дн.) та факт її роботи на такій території (01 р. 09 міс. 24 дн.) в сукупності на 01.01.1993 становить 05 років 06 місяців 20 днів. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України м. Києві, у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку ОСОБА_1 відповідно до статті 55 Закону № 796-XII є протиправною. Оскільки позивач на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, набула право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, так як проживала не менше 4 років в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку з 05 серпня 2022 року, тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що право на пенсію із зменшенням пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років. Вказує, що загальний період проживання чи/або роботи позивача у зоні посиленого радіологічного контролю становить 3 роки 8 місяців 26 днів, що є недостатнім для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII. Звертає увагу на те, що у довідці № 272 від 30 серпня 2022 року відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року про віднесення даного населеного пункту до переліку населених пунктів, які входять до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю.

Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження) (п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після досягнення 55-річного віку, 03 листопада 2022 року звернулася із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про призначення пенсії згідно зі статтею 55 Закону № 796-XII.

20 грудня 2022 року відділ обслуговування громадян № 12 (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повідомив позивача про відмову у призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посилаючись на рішення від 11 листопада 2022 року, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві (прийняте згідно з принципом екстериторіальності).

Рішенням від 11 листопада 2022 року № 26 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачу у призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону № 796-XII, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 не підтверджено мінімально необхідний період роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного, який становить не менше 4 років станом на 01 січня 1993 року. Пенсійним органом на підставі поданих позивачем довідок визначено, що період проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 3 роки 8 місяців 26 днів, а саме з 06 жовтня 1987 року по 31 серпня 1988 року, з 01 березня 1990 року по 31 грудня 1992 року . При цьому, зазначено про відсутність посилання на постанову КМУ № 106 від 23 липня 1991 року про віднесення даного населеного пункту (село Сосулівка Чортківського району Тернопільської області) до переліку населених пунктів, віднесених до ІV зони посиленого радіоекологічного контролю (довідка № 272 від 30 серпня 2022 року) (а.с.10).

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обгрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України від 28 лютого 1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-ХІІ).

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ, особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-ХІІ, особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно зі ст. 9 Закону № 796 особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 11 Закону № 796 визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать, зокрема, особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону № 796-ХІІ, посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Видача посвідчень провадиться спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською і Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Абзацом 6 п. п. 5 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою управління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року № 22-1 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, передбачено подання до заяви про призначення пенсії за віком документів, які підтверджують особливий статус особи, а саме: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідки про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, виданої органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Системний аналіз вищенаведених норм дає підстави для висновку, що документом, який підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право на користування пільгами, встановленими чинним законодавством, у тому числі призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». У свою чергу, довідки про період роботи та проживання на забруднених територіях є підставою для визначення в установленому порядку статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2018 року у справі № 398/3389/16-а, від 31 жовтня 2018 року у справі № 212/12245/13-а.

Постановою «Про організацію виконання Постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію Законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 23 липня 1991 року № 106 затверджено Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи (додаток № 1 до постанови Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 року № 106), відповідно до якого м. Чортків, смт. Заводське та с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Із матеріалів справи слідує, що позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, однак їй було відмовлено у зв`язку із тим, що станом на 01 січня 1993 року не підтверджено факту її проживання або роботи в зоні посиленого радіологічного контролю не менше 4 років.

Інших підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії відповідачем не наведено, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що інші умови для призначення пенсії (досягнення необхідного віку, наявність стажу роботи та ін.) позивачем дотримано.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що доказами постійного проживання чи/або роботи позивача в смт. Заводське та с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області (в спірний період часу) є документ про надання статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (п.4 ч.1 ст. 11 Закону № 796-ХІІ), виданий 01 березня 1993 року Тернопільською обласною державною адміністрацією у вигляді посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серія НОМЕР_1 . У вказаному посвідченні зазначено, що пред`явник посвідчення має право на пільги і компесації, встановлені Законом № 796-XII для осіб, які постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони на 01 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років (а.с.12).

Наявність у позивача статусу особи потерпілої від Чорнобильської катастрофи відповідачами не оспорюється, посвідчення є чинним та вказує на те, що вона згідно положень Закону № 796-ХІІ та Порядку № 51 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Факт роботи та проживання ОСОБА_1 на територіях зони посиленого радіоекологічного контролю, до яких було віднесено смт. Заводське та с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області (згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року) підтверджується також наступним.

Як слідує з трудової книжки серія НОМЕР_2 від 02 вересня 1985 року позивач з 27 серпня 1985 року по 19 лютого 1988 року перебувала в трудових відносинах з Чортківським професійно - технічним училищем № 29 (пункти 2-4 запису), отже, є такою, що на момент аварії на Чорнобильській АЕС (26 квітня 1986 року), і до 31 липня 1986 року перебувала на території зони посиленого радіоекологічного контролю, працюючи у ній по 19 лютого 1988 року, а тому вказаний період часу з 26 квітня 1986 року по 19 лютого 1988 року становить 01 рік 09 місяців 24 дні (а.с.20).

Як видно з довідки Заводської селищної ради Чортківського району Тернопільської області від 01 серпня 2022 року № 592 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно була зареєстрованою в АДРЕСА_1 з 06 жовтня 1987 року по вересень 1988 року. Зазначено, що згідно постанови КМУ № 106 від 23.07.1991 смт. Заводське включено до переліку населених пунктів, віднесених до ІV зони посиленого радіоекологічного контролю (а.с.14).

Також із довідки Сосулівського старостинського округу від 30 серпня 2022 року № 272 підтверджено періоди проживання (прописка/реєстрація) ОСОБА_1 з 14 березня 1989 року, відомості про зняття з обліку відсутні, з 01 березня 1990 року по 21 лютого 1995 року, з 12 листопада 1998 року по 11 лютого 2000 року, у якому відповідачем підтверджено проживання з 01 березня 1990 року по 31 грудня 1992 року (станом на 01 січня 1993 року), 3 роки 8 місяців 26 днів (а.с.17).

Доводи скаржника про те, що у довідці № 272 від 30 серпня 2022 року відсутнє посилання на постанову Кабінету Міністрів України № 106 від 23 липня 1991 року про віднесення даного населеного пункту до переліку населених пунктів, які входять до 4 зони посиленого радіоекологічного контролю, є необгрунтованими, оскільки згідно із вказаною постановою КМУ від 23 липня 1991 року № 106 село Сосулівка Чортківського району Тернопільської області віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю.

Разом з тим, як зазначено вище, позивач працювала на радіоактивно забрудненій території, і цей період з моменту аварії на ЧАЕС до дня припинення трудових відносин становить 01 рік 09 місяців 24 дні (з 26 квітня 1986 року по 19 лютого 1988 року), однак відповідач протиправно не врахував даний період роботи на території зони радіоактивного забруднення.

Таким чином, з урахуванням підтвердженого відповідачем проживання позивача на територіях радіоактивного забруднення (3 р. 8 міс. 26 дн.) та факт її роботи на такій території (01 р. 09 міс. 24 дн.) в сукупності на 01 січня 1993 року становить 05 років 06 місяців 20 днів.

Крім того, згідно з довідкою Сосулівського старостинського округу від 07 грудня 2022 року № 32 та доданого до нього акту, складеним 03 листопада 2022 року органом місцевого самоврядування встановлено, що ОСОБА_1 дійсно проживала в с. Сосулівка Чортківського району Тернопільської області з вересня 1988 по березень 1990 року - без реєстрації (а.с.18-19).

Вказаний акт пенсійним органом не оспорюється, містить печатку та необхідні підписи, а тому сумніватись у його достовірності у суду немає підстав.

Також у позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , що слідує із свідоцтва серія НОМЕР_3 від 07 вересня 1991 року, якому було надано статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (посвідчення серія НОМЕР_4 від 29 травня 1995 року).

Таким чином, наданими суду доказами підтверджується те, що ОСОБА_1 станом на 01 січня 1993 року постійно проживала і працювала на територіях зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4-х років, і в подальшому до 11 лютого 2000 року, не менше 9 років, відтак є підставою для додаткового зниження пенсійного віку на один рік за три роки проживання чи/або роботи на зазначеній території, але не більше 5 років.

Як слідує з оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11 листопада 2022 року про відмову у призначенні пенсії із зменшенням пенсійного віку, пенсійним органом на підставі зазначених довідок визначено, що період проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю становить 3 роки 8 місяців 26 днів, а саме з 06 жовтня 1987 року по 31 серпня 1988 року, з 01 березня 1990 року по 31 грудня 1992 року.

Згідно розрахунку страхового списку, складеного пенсійним органом (форма PC - право) страховий стаж становить 33 роки 03 місяці 13 днів, і є достатнім для призначення спірної пенсії.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що факт проживання позивача не менше 4 років в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року підтверджено належними та допустимими доказами.

Відтак, з урахуванням вищенаведеного, відмова Головного управління Пенсійного фонду України у м.Києві, у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку ОСОБА_1 відповідно до 55 Закону № 796-XII є протиправною.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки ОСОБА_1 на момент звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, набула право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII, так як проживала не менше 4 років в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року та має відповідний стаж (33 роки 03 місяці 13 днів), праивльним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області призначити відповідну пенсію ОСОБА_1 з 05 серпня 2022 року.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2023 року у справі № 500/16/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 13 червня 2023 року.