Справа № 489/3245/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 489/3245/21

Перша інстанція: суддя Кокорєв В.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Шевчук О. А., Шеметенко Л. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття справи про адміністративне правопорушення

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

26 квітня 2021 року адвокат Сафронов Юрій Іванович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернувся до суду першої інстанції з позовом до Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції (далі УПП у Вінницькій області), в якому просив:

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбачене частиною 4 статті 122 КУпАП, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 14.04.2021 серії ЕАН №4068435;

- закрити справу про адміністративне правопорушення.

Обґрунтування позову складається з відсутності в діях його довірителя складу адміністративного правопорушення за наведеними ознаками, адже вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), він не порушував.

Адвокат заперечує керування ОСОБА_1 транспортним засобом Land Rover з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перевищив дозволену швидкість в населеному пункті більш як на п`ятдесят кілометрів на годину та посилається на недостовірність доказу факту вчинення ним правопорушення, яким є дані вимірювального приладу TruCam ТС000744.

До того ж, як зазначає представник на його адвокатський запит УПП у Вінницькій області не надало жодних доказів, які б свідчили про вчинення його довірителем правопорушення за ознаками частини 4 статті 122 КУпАП.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд скасував постанову серії ЕАН №4068435 від 14.04.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з двох підстав.

По-перше, суд вважав, що з доданих фото лазерного вимірювача швидкості руху TruCam ТС000744 не вбачається наявність дорожнього знаку 5.76 «Автоматична фіксація порушень Правил дорожнього руху», що є обов`язковою умовою при розміщенні технічних приладів для здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху.

По-друге, суд першої інстанції акцентував увагу на тому, що місцем розгляду справи зазначена Вінницька дорога М-21 296 км, де розташований населений пункт смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, проте місце руху автомобіля позивача зі швидкістю 106 км/год визначено як м. Калинівка, що не відповідає місцю розташування населеного пункту смт. Стрижавка і відстань між цими населеними пунктами складає майже 19 км.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, УПП у Вінницькій області подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Обґрунтування апеляційної скарги складається з такого.

По-перше, УПП у Вінницькій області указує, що, друкуючи спірну постанову, автоматично підтягнуло с. Калинівка, замість смт. Стрижавка. Скаржник пояснює, що це є опискою та не спростовує вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КУпАП.

По-друге, скаржник стверджує, що дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» встановлюється у разі здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів, однак, у даному випадку, правопорушення зафіксовано на пристрій TruCam, який конструктивне створений для ручного режиму.

УПП у Вінницькій області просить звернути увагу, що правопорушення ОСОБА_1 здійснено у 2021 році та на відрізку дороги, де він перевищив швидкість проставлено основні та дублюючі дорожні знаки 5.70 «Фото- Відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», які інформують про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

До того ж, УПП у Вінницькій області зазначає, що знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», на який посилається суд першої інстанції у своєму рішенні, був внесений до Правил дорожнього руху вже після вчинення позивачем правопорушення.

По-третє, УПП у Вінницькій області вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП.

Позивач та його представник не скористались правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

14.04.2021 інспектором УПП у Вінницькій області було прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАН №4068435.

Зміст даної постанови свідчить про те, що 14.04.2021 о 18:00 год., в с. Калинівка (Вінницька дорога М-21 296 км), ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Land Rover з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухався в населеному пункті, позначеному дорожнім знаком 5.45 (с. Калинівка) зі швидкістю 106 км/год, в результаті чого перевищив допустиму швидкість на 56 км/год, що є порушенням вимог пункту 12.4 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена частиною 4 статті 122 КУпАП.

Швидкість транспортного засобу вимірювалася лазерним вимірювачем TruCAM № TC 000744.

За вчинення вказаного правопорушення ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 1700 грн.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Надаючи правову оцінку спірним обставинам справи, колегія суддів зазначає, що порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху.

Відповідно до частини 4 статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину -

тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частиною 1 статті 73 КАС України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно частини 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Аналіз наведених вище положень чинного законодавства дає підстави для висновку, що вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись суб`єктом владних повноважень певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Водночас, візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксоване у встановленому законом порядку.

Так, матеріали справи містять фото на якому видно, що перевищення швидкості транспортним засобом Land Rover з реєстраційним номером НОМЕР_1 зафіксовано лазерним вимірювачем TruCAM № TC 000744. Також указана дозволена швидкість (50 км/год) та безпосередньо швидкість вказаного автомобіля (106 км/год), також указана відстань до автомобіля (308,6 м).

Водночас, ОСОБА_1 заперечує факт керування автомобілем Land Rover з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який перевищив дозволену швидкість в населеному пункті більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

Колегія суддів указує, що суб`єкт владних повноважень не надав доказів, що за кермом транспортного засобу Land Rover з реєстраційним номером НОМЕР_1 перебував саме позивач.

Суд апеляційної інстанції встановив, що на цифровому диску, який доданий УПП у Вінницькій області до матеріалів справи, відсутня інформація, що транспортний засіб, яким керував позивач був зупинений, що відбувалося спілкування інспектора УПП у Вінницькій області з водієм щодо порушення, останнім, Правил дорожнього руху.

Також слід указати, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Однак, суб`єкт владних повноважень не надав до матеріалів справи відеозапис правопорушення, передбаченого частини 4 статті 122 КУпАП, який здійснюється лазерним вимірювачем швидкості TruCam.

Отже, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості встановити вину ОСОБА_1 у перевищенні встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.

У справі Barbera, Messeque and Jabardo v. Spain (скарга № 10590/83 від 6 грудня 1988 року) Європейський суд з прав людини, зазначив, що докази, покладені в основі висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (справа Daktaras v. Lithuania, скарга № 42095/98).

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова природа адміністративної відповідальності по своїй суті аналогічна кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі Надточій проти України (скарга № 7460/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, у рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 Конституційного Суду України дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. (п. 4.1)

Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачкою інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення її до адміністративної відповідальності.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги, що матеріали справи містять достатньо доказів вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, є необґрунтованими та спростовуються викладеними вище обставинами справи.

Переходячи до інших доводів апеляції, колегія суддів зазначає таке.

Є обґрунтованим посилання скаржника на те, що є опискою зазначення у спірній постанові місце вчинення правопорушення с. Калинівка, замість смт. Стрижавка.

Так, Верховний Суд у постанові від 08.05.2019 (справа №200/21123/16-а) дійшов висновку, що є безпідставними посилання щодо наявності в оскаржуваній постанові помилки у зазначенні місця вчинення правопорушення, пункту ПДР, який порушено та частини статті, яка передбачає відповідальність. У цій справі суд касаційної інстанції указав, що під час розгляду справи судом достовірно встановлено обставини адміністративного правопорушення, а тому вказані вище помилки носять лише формальний характер та не спростовують доведеність вчинення адміністративного правопорушення і не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

За таких обставин, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо протиправності спірної постанови у зв`язку із наявністю в ній описки щодо населеного пункту, де виявлено порушення Правил дорожнього руху.

Наступним доводом апеляції є помилковість висновків суду першої інстанції про обов`язкову наявність дорожнього знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху».

Колегія суддів, проаналізувавши даний довід, встановила таке.

Є правильним зауваження скаржника, що правопорушення було здійснено у квітні 2021 року та на ділянці дороги, де був зупинений автомобіль, проставлені основні та дублюючі дорожні знаки 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху», які інформують про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Указане підтверджується листом Служби автомобільних доріг у Вінницькій області від 13.05.2021 №1111, де зазначено, що смт Стрижавка позначено основним та дублюючим дорожнім знаком 5.70 «Фото - Відеофіксування порушень Правил дорожнього руху».

До того ж, колегія суддів установила, що дорожній знак 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», на який посилається суд першої інстанції, введений в дію лише з 01.11.2021, тобто після прийняття спірної постанови.

За таких обставин, колегія суддів вважає неправильним висновок суду першої інстанції щодо обов`язковості розміщення дорожнього знаку 5.76.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За приписами пункту 1 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Отже, КАС України надає суду право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про скасування спірної постанови, однак з неправильних мотивів.

До того ж, суд першої інстанції, зазначивши в мотивувальній частині рішення, що справу про адміністративне правопорушення необхідно закрити, не відобразив це у резолютивній частині.

У зв`язку з цим, рішення суду першої інстанції належить змінити, виклавши мотивувальну його частину в редакції цієї постанови, а резолютивну частину рішення суду першої інстанції необхідно доповнити абзацом про закриття справи про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 статті 317 КАС України установлено, що підставами, зокрема, для зміни судового рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Стаття 272 КАС України встановлює особливості оскарження даної категорії справ та встановлює, що судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2023 року змінити, виклавши мотивувальну його частину в редакції цієї постанови, а також доповнити його резолютивну частину абзацом такого змісту:

«Справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП щодо ОСОБА_1 закрити».

В іншій частині рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя О. А. Шевчук

суддя Л. П. Шеметенко