Справа № 520/9921/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 червня 2023 року № 520/9921/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білової О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у обмеженні з 01.07.2022 виплат щомісячної пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром, у тому числі дії по зменшенню йому виплати пенсії за березень 2023 року з суми 22499,02 грн. до суми 20930,00 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплачувати ОСОБА_1 з 01.07.2022 щомісячну пенсію з урахуванням нарахованих йому до виплати сум індексації пенсії згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 та від 01.03.2023 № 168 без обмеження суми виплат пенсії максимальним розміром та провести відповідну виплату пенсії з урахуванням виплачених сум у найближчий виплатний період.

Ухвалою суду від 16.05.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного провадження. Вказану ухвалу доставлено в електронний кабінет Електронного суду відповідача 16.05.2023.

В обґрунтування позову позивачем вказано, що дії відповідача, які полягають у відмові виплатити пенсію з урахуванням нарахованих йому до виплати сум індексації згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 № 118 та від 01.03.2023 № 168 без обмеження суми виплат пенсії максимальним розміром, є протиправними. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області правом подання відзиву не скористався.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно зі ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив в такі обставини.

ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, отримує пенсію за вислугу років в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Як вбачається з довідки пенсійного органу про перерахунок пенсії станом на 01.07.2022, позивачу нараховано основний розмір пенсії:

70% грошового забезпечення (вислуга років 30) у розмірі: 18420,19 грн,

з урахуванням індексації: 20999,02 грн.

Індексація базового ОСНП (18420,19* 0,140) 2578,83 грн.

Вид підвищення або надбавки до пенсії: непрацездатна дитина віком до 18 років ст.16 п"а" син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 1013,50 грн.

Підсумок пенсії (з надбавками): 22012,52 грн,

з урахуванням максимального розміру 20270,00 грн.

Як вбачається з довідки пенсійного органу про перерахунок пенсії станом на 01.03.2023, позивачу нараховано основний розмір пенсії:

70% грошового забезпечення (вислуга років 30) у розмірі: 18420.19,

з урахуванням індексації 22499,02 грн.

Індексація базового ОСНП 2022(18420,19* 0,140): 2578,83 грн.

Індексація базового ОСНП 2023(20999.02* 0.197): 1500,00 грн.

Вид підвищення або надбавки до пенсії: непрацездатна дитина віком до 18 років ст.16 п"а" син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - 1046.50 грн.

Підсумок пенсії (з надбавками): 23545,52 грн,

з урахуванням максимального розміру пенсії: 20930,00 грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачу нараховано індексацію відповідно до Постанови КМУ від 16.02.2022 №118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та Постанови КМУ від 01.03.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», проте остаточний розмір пенсії до виплати визначений з урахуванням такої індексації в межах максимального розміру пенсії відповідно до вимог вказаних постанов КМУ, тобто індексація виплачена частково.

В той же час, позивачу нараховано надбавку до пенсії за непрацездатну дитину віком до 18 років в розмірі 1013,50 грн, проте внаслідок застосування обмеження максимальним розміром пенсії вказану надбавку позивачу не виплачено в повному обсязі.

Позивач не погодився з обмеженням його пенсії, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Щодо питання виплати індексації пенсії позивачу з 01.07.2022 та 01.03.2023, суд виходить з такого.

Відповідно до абзаців 1,4 частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" для забезпечення індексації пенсії щороку з 1 березня проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Розмір та порядок такого збільшення визначаються у межах бюджету Пенсійного фонду за рішенням Кабінету Міністрів України з урахуванням мінімального розміру збільшення, визначеного абзацом другим цієї частини.

16.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №118 "Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році" (далі по тексту - Постанова №118).

Пунктами 1, 2 Постанови №118 встановлено, що з 1 березня 2022 року:

- перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 року № 124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році", проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14;

- у разі, коли розмір збільшення в результаті перерахунку пенсії, зазначеного в абзаці другому цього пункту, не досягає 100 гривень, встановлюється щомісячна доплата до пенсії в сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії;

- розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 року включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Також Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № від 01.03.2023 № 168 «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» (Далі Постанова № 168).

Пунктами 1, 2 Постанови № 168 встановлено, що з 1 березня 2023 р.:

- перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 лютого 2019 р. № 124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році, проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,197;

- розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) з урахуванням розміру підвищення пенсій відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 р. № 118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2022 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений пунктом 1 цієї постанови, з урахуванням положень, передбачених пунктом 10 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

З 01.07.2022 відповідач на виконання Постанови №118 здійснив нарахування індексації основного розміру пенсії в сумі 2578,83 грн та виплатив вказану суму індексації частково - в межах максимального розміру пенсії.

Так само, з 01.03.2023 відповідач на виконання Постанов №118, та №168 нарахував індексацію основного розміру пенсії та здійснив її виплату в межах максимального розміру пенсії.

Надаючи оцінку обґрунтованості вказаного обмеження, суд виходить з такого.

Пунктом 2 Постанови №118 та п. 2 Постанови №168 визначені умови виплати індексації пенсії із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, а саме: така виплата індексації має здійснюватися в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Тобто, за приписами Постанов №118 та № 168 у разі, якщо розмір пенсії перевищує максимальний розмір, встановлений законом, виплата індексації здійснюється в межах максимального розміру пенсії.

При цьому вказаний припис є саме умовою виплати індексації та не регулює загальний розмір пенсії до виплати.

Щодо наявності визначеного законом максимального розміру пенсії для цілей застосування п.2 Постанов №118 та № 168 суд виходить з такого.

Рішенням Конституційного Суду від 12 жовтня 2022 року № 7-р(II)/2022 було визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Конституційний Суд у вказаному рішенні в межах наданих законом повноважень визначив момент втрати чинності вказаної норми, а саме: "приписи статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Верховній Раді України привести нормативне регулювання щодо забезпечення соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням."

Таким чином, з урахуванням того, що Рішення Конституційного суду прийнято 12.10.2022, втрата чинності приписами статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного суду відбулася 12.04.2023.

Отже, на дати проведення нарахування індексації пенсії позивача (01.03.2022 та 01.03.2023) відповідно до Постанов №118 та № 168, дата втрати чинності нормою статті 2 Закону України „Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України „Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII, не настала, а відтак вказана норма була чинною.

Отже, станом на дату виникнення спірних правовідносин існував законодавчо встановлений максимальний розмір пенсії (десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність), який мав бути застосований, зокрема, для визначення наявності підстав для виплати індексації пенсії відповідно до Постанов №118 та № 168.

Як встановлено судом з матеріалів справи, з 01.07.2022 розмір пенсії позивача без урахування індексації становить 18420,19 гривень.

Розмір пенсії з урахуванням індексації грошового забезпечення станом на 01.07.2022 з урахуванням індексації становить 20999,02 грн; з 01.03.2023 22499,02 грн, виплачувалося позивачу 20270,00 грн та 20930 грн відповідно.

Таким чином, відповідач з 01.03.2022 здійснив нарахування індексації, передбаченої постановами Кабінету Міністрів України за №118 від 16.02.2022 та №168 від 01.03.2023 та здійснив виплату вказаної індексації відповідно до умов виплати такої індексації - в межах максимального розміру пенсії, визначеного на відповідну дату законом. Тобто індексацію виплачено в сумі, якої не вистачало до максимального розміру пенсії позивача станом на відповідну дату.

Отже, відповідач правомірно обмежив суму індексації пенсії до виплати, що обумовлено умовами виплати такої індексації, а не обмеженням пенсії максимальним розміром.

З огляду на зазначене, судом не встановлено порушень прав позивача при виплаті йому індексації пенсії з 01.07.2022 та з 01.03.2023.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем застосовано обмеження пенсії позивача максимальним розміром, що призвело до невиплати позивачу надбавки до пенсії за непрацездатну дитину віком до 18 років за ст.16 п. "а" в сумі 1013,50 грн.

З вказаного приводу суд виходить з такого.

Верховний Суд в Постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 17.03.2023 у справі № 340/3144/21 висловив правову позицію щодо правомірності обмеження пенсії максимальним розміром.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховним Судом здійснено аналіз таких нормативних приписів.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ. десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом № 3668-VI, який набрав законної сили 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «;Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Водночас Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-ХП, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/20І6, яким визнав таким, якими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-ХІІ десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХП та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХІІ.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-ХП, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

На момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону № 3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, такі норми явно суперечать один одному.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону № 2262-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що порушення прав позивача підтверджуються частково, а саме в частині обмеження максимальним розміром пенсії позивача, що призвело до невиплати позивачу надбавки до пенсії за непрацездатну дитину віком до 18 років за ст.16 п "а" в сумі 1013,50 грн.

З огляду на зазначене, позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у обмеженні щомісячної пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2022 та з 01.03.2023 максимальним розміром в частині невиплати надбавки до пенсії за непрацездатну дитину віком до 18 років в розмірі 1013,50 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 з 01.07.2022 щомісячну пенсію з урахуванням нарахованої надбавки до пенсії за непрацездатну дитину віком до 18 років в розмірі 1013,50 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 14.06.2023.

Суддя Білова О.В.