Справа № 320/288/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/288/22 Суддя (судді) першої інстанції: ОСОБА_2
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого суддів Файдюка В.В.,

Суддів Мєзєнцева Є.І.,

Собківа Я.М.,

При секретарі Шепель О.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів про визнання протиправною бездіяльності, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Недержавної некомерційної професійної організації «Національна асоціація адвокатів України» в особі Ради адвокатів (далі - відповідач, Рада адвокатів), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Ради адвокатів України щодо неналежним чином проведеної перевірки процедури отримання права на зайняття адвокатською діяльністю особами, яким 13 березня 2020 року Радою адвокатів Київської області видано свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України;

- зобов`язати Раду адвокатів України повторно провести перевірку процедури отримання права на зайняття адвокатською діяльністю особами, яким 13 березня 2020 року Радою адвокатів Київської області видано свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні (похідна вимога);

- визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів України №61 від 03 липня 2021 року «Про результати розгляду листа ОСОБА_1 щодо перевірки процедури отримання права на зайняття адвокатською діяльністю особами, яким 13 березня 2020 року Радою адвокатів Київської області видано свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України» в частині встановлення відсутності порушень з боку Ради адвокатів Київської області при прийнятті рішення №79 від 13 березня 2020 року про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю особам, які успішно пройшли стажування та особам, які подали заяви на отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; приведенні осіб до присяги адвоката України у період карантинних заходів (пункт І резолютивної частини рішення).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неправомірно винесено рішення про видачу свідоцтв на право зайняття адвокатською діяльністю.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року в задоволенні даного адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем здійснено всіх необхідних дії щодо проведення перевірки відомостей, викладених у скарзі, відповідно до вимог, передбачених Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність". Зокрема, стаття 11 Закону не містить спеціальних умов та особливостей в частині організації заходів складення та підписання присяги адвоката України. Натомість, адвокатура України - недержавний самоврядний інститут - наділена дискреційними повноваженнями, що свідчить про наявність у неї певної свободи розсуду при прийнятті управлінського рішення. Таким чином, оскаржуване позивачем рішення Ради адвокатів України №61 від 03 липня 2021 року вiдповiдає вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та прийняте в межах повноважень.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що: ради адвокатів регіону набули право проводити свої засідання дистанційно лише 18 червня 2020 року після внесення Радою адвокатів України змін до Регламенту згідно рішення від 18 червня 2020 року № 41. Суд першої інстанції не звернув уваги на цей факт, а лише зазначив про наявність такого права; розгляд заяв про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю без проходження стажування здійснювався у відсутності осіб, які звернулися з такою заявою (матеріали справи не містять доказів присутності вказаних осіб 13 березня 2020 року на засіданні Ради адвокатів Київської області за допомогою програм відеоконференцзв`язку чи інших засобів комунікації); був порушений встановлений порядок складення присяги адвоката України, видачі свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчень адвоката України, оскільки дані документи були видані особам до складення ними присяги адвоката України.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому просив залишити її без задоволення, наполягаючи на законності оскаржуваного рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 статті 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Приймаючи до уваги, що в суді першої інстанції справа розглядалась в порядку спрощеного провадження, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 23 лютого 2021 року позивач направив на ім`я голови Ради адвокатів України заяву, в якій просив створити робочу групу з перевірки процедури отримання права на зайняття адвокатською діяльністю особами, яким 13 березня 2020 року Радою адвокатів Київської області видано свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Підставою послужили неправомірні дії, рішення та бездіяльність відповідача, на думку позивача, а також виявлені позивачем факти перевищення членами Ради адвокатів Київської області своїх посадових обов`язків, порушення ними Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Положення про організацію та порядок проходження стажування для отримання особою свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю під час розгляду 13 березня 2020 року заяв про видачу свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та видачу особам свідоцтв про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчень адвоката України.

30 липня 2021 року, отримавши лист від Ради адвокатів України про розгляд його заяви щодо перевірки процедури отримання права на заняття адвокатською діяльністю особами, яким 13 березня 2020 року видано свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України, позивач вважає, що перевірка процедури проведена Радою адвокатів України неналежним чином, внаслідок чого прийняте рішення є протиправним.

Тож не погоджуючись з таким рішенням відповідача, вважаючи його протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ч.1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На виконання вимог вказаної статті колегія суддів переглядає оскаржуване рішення з тих підстав та щодо тих обставин, на які посилається апелянт в своїй скарзі.

За визначенням пункту 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI (далі також - Закон № 5076-VI) адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

За правилами частини 1 статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» Рада адвокатів України забезпечує ведення Єдиного реєстру адвокатів України з метою збирання, зберігання, обліку та надання достовірної інформації про чисельність і персональний склад адвокатів України, адвокатів іноземних держав, які відповідно до цього Закону набули права на заняття адвокатською діяльністю в Україні, про обрані адвокатами організаційні форми адвокатської діяльності.

Внесення відомостей до Єдиного реєстру адвокатів України здійснюється радами адвокатів регіонів та Радою адвокатів України.

Частина 2 статті 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що до Єдиного реєстру адвокатів України вносяться такі відомості: 1) прізвище, ім`я та по батькові адвоката; 2) номер і дата видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, номер і дата прийняття рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (номер і дата прийняття рішення про включення адвоката іноземної держави до Єдиного реєстру адвокатів України); 3) найменування і місцезнаходження організаційної форми адвокатської діяльності, номери засобів зв`язку; 4) адреса робочого місця адвоката, номери засобів зв`язку; 5) інформація про зупинення або припинення права на заняття адвокатською діяльністю; 6) інші відомості, передбачені цим Законом.

Частина 4 цієї статті встановлює, що інформація, внесена до Єдиного реєстру адвокатів України, є відкритою на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України. Рада адвокатів України і відповідні ради адвокатів регіонів надають витяги з Єдиного реєстру адвокатів України за зверненням адвоката або іншої особи.

Вiдповiдно до п. 11 частини 4 статті 55 Закону № 5076-VI, а також пп. 1.14 п. 1 Роздiлу 2 Положення про Раду адвокатів України, затвердженого установчим з`їздом адвокатів України від 17 листопада 2012 року, Рада адвокатів України розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність рад адвокатів регіонів, їх голів, скасовує рішення рад адвокатів регіону.

Порядок роботи Ради адвокатів України визначає Регламент Ради адвокатів України, затверджений рішенням Ради адвокатів України №115 від 30 серпня 2014 року (далі - Регламент).

Вiдповiдно до розділу 14 Регламенту, розгляд та вирішення питань на засіданнях і прийняття рішень проводяться РАУ колегіально.

03 липня 2021 року Рада адвокатів України, розглянувши лист позивача щодо перевірки процедури отримання права на заняття адвокатською діяльністю особами, яким Радою адвокатів Київської області 13 березня 2020 року видано свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України, та лист Голови Ради адвокатів Київської області №0544/0/2-21 вiд 29 квітня 2021 року щодо обставин складення присяги адвокатів під час введення карантину та заборони проведення масових заходiв на всій території України, встановила, що 13 березня 2020 року Радою адвокатів Київської області було заплановано проведення урочистого засідання Ради адвокатів Київської області, порядок денний якого передбачав прийняття рішення щодо видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю особам, які звернулись iз вiдповiдними заявами на підставі ч. 5 статті 10 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Згідно статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» карантин встановлюється та вiдмiняється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №641 від 22 липня 2020 року, із змінами та доповненнями, установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 1 серпня 2020 року на території України карантин, продовживши на всій території України дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 pоку № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-22» та від 20 травня 2020 року №392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

11 березня 2020 року на території всієї України заборонено проведення масових заходів та введено карантин згідно статті 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та постанови Кабінету Міністрів України №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу Сovid-19».

У зв`язку з наведеним Радою адвокатів Київської області скасовано проведення урочистого засідання та проведено його в режимі онлайн за допомогою засобів електронного зв`язку, на якому прийнято рiшення №79 вiд 13 березня 2020 року про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю особам, які успішно пройшли стажування та особам, які подали заяви на отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на підставі ч. 5 статті 10 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську дiяльнiсть».

Згідно Регламенту ради адвокатів регіону, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 25 жовтня 2014 року №178, рада адвокатів регіону вправі приймати рішення на дистанційному засіданні ради адвокатів регіону (електронне голосування або онлайн голосування в режимі реального часу).

Учасники засідання ради адвокатів регіону (заявники, скаржники, тощо) можуть брати участь у онлайн засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технiчних засобiв, підтвердження особи учасника здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України «Про Єдиний державний демографiчний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» або РАР вiдповiдно чинного законодавства.

В той же час, вiдповiдно до статті 2 Закону № 5076-VI, адвокатура України - недержавний самоврядний iнститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання органiзацiї i дiяльностi адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини 1 статті 5 Закону № 5076-VI адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб.

Згідно Рекомендацій Комітету Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень (прийняті Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді) під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків суб`єкта владних повноважень, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Отже, дискреційне право суб`єкта владних повноважень обумовлюється певною свободою (вільним, або адміністративним розсудом) в оцінюванні та діях, у виборі одного з варіантів рішень та в виборі правових наслідків.

За приписами статті 11 Закону № 5076-VI особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України.

Текст присяги адвоката України підписується адвокатом і зберігається радою адвокатів регіону, а її копія надається адвокату.

Слід зазначити, що вказана стаття не містить спеціальних умов та особливостей в частині організації заходів складення та підписання присяги адвоката України.

Відтак, як вірно зазначено судом першої інстанції, Рада адвокатів Київської області, дотримуючись протиепідемічних заходів, виконала свої обов`язки, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Положенням про Раду адвокатів Київської області, не порушивши при цьому права адвокатів на складання присяги та отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Проаналізувавши норми законодавства та встановлені обставини справи, колегією суддів не встановлено обставин недотримання (порушення) відповідачем закріплених процесуальним законом критеріїв під час прийняття оскаржуваного рішення, що виключає підстави для сумнівів у правомірності такого рішення.

Крім того, колегія суддів вважає, що як оскаржуване розпорядження Кабінету Міністрів України про затвердження перспективного плану формування територій громад Вінницької області не порушує прав та законних інтересів позивача у спірних правовідносинах, оскільки не породжує, не змінює та не припиняє права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин для вказаної територіальної громади.

Так, відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З огляду на викладене колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскаржуване рішення Ради адвокатів України №61 від 03 липня 2021 року «Про результати розгляду листа ОСОБА_1 щодо перевірки процедури отримання права на зайняття адвокатською діяльністю особами, яким 13 березня 2020 року Радою адвокатів Київської області видано свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України» не порушуює прав та законних інтересів позивача у спірних правовідносинах, оскільки не породжує, не змінює та не припиняє права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин для ОСОБА_1 .

Так, відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Приписи частини 1 та 2 статті 5 КАС України визначають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, право кожної особи на звернення до суду у випадку, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси є беззаперечним та не може бути піддане сумніву. Водночас, визначені такою особою способи захисту або інші способи, які самостійно можуть визначатися судом, повинні відповідати підставам позову та його змісту.

Згідно статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення. Таким чином, судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі №9901/153/20, постанови Верховного Суду від 23 лютого 2021 року у справі № 826/12456/18, від 17 лютого 2021 року у справі №815/310/17, від 16 лютого 2021 року у справі №320/950/19, від 28 січня 2021 року у справі №815/1067/17).

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушують права і свободи особи в тому разі, якщо такі рішення прийняті суб`єктом владних повноважень поза межами визначеної законом компетенції, або ж оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Разом з тим, оскаржуване рішення не породжує, не змінює та не припиняє права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин для позивача, що не було враховано судом першої інстанції.

Щодо посилання позивача на те, що суддя ОСОБА_2 мав заявити самовідвід, з огляду на те, що він є адвокатом, тобто членом Національної асоціації адвокатів України, яка є відповідачем у даній справі, слід зазначити таке.

Дійсно, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Однак, як вірно зазначено самим апелянтом, наразі адвокатська діяльність судді зупинена, що виключає будь-який правовий зв`язок ОСОБА_2 та Ради адвокатів України, та, відповідно, необ`єктивність чи зацікавленість суддів у вирішенні даного спору.

Крім того, позивачем самим зазначено, що ознайомившись з повним текстом оскаржуваного судового рішення, а також іншими рішеннями, ухваленими суддею ОСОБА_2 протягом останнього часу, проаналізувавши доводи суду та намагаючись встановити причину відмови у задоволенні позовних вимог, він встановив факти, які можуть свідчити про упередженість і необ`єктивність судді ОСОБА_2

Тобто, існування об`єктивних сумнівів у неупередженості і об`єктивності судді ОСОБА_2 наразі не встановлено навіть самим скаржником, тим більше, їх не підтверджено жодними доказами, що, відповідно, не свідчить про необхідність заявлення суддею самовідводу. При цьому, в ході судового розгляду справи позивачем також не заявлявся відвід судді.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем здійснено всі необхідні дії щодо проведення перевірки відомостей, викладених у заяві позивача, відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що окружним адміністративним судом при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Окремо колегія суддів зауважує, що в апеляційній скарзі позивач жодним чином не вказує на те, у чому полягає порушення судом першої інстанції норм процесуального права та/або неправильне застосування норм матеріального права. Зміст апеляційної скарги не розкриває суть порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, оскільки скаржником не зазначено, яку саме нopмv порушено, у чому полягає таке порушення та чи є таке порушення підставою для скасування рішення.

Так, відповідно до п. 6 ч. 2 статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України в апеляційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.

Натомість, в апеляційній скарзі лише продубльовано доводи адміністративного позову. В той же час, всі аргументи ОСОБА_1 , зазначені в позові, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, їм була надана належна правова оцінка. Жодних інших аргументів, відмінних від заявлених в суді першої інстанції, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у апеляційній скарзі не зазначено.

Таким чином, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків