Справа № 280/4511/22
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Справа № 280/4511/22 ПР/280/12/23 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання Хижняк М.О.,

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Рабушка В.С.

представника відповідача: Крамар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 )

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, вул. Олександра Матросова, буд. 29, )

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2022 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач, ГУНП в Запорізькій області), в якому з урахуванням уточнень, позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №406 від 18.05.2022 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції позивача;

- визнати протиправним та скасувати наказ відповідача №426 о/с від 23.05.2022 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції позивача;

- поновити позивача на посаді інспектора відділу реагування патрульної поліції з 23.05.2022;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 24.05.2022 (наступний день за звільненням) по день винесення судом рішення про поновлення позивача на посаді без урахування обов`язкових податків та зборів;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрати на послуги адвоката в розмірі 4000,00грн.

Ухвалою суду від 02.08.2022 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позивачу було надано 10-денний строк з дня отримання вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви. Позивачем усунено недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 12.08.2022 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 09.09.2022.

Протокольною ухвалою суду від 09.09.2022 підготовче засідання відкладено на 23.09.2022 за клопотанням представника позивача.

Ухвалою суду від 16.09.2022 забезпечено участь позивача та представника позивача у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2022 позовну заяву ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишено без розгляду.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.02.2023 у справі №280/4511/22 апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 23.09.2022 у адміністративній справі №280/4511/22 скасовано. Адміністративну справу №280/4511/22 направлено до Запорізького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

30.03.2023 матеріали адміністративної справи №280/4511/22 повернулись до Запорізького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 30.03.2023 продовжено розгляд адміністративної справи №280/4511/22 (ПР/280/12/23) зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче судове засідання по справі на 12.04.2023.

Ухвалою суду від 11.04.2023 забезпечено участь позивача та представника позивача у підготовчому засіданні призначеному на 12.04.2023 в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 12.04.2023 зупинено провадження у справі за клопотанням сторін до 15.05.2023 та забезпечено участь представника позивача у наступному підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 15.05.2023 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 15.05.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 29.05.2023 та забезпечено участь позивача та його представника у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У судове засідання викликано для допиту в якості свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Протокольною ухвалою суду від 29.05.2023 задоволено клопотання представника відповідача про допит у якості свідка ОСОБА_5 .

Протокольною ухвалою суду від 29.05.2023 оголошено перерву у судовому засіданні до 07.06.2023 та забезпечено участь позивача та його представника у наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

У судовому засіданні 07.06.2023, на підставі статті 243 КАС України, судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Відповідно до вимог частини 1 статті 229 КАС України у відкритому судовому засіданні здійснювалась аудіо фіксація судового засідання за допомогою технічного засобу «Акорд».

Відповідно до змісту позовної заяви від 24.07.2022 (вх.№29111 від 01.08.2022), представником позивача зокрема зазначено, що ОСОБА_2 проходив службу на посаді інспектора Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області (далі - Мелітопольський РУП ГУНП в Запорізькій області) відділу реагування патрульної поліції. Зауважено, що 18.05.2022 наказом начальника ГУНП в Запорізькій області №406 «Про застосування дисциплінарного стягнення» до інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Відповідно до наказу начальника ГУНП в Запорізькій області від 18.05.2022 №406, дисциплінарний проступок ОСОБА_2 виразився в тому, що він не прибув безпечним шляхом (у тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до міста Запоріжжя, яке з 04.04.2022 наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 визначено місцем служби (роботи), та не постановці на облік у ГУНП в Запорізькій області протягом доби з моменту прибуття. В подальшому наказом начальника ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2022 №426 о/с «По особовому складу», відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку з реалізацією стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 , інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, з 23.05.2022. Крім того зазначено, що відповідно до наказу від 23.05.2022 №426 о/с «По особовому складу», позивача звільнено зі служби на підставі порушення Присяги на вірність Українському народові за результатами проведеного службового розслідування. Разом з тим наголошено, що умовами звільнення є беззаперечне доведення факту порушення поліцейським Присяги та правомірно проведене щодо нього службове розслідування, а недотримання процедури проведення службового розслідування тягне за собою визнання протиправним та скасування наказу про звільнення. В той же час зазначено, що позивач не був ознайомлений із оскаржуваними наказами ГУНП в Запорізькій області від 18.05.2022 №406, від 23.05.2022 №426 о/с. Крім того зауважено, що з метою усунення перешкод виконанню наказів та на виконання вимог чинного законодавства позивач повідомив керівництво про неможливість прибуття до ГУНП в Запорізькій області шляхом подання рапорту про наявність обґрунтованих причин неможливості здійснити виїзд, а саме перебування на стаціонарному лікуванні. Наголошено, що відповідачем при проведенні службового розслідування та під час застосування дисциплінарного стягнення не було враховано перебування позивача на стаціонарному лікуванні, чим порушено об`єктивність з`ясування підстав для дисциплінарного стягнення. Також зазначено, що на користь позивача підлягає стягненню грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, починаючи з дня наказу про звільнення до дня фактичного виконання судового рішення. Під час судового розгляду справи позивач та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в адміністративному позові. На підставі вищевикладеного просять позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач заперечив проти позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву від 26.08.2022 (вх.№33031 від 29.08.2022). Зокрема зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку поліцейського. Так, 18.04.2022 до керівництва ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції Бідила A.M., складений 16.04.2022 на виконання пункту 6 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя» (далі наказ ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282), у якому зазначено, що станом на 16.04.2022 у порушення вимог пунктів 3 та 5 вказаного наказу, до міста Запоріжжя з території Мелітопольського району Запорізької області, яка є захопленою окупаційними військами Російської Федерації, для несення служби не прибули та не стали на облік у ГУНП в Запорізькій області поліцейські, серед яких й інспектор відділу реагування патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_2 . Враховуючи відомості, які свідчать про можливе вчинення позивачем дисциплінарного проступку, начальником ГУНП в Запорізькій області видано наказ від 18.04.2022 № 315 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» з метою встановлення наявності або відсутності складу дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_2 , а також з`ясування обставин невиконання вимог ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282 та підстав не виходу позивача на службу. Крім того, зауважено, що 04.04.2022 начальником Мелітопольського РУП ГУНП полковником поліції ОСОБА_6 у мобільному застосунку «TELEGRAM» на мобільний телефон ОСОБА_2 направлено наказ ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282 та службову телеграму ГУНП в Запорізькій області від 26.03.2022 № 102/01/13-2-22 у форматі pdf. Наголошено, що до матеріалів службового розслідування долучено наказ ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282 та службову телеграму ГУНП в Запорізькій області від 26.03.2022 № 102/01/13-2-22, з якими каналами електронного, мобільного зв`язку та за допомогою мобільних застосунків керівництвом Мелітопольського районного управління поліції, відділу поліції № І (смт. Якимівка), відділення поліції № 1 (смт. Веселе) та відділення поліції № 2 (смт. Приазовське) Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області ознайомлено всіх поліцейських, зазначених у рапорті ОСОБА_7 , а також наголошено про необхідність прибуття до 15.04.2022 (включно) до міста Запоріжжя для подальшого несення служби. Разом з тим зазначено, що станом на 17.05.2022 з тимчасово окупованої військами Російської Федерації території Запорізької області до міста Запоріжжя прибуло та стало на облік 774 поліцейських у тому числі 103 поліцейських, які проходять службу у Мелітопольському РУП ГУНП в Запорізькій області. Зауважено, що факт неприбуття позивача до міста Запоріжжя та не постановки протягом доби з моменту прибуття на облік у ГУНП в Запорізькій області з 16.04.2022 до 17.05.2022 підтверджується зокрема й актами про відсутність на службі. Враховуючи викладене наголошено, що ОСОБА_2 вчинив грубий дисциплінарний проступок, який виразився у тому, що ані з 04.04.2022 по 16.04.2022, ані станом на час проведення та завершення службового розслідування, ані на час звернення до суду з даним позовом, безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до міста Запоріжжя, яке з 04.04.2022 наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282 визначено місцем служби (роботи) не прибув та на облік у ГУНП в Запорізькій області протягом доби з моменту прибуття не став. У судових засіданнях представник відповідача підтримала позицію, викладену у відзиві на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У судовому засіданні 29.05.2023 свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є співробітником Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області та безпосереднім керівником інспектора відділу реагування патрульної поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 . Зазначив, що перебуваючи на тимчасово окупованій території він спілкувався з усіма своїми підлеглими в тому числі й з позивачем та доводив до їх відома необхідність виїзду до міста Запоріжжя для подальшого несення служби. Крім того повідомив, що 13.04.2022 на виконання вимог наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 він виїхав до міста Запоріжжя для подальшого несення служби та зазначив, що після його виїзду до міста Запоріжжя ОСОБА_2 засобами електронного зв`язку надіслав йому довідку про перебування у травні 2022 року на лікарняному та рапорт. Зауважив, що надіслані позивачем документи були передані начальнику сектору кадрового забезпечення Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області Арутюновій С.В.

Разом з тим у судовому засіданні 29.05.2023 свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона є начальником сектору кадрового забезпечення Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області та до 16.04.2022 перебувала на тимчасово окупованій військами Російської Федерації території Запорізької області у місті Мелітополі, після чого власним транспортом виїхала до міста Запоріжжя для подальшого несення служби. Повідомила, що у квітні 2022 року начальником Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковником поліції ОСОБА_6 до створеної у мобільному застосунку «TELEGRAM» групи було надіслано наказ ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282. Зазначила, що за квітень місяць до міста Запоріжжя виїхали 132 працівника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, а у період з 01.05.2022 по 15.05.2022 самостійно евакуювались 8 працівників. Також вказала, що 30.04.2022 позивач через мобільний застосунок «Viber» надіслав довідку про тимчасову непрацездатність поліцейського військовослужбовця Національної гвардії України у період з 12.04.2022 по 29.04.2022 та повідомив, що буде намагатись виїхати до міста Запоріжжя. Разом з тим повідомила, що 10.05.2022 ОСОБА_3 через мобільний застосунок «Whatsapp» переслав надіслану позивачем довідку, згідно з якою ОСОБА_2 перебував на лікуванні в інфекційній лікарні с 05.05.2022 по 10.05.2022. Крім того, 17.05.2022 ОСОБА_3 переслав рапорт ОСОБА_2 на ім`я начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області Бідила А.М. згідно з яким позивач з 05.05.2022 перебуває на лікуванні в інфекційній лікарні. Зауважила, що будь-яких інших довідок чи відомостей, датованих після 17.05.2022 від позивача не надходило, у зв`язку із чим 18.05.2022 після завершення службового розслідування було вирішено питання щодо подальшого звільнення позивача у зв`язку із невиконанням ним вимог наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282 та не прибуттям до місця роботи. Водночас пояснила, що ініціатором службового розслідування була Головна інспекції ГУНП в Запорізькій області, а тому позивач мав особисто подавати рапорт та довідки саме на ім`я голови комісії службового розслідування шляхом їх направлення на адресу офіційної електронної пошти, зазначену у запрошенні для надання пояснень.

Крім того, у судовому засіданні 29.05.2023 свідок ОСОБА_5 пояснив, що він є співробітником Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, керівником позивача і на даний час проходить службу у місті Запоріжжі. Зазначив, що усіх працівників Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області було повідомлено про необхідність виїзду до міста Запоріжжя, яке з 04.04.2022 наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 визначено місцем служби (роботи), що в свою чергу дозволило б продовжити нести службу в поліції у місті Запоріжжі. Однак у передбачений наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 № 282 строк ОСОБА_2 не виїхав. Зауважив, що позивачем надавалась довідка про тимчасову непрацездатність поліцейського військовослужбовця Національної гвардії України у період з 12.04.2022 по 29.04.2022, при цьому наголосив що навіть після одужання тобто після 29.04.2022 ОСОБА_2 так і не виїхав з тимчасово окупованої військами Російської Федерації території до міста Запоріжжя. Крім того пояснив, що посилання позивача на неможливість виїзду з тимчасово окупованої території до міста Запоріжжя не відповідають дійсності, оскільки кожен хто хотів виїхати попри всі негаразди прибув до міста Запоріжжя, пройшов поліграф та на даний час поновлюється на службі в поліції.

Дослідивши матеріали справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги, судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим 18.06.1996 Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.6 т.1).

04.04.2022 ГУНП в Запорізькій області видано наказ №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», відповідно до пункту 3 якого наказано поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу) структурних підрозділів апарату ГУНП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області визначених у пункті 1, 2 цього наказу прибути безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м.Запоріжжя до 15.04.2022 (включно) (а.с.148-150 т.1).

18.04.2022 до керівництва ГУНП в Запорізькій області надійшов рапорт начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції Бідила А.М., складений 16.04.2022 на виконання пункту 6 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», у якому зазначено, що станом на 16.04.2022 у порушення вимог пунктів 3 та 5 вказаного наказу, до м.Запоріжжя з території Мелітопольського району Запорізької області, яка є захопленою окупаційними військами Російської Федерації, для несення служби не прибули та на облік у ГУНП в Запорізькій області не стали наступні поліцейські, зокрема інспектор відділу реагування патрульної поліції старший лейтенант поліції ОСОБА_2 (а.с.142-146 т.1).

Після надходження рапорту начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції Бідила А.М., начальником ГУНП в Запорізькій області Миколою Лушпієнко видано наказ від 18.04.2022 №315 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» (а.с.139 т.1).

В подальшому наказом ГУНП в Запорізькій області від 02.05.2022 №349 продовжено до 17.05.2022 (включно) строк проведення службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Запорізькій області від 18.04.2022 №315 (а.с.140 т.1).

17.05.2022 складено Висновок службового розслідування, проведеного за відомостями, викладеними у рапорті начальника Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції ОСОБА_6 (а.с.75-138 т.1).

Відповідно до пункту 62 Висновків службового розслідування, за скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», Присяги працівника поліції, передбаченої статтею 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1 та 4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII, пунктів 3 та 5 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», що виразилось у неприбутті безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м.Запоріжжя, яке з 04.04.2022 наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 визначено місцем служби (роботи), та не постановці на облік у ГУНП в Запорізькій області протягом доби з моменту прибуття, до інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 вирішено застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.112 т.1).

18.05.2022 начальником ГУНП в Запорізькій області Миколою Лушпієнко видано наказ №406 «Про застосування дисциплінарного стягнення», яким до інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції (а.с.11 т.1).

23.05.2022 начальником ГУНП в Запорізькій області Миколою Лушпієнко видано наказ №426 о/с «По особовому складу», відповідно до якого наказано звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0084621), інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського РУП, з 23.05.2022 (а.с.12 т.1).

Позивач, не погодившись з правомірністю застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції, звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон України №580-VIII).

За приписами статті 1 Закону України №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Стаття 3 Закону України №580-VIII визначає, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 17 Закону України №580-VIII передбачено, що поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України №580-VIII, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону України №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (частина 2 статті 19 Закону України №580-VIII).

Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України, який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження (далі Дисциплінарний статут).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до статті 3 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України №580-VIII, зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Суд зазначає, що позивач на момент виникнення спірних правовідносин мав статус працівника поліції, що покладало на нього певні обмеження та обов`язки пов`язані із проходженням служби в поліції.

Так, судом встановлено, що 04.04.2022 ГУНП в Запорізькій області видано наказ №282 «Про тимчасове визначення місця розташування (дислокації) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області та необхідності прибуття поліцейських, державних службовців і працівників (цивільного персоналу) територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області, територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, до м. Запоріжжя», відповідно до пункту 3 якого наказано поліцейським, державним службовцям і працівникам (цивільному персоналу) структурних підрозділів апарату ГУНП, територіальних підрозділів (відділів, відділень), підпорядкованих (окремих) підрозділів ГУНП в Запорізькій області визначених у пункті 1, 2 цього наказу прибути безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до м.Запоріжжя до 15.04.2022 (включно).

Позивач проходив службу у Мелітопольському РУП, яке визначено у пункті 1, 2 наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарно статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

За відсутності можливості виконати наказ поліцейський зобов`язаний негайно повідомити про це безпосередньому керівнику з обґрунтуванням причин невиконання і повідомленням про вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні наказу (частина 2 статті 5 Дисциплінарного статуту).

Згідно з частиною 5 статті 5 Дисциплінарного статуту, виконання поліцейським злочинного або явно незаконного наказу, а також невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Отже, відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту, на поліцейських покладено зобов`язання неухильно та у визначений строк точно виконувати накази керівника, а невиконання правомірного наказу тягнуть за собою відповідальність, передбачену цим Статутом та законом.

Наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 позивачу, як і іншим поліцейським територія обслуговування (дислокації) яких захоплена окупаційними військами Російської Федерації, наказано прибути безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) до міста Запоріжжя у строк до 15.04.2022 (включно).

Вимоги наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 були доведені до відома позивача, про що під час розгляду справи зазначив і сам позивач.

Вказаний наказ позивачем не було виконано, як у строк до 15.04.2022 (включно) так і до завершення службового розслідування та прийняття спірних рішень.

Так, в обґрунтування поважності причин не виконання наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 позивач зокрема зазначає, що у період з 12.04.2022 по 29.04.2022 він перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Територіальне медичне об`єднання багатопрофільна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» Мелітопольської міської ради Запорізької області на підтвердження чого до матеріалів справи надано довідку про тимчасову непрацездатність поліцейського військовослужбовця Національної гвардії України від 29.04.2022 (а.с.157).

На виконання вимог частини 2 статті 5 Дисциплінарного статуту, позивач 30.04.2022 за допомогою мобільного застосунку «VIBER» надсилав в електронному вигляді копію довідки про тимчасову непрацездатність поліцейського військовослужбовця Національної гвардії України у період з 12.04.2022 по 29.04.2022, про що свідчить долучений до матеріалів справи скріншот екрану з перепискою (а.с.69 т.1).

Однак, суд вважає за необхідне звернути увагу, що позивачем ані до ГУНП в Запорізькій області, ані до суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що у період з 04.04.2022 по 12.04.2022 ним вживались будь-які заходи спрямовані на виконання наказу від 04.04.2022 №282 в частині виїзду з тимчасово окупованої території до міста Запоріжжя для реєстрації та подальшого проходження служби в поліції.

Відповідно до інформації, опублікованої на офіційному сайті Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України https://minre.gov.ua протягом квітня 2022 року з міста Мелітополя Запорізької області до міста Запоріжжя неодноразово гуманітарними коридорами евакуйовувались громадяни, а саме:

05.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 720 мешканців;

06.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Мелітополь та Гуляйполе - 2515;

07.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2050;

08.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Токмак, Мелітополь, Енергодар, Оріхів, Гуляйполе - 3544;

09.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ, Токмак. Мелітополь та Енергодар -3233;

10.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2409;

11.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 3298;

12.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2135:

14.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 2043;

15.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь -2131;

16.04.2022 з міст Пологи, Василівка, Бердянськ та Мелітополь - 1211.

Таким чином, посилання позивача на перебування у період з 12.04.2022 по 29.04.2022 на лікарняному, як на підставу невиконання наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 у передбачений цим наказом строк строк є безпідставними, оскільки на думку суду ОСОБА_2 мав змогу виконати зазначений наказ та безпечним шляхом (в тому числі використовуючи гуманітарні конвої) прибути до міста Запоріжжя задля подальшого проходження служби в поліції ще до 12.04.2022.

Разом з тим суд зауважує, що під час розгляду справи позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що можуть свідчити про намагання позивача після виходу із лікарняного виконати вимоги наказу від 04.04.2022 №282 та виїхати з тимчасово окупованої території до міста Запоріжжя для реєстрації та подальшого проходження служби в поліції.

При цьому, суд критично сприймає твердження позивача щодо перебування на лікарняному у період з 05.05.2022 до 27.05.2022 та як наслідок відсутність можливості виконати вимоги наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 та виїхати до міста Запоріжжя задля подальшого проходження служби в поліції, оскільки перебування позивача у вказаний період на лікарняному жодним чином не спростовує невиконання позивачем вимог наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 у передбачений цим наказом строк, а саме до 15.04.2022.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем в ході проведення службового розслідування обґрунтовано було взято до уваги те, що у період часу з 24.02.2022 по 17.05.2022 з 225 поліцейських, що проходили службу у Мелітопольському РУП прибули до міста Запоріжжя та стали на облік 103 поліцейських, а 122 поліцейських Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, у тому числі і позивач до м.Запоріжжя не прибули та на облік у ГУНП в Запорізькій області не стали (а.с.29 т.2).

Не прибуття до міста Запоріжжя, яке з 04.04.2022 наказом ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 визначено місцем служби (роботи) деяких поліцейських у томі числі й ОСОБА_2 підтверджується також Актами про відсутність на службі, складеними за період з 16.04.2022 по 18.05.2022 (а.с.157-247 т. 1, а.с.1-7 т.2).

Таким чином, майже половина поліцейських Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області попри усі наявні труднощі змогли виїхати за межі тимчасово окупованої території Запорізької області та стали на облік у ГУНП в Запорізькій області для подальшого проходження служби в поліції.

Зазначені обставини, на думку суду, свідчать про те, що у період з 24.02.2022 по 17.05.2022 існували об`єктивні можливості залишити територію, яка на даний час є тимчасово окупованою, але позивач такими можливостями не скористався та відповідно порушив вимоги наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282.

В свою чергу, невиконання наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 призвело до того, що фактично позивач на даний час не виконує покладені на нього посадові обов`язки та не може бути залучений до їх виконання на іншій території, в іншому підрозділі, оскільки перебуває поза межами території України.

При цьому, суд зазначає, що запровадження воєнного стану, наявність бойових дій на території України, дійсно створює загрозу для життя та здоров`я людей, які перебувають на території України.

Разом з тим, позивач погодившись проходити службу в поліції добровільно погодився на усі ризики пов`язані з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України, але фактично на даний час взяті на себе обов`язки не виконує.

Відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Згідно з пунктом 1 Положень про Національну поліцію затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 № 877 Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Суд наголошує, що вчинений позивачем дисциплінарний проступок є суттєвим, оскільки він полягає не лише у не виконанні вимог наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282, а і у самоусуненні від виконання службових обов`язків, невиході на службу, неможливості використання позивача на службі в умовах воєнного стану, коли існує велика потреба у правоохоронних органах, що на переконання суду є неприпустимим.

Разом з тим суд звертає увагу, що відповідно до пункту 34 частини 1 статті 23 Закону України №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює у взаємодії зі Збройними Силами України, Національною гвардією України, Державною прикордонною службою України, Державною спеціальною службою транспорту, Службою безпеки України боротьбу з диверсійно-розвідувальними силами агресора (противника) та не передбаченими законами України воєнізованими або збройними формуваннями.

Згідно з приписами частини 2 статті 24 Закону України №580-VIII у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Крім того, суд вважає, що залишення позивача на службі в поліції не буде відповідати критеріям «об`єктивності» та «розсудливості», оскільки більшість поліцейських з тимчасово окупованих територій Запорізької області, зокрема і ті, що працювали з позивачем, полишили свої домівки та ризикуючи власним життям прибули до міста Запоріжжя, чим виявили бажання на подальше служіння народові України проходячи службу в поліції.

В свою чергу, позивачем допущено дисциплінарний проступок, що виразився у не виконанні наказу керівника без вжиття заходів до подолання перешкод у виконанні такого наказу, доказів зворотного матеріали справи не містять.

Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту, за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статут, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Стосовно посилань позивача на порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування, суд зазначає наступне.

Так, дійсно відповідно до частини 6 статті 18 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі дисциплінарна комісія викликає його для надання пояснень. Виклик для надання пояснень надсилається рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання поліцейського, що зазначена в його особовій справі.

Разом з тим, суд зауважує, що відповідач з незалежних від себе обставин не мав змоги виконати у повному обсязі вимоги частини 6 статті 18 Дисциплінарного статуту, з урахуванням відсутності поштового сполучення з містом ОСОБА_8 , що підтверджується інформацією з офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку «Укрпошта» (а.с.8 т.2).

Суд зазначає, що чинне законодавство України частково не пристосоване до застосування в умовах воєнного стану, в умовах тимчасової окупації окремих територіальних одиниць, тощо.

На переконання суду, в умовах запровадження воєнного стану безумовно є необхідність у дотриманні приписів чинного законодавства України, проте задля досягнення оптимального балансу між публічними та приватними інтересами їх реалізація повинна відбуватися з певною гнучкістю.

При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідачем вживались всі можливі заходи для повідомлення позивача про прийняті рішення, зокрема і про призначення службового розслідування.

Позивачу засобами мобільного зв`язку (через мобільні застосунки «WhatsApp» та «VIBER») здійснювалось направлення прийнятих керівництвом ГУНП рішень, зокрема й направлялось запрошення для надання пояснень в рамках службового розслідування (а.с.44-46 т.2).

Відповідно до частини 3 статті 27 Дисциплінарного статуту виклик, який надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення.

Разом з тим, позивач відповідних пояснень не надав, про що 16.05.2022 складено Акт про відмову від надання пояснень (а.с.151-156 т.2).

Фактично зацікавленість у подальшому проходженні служби в поліції позивач висловив лише після отримання повідомлення про застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Також суд критично оцінює доводи позивача про те, що ним від відповідача не отримувались документи, оскільки про прийняття спірних наказів позивач був обізнаний, тобто документи, які направлялись йому засобами мобільного зв`язку доходили до адресата.

Обізнаність позивача про існування наказу ГУНП в Запорізькій області від 04.04.2022 №282 та необхідність виїзду на підконтрольну владі територію України, підтверджується також й показаннями допитаних в ході судового засідання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене у сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем хоча і недотримано всіх вимог, які регламентують проведення службового розслідування, проте таке не вплинуло на об`єктивність та законність прийнятих відповідачем рішень.

При прийнятті рішення суд також враховує, що позивач на час розгляду справи так і не прибув на підконтрольну Україні територію, що підтверджується поясненнями позивача та його представника.

Здійснивши аналіз доказів у справі, суд вважає доведеним, що відповідач в межах своїх повноважень, з дотриманням чинного законодавства, призначив та здійснив службове розслідування причин скоєння позивачем дисциплінарного проступку, при обранні виду дисциплінарного стягнення відповідачем врахована протиправна поведінка позивача, тяжкість скоєного позивачем проступку, та обрано вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, що відноситься до дискреційних повноважень відповідача, а тому підстави для визнання протиправним та скасування наказу ГУНП в Запорізькій області №406 від 18.05.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення» та наказу ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2022 №426 о/с «По особовому складу» відсутні.

Стосовно доводів позивача щодо його звільнення під час тимчасової непрацездатності і перебування на лікарняному суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 статті 21 Дисциплінарного статуту перебування поліцейського на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності) чи у відпустці не перешкоджає застосуванню до нього дисциплінарного стягнення.

Статтею 22 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади, пониження у спеціальному званні на один ступінь та звільнення із служби в поліції виконуються (реалізуються) шляхом видання наказу по особовому складу.

Дисциплінарні стягнення у виді звільнення з посади та звільнення із служби в поліції, застосовані до поліцейського, який перебуває у відпустці чи на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності), виконуються (реалізуються) після його прибуття до місця проходження служби.

Таким чином, застосування дисциплінарного стягнення і його виконання (реалізація) здійснюються різними наказами. При цьому, за змістом наведених норм права застосування дисциплінарного стягнення під час перебування особи на лікарняному дозволяється, проте реалізація дисциплінарного стягнення здійснюється виключно після закінчення лікарняного та виходу особи на службу, про що імперативно зазначено у частині 4 статті 22 Дисциплінарного статуту.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах дисциплінарне стягнення до позивача застосовано наказом ГУНП в Запорізькій області №406 від 18.05.2022 «Про застосування дисциплінарного стягнення», а реалізовано наказом ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2022 №426 о/с «По особовому складу».

Водночас, відповідно до наданих суду Виписного Епікризу медичної карти стаціонарного хворого №476 від 27.05.2022, (далі мовою оригіналу) Справки №6 «О временной нетрудоспособности» від 27.05.2022 та Довідки №5 «Про перебування на лікуванні у підрозділі «Інфекційна лікарня», позивач у період з 05.05.2022 по 27.05.2022 знаходився на лікарняному, що свідчить про реалізацію дисциплінарного стягнення під час його тимчасової непрацездатності і суперечить положенням частини 4 статті 22 Дисциплінарного статуту (а.с.158-161 т.2).

Правовим висновком Великої Палати Верховного Суду по справі №205/4196/18 від 15.09.2020 року, який підлягає застосуванню судами відповідно до пункту 5 статті 242 КАС України, зазначено, що сам факт звільнення працівника під час лікарняного не є достатньою підставою для його поновлення на роботі, у такому випадку потрібно змінити дату звільнення працівника, визначивши датою припинення трудових відносин перший день після закінчення періоду тимчасової непрацездатності.

Оскільки останнім днем лікарняного було 27.05.2022, то дисциплінарне стягнення до позивача могло бути реалізовано з 28.05.2022, у зв`язку з чим наказ ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2022 №426 о/с «По особовому складу» про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0084621) інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського районного управління поліції зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» підлягає зміні в частині дати припинення трудових відносин.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.05.2022, суд зазначає наступне.

Виходячи зі змісту частини першої статті 235 Кодексу законів про працю України (далі-КЗпП України), оплата вимушеного прогулу має місце у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою.

Системний аналіз і тлумачення приписів статті 235 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що вимушений прогул - це час, упродовж якого працівник з вини роботодавця не мав змоги виконувати трудові функції. При цьому причиною виникнення вимушеного прогулу може стати звільнення без законної підстави, що перешкоджає виконанню працівником трудової функції, обумовленої трудовим договором, неправильне формулювання причини звільнення у трудовій книжці чи затримка видачі з вини роботодавця трудової книжки, що перешкоджає працівникові реалізувати своє право на працю в іншого роботодавця. Вимушеності прогулу надають протиправні дії чи бездіяльність роботодавця, унаслідок яких працівник позбавляється права виконувати трудові обов`язки й отримувати за це заробітну плату. Тобто працівник не може вийти на роботу та реалізовувати належне йому право на працю й оплату праці через винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Отже, у трудовому праві існує підхід, за яким вимушений прогул визначають як час, протягом якого працівник з вини роботодавця був позбавлений можливості працювати, тобто виконувати трудові функції, обумовлені договором.

Таким чином, виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу законодавцем пов`язується із певними діяннями роботодавця, наслідком яких стала неможливість працівника належним чином реалізовувати своє право на працю.

Вичерпний перелік підстав виплати працівникові середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу визначено статтями 235, 236 КЗпП України і вони не підлягають розширеному тлумаченню.

Отже, оплата вимушеного прогулу в установлених указаними статтями КЗпП України випадках є мірою матеріальної відповідальності роботодавця за порушення права працівника на працю. Підставою матеріальної відповідальності роботодавця є трудове майнове правопорушення, тобто винне протиправне порушення роботодавцем своїх трудових обов`язків, унаслідок чого заподіюється майнова шкода працівникові.

Однак, зміна дати звільнення не є вимушеним прогулом, за який працівникові виплачується середній заробіток, розмір якого обчислюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

У даній справі причинами того, що працівник не виконував свої трудові обов`язки і не отримував заробітну плату, є тимчасова непрацездатність, а не винні дії (бездіяльність) роботодавця.

Отже, у разі зміни дати звільнення середній заробіток за весь час вимушеного прогулу не виплачується, а працівникові за його заявою чи за позовом до суду за період тимчасової непрацездатності виплачується допомога з тимчасової непрацездатності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 16.12.2020 у справі №461/7292/17, від 08.09.2021 у справі №265/5327/20, від 13.10.2021 у справі №1.380.2019.004407 та від 19.05.2022 у справі №200/473/19-а.

З огляду на вищевикладене та враховуючи, що вимоги щодо поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від вимог про скасування наказів про застосування до позивача дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно з приписами частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачем, в силу положень Закону України Про судовий збір, судовий збір не сплачувався та враховуючи відмову в задоволенні основної частини позовних вимог, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, вул. Олександра Матросова, буд. 29, ) про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задовольнити частково.

Наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області №426 о/с від 23.05.2022 «По особовому складу» про звільнення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_2 (0084621) інспектора відділу реагування патрульної поліції Мелітопольського районного управління поліції зі служби в поліції на підставі пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 23.05.2022 змінити, вважати ОСОБА_2 звільненим зі служби в поліції 28.05.2022.

У задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 14.06.2023.

Суддя І.В.Садовий