Справа № 320/3024/22
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/3024/22 Суддя першої інстанції: Дудін С.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛідАгро» на прийняте у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛідАгро» до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛідАгро» (далі - Позивач, ТОВ «ЛідАгро») звернулося до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі - Відповідач, ГУ ДПС у Київській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.11.2021 №280020714 та від 17.02.2022 №44030714.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 09.02.2023 у задоволенні позову відмовлено повністю. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «ЛідАгро» було надано ОСОБА_1 додаткове благо у вигляді знижки від вартості транспортного засобу, який останній придбала у Позивача, а відтак Відповідачем правомірно донараховано підприємству як податковому агенту зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору на суму, яка перевищує вартість транспортного засобу від ціни його реалізації. Крім того, суд зауважив, що норми п. 173.2 ст. 173 Податкового кодексу України на спірні правовідносини не поширюються, позаяк у цій справі має місце придбання фізичною особою транспортного засобу, а не його продаж. Окремо суд підкреслив, що ТОВ «ЛідАгро» не було надано на виконання вимог ухвали від 04.04.2022 будь-яких пояснень і документів.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що, по-перше, судом безпідставно не було враховано пояснення і додаткові документи, подані ТОВ «ЛідАгро» 13.04.2022 на виконання вимог ухвали від 04.04.2022, по-друге, судом залишено поза увагою відсутність на офіційному веб-сайті Мінекономіки відомостей щодо середньоринкової вартості реалізованого автомобіля, що свідчить про неправильне обчислення ГУ ДПС у Київській області бази оподаткування, по-третє, судом не було застосовано до спірних правовідносин практику Верховного Суду у подібних правовідносинах, за якою юридична особа у них не виступає податковим агентом.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 01.06.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Київській області просить відмовити в її задоволенні у повному обсязі. В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом правильно встановлено, що у ході перевірки ТОВ «ЛідАгро» не було надано акту середньоринкової вартості та акту оціночної вартості автомобіля на дату його реалізації, а витребувані у Позивача документи останнім надані не були. Підкреслює, що балансова вартість транспортного засобу на моменту його продажу ОСОБА_1 значно перевищувала ціну реалізації, а відтак ГУ ДПС у Київській області правильно обчислено суму додаткового блага, отриманого фізичною особою. Окремо зауважує на помилковості посилання Апелянта на приписи п. 173.2 ст. 173 Податкового кодексу України, оскільки, як правильно встановлено судом першої інстанції, останні на спірні правовідносини не поширюються з огляду на відсутність факту продажу транспортного засобу фізичною особою. Крім іншого, зазначає на нерелевантності практики Верховного Суду, на яку посилається ТОВ «ЛадАгро», адже обставини справ і правове регулювання правовідносин є відмінним.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.06.2023 продовжено строк розгляду справи та призначено її до розгляду у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Вирішуючи вказаний спір, суд першої інстанції встановив, що у вересні-жовтні 2021 року працівниками ГУ ДПС у Київській області на підставі пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п. 77.4 ст. 77, п. 82.1 ст. 82, п. 52-2 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України, наказу від 26.08.2021 №1823-п та направлень від 28.09.2021 №6751, №6752, №6753, №6754, №6755, №6756, №6757, №6759 проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «ЛідАгро» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2017 по 30.06.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.07.2017 по 30.06.2021.

У ході перевірки встановлено порушення Позивачем, зокрема:

- п. 164.1, абз. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2, п. 164.5 ст. 164, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 305 461,66 грн, у тому числі за травень 2020 року на 305 461,66 грн;

- п. 164.1, абз. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2, пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено військовий збір, що підлягає сплаті до бюджету, на загальну суму 25 455,14 грн, у тому числі за травень 2020 року на 25 455,14 грн, враховуючи вимоги п. 1.3 п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України.

Висновки перевірки зафіксовані в акті від 02.11.2021 №18247/10-36-07-15/36826583 (а.с. 10-30).

На підставі викладених в акті перевірки висновків Відповідачем 22.11.2021 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «Д» №280020714, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 305 461,66 грн (а.с. 31);

- форми «Д» №279980714, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 25 455,14 грн (а.с. 32).

За наслідками адміністративного оскарження рішенням ДПС України від 07.02.2022 №2337/6/99-00-06-01-04-06 податкове повідомлення-рішення №279980714 в частині нарахованого військового збору на суму 4 581,93 грн скасовано, а в іншій частині спірні індивідуальні акти залишені без змін (а.с. 38-39).

З урахуванням цього рішення ДПС України Відповідачем 17.02.2022 прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Д» №44030714, яким Позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на суму 20 873,21 грн (а.с. 42).

Вирішуючи питання про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, суд першої інстанції встановив, що у ході перевірки було встановлено, зокрема, що ТОВ «ЛідАгро» у 2019 році придбало легковий автомобіль Mersedes-Benz GLC 250 d 4MATIC Coupe № VIN НОМЕР_1 у СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» на суму 1909857,06 грн (без ПДВ), який зареєстрований 19.03.2019 підрозділом МВС ТСЦ 3242, свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 .

Цей автомобіль ТОВ «ЛідАгро» було реалізовано у 2020 році фізичній особі ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14.05.2020 №3242/2020/1997110 на загальну суму 120 000,00 грн (у тому числі ПДВ 20 000 грн, обсяг без ПДВ - 100 000 грн), що підтверджується також видатковою накладною від 14.05.2020 №1, податковою накладною від 14.05.2020 №1, зареєстрованою в ЄРПН 29.05.2020 за №, квитанцією від 28.05.2020 №07s34041м.

В акті перевірки поряд з іншим вказано, що ТОВ «ЛідАгро» самостійно донараховано ПДВ на суму перевищення балансової вартості над фактичною, у зв`язку з чим складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних податкова накладна від 14.05.2020 №2 на загальну суму 1 789 857,07 грн (у т.ч. ПДВ - 298 303,51 грн, обсяг без ПДВ - 1 491 547,56 грн).

Крім того, в акті зафіксовано, що у ході перевірки ТОВ «ЛідАгро» не надано акт середньоринкової вартості та акт оціночної вартості автомобіля на дату реалізації Mersedes-Benz GLC 250 d 4MATIC Coupe.

Відтак, за висновками перевірки, база оподаткування за такою операцією буде визначатися виходячи з договірної ціни такого автомобіля, але не нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснено таку операцію.

На підставі встановлених вище обставин, суд першої інстанції, здійснивши системний аналіз положень ст. ст. 14, 162, 164, 167, 168, 171, 173, п. 16-1 підрозд. 10 розд. ХХ Податкового кодексу України (далі - ПК України), прийшов до висновку про обґрунтованість прийнятих спірних індивідуальних актів, оскільки матеріалами справи підтверджується надання ТОВ «ЛідАгро» на користь ОСОБА_1 додаткового блага у вигляді знижки у вигляді різниці між балансовою вартістю автомобіля та ціною, за якою фізична особа його придбала.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до абз. абз. 1-2 п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно підпунктів 164.1.1, 164.1.2 пункту 164.1 указаної статті загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді вартості безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг), визначеної за правилами звичайної ціни, а також суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів (робіт, послуг), індивідуально призначеної для такого платника податку, крім сум, зазначених у підпункті 165.1.53 пункту 165.1 статті 165 цього Кодексу (пп. «е» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Приписи п. 164.3 ст. 164 ПК України визначають, що при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

При цьому в силу абз. 1 п. 164.5 ст. 164 ПК України під час нарахування (надання) доходів у будь-якій негрошовій формі базою оподаткування є вартість такого доходу, розрахована за звичайними цінами, правила визначення яких встановлені згідно з цим Кодексом, помножена на коефіцієнт, який обчислюється за такою формулою: К = 100 : (100 - Сп), де К - коефіцієнт; Сп - ставка податку, встановлена для таких доходів на момент їх нарахування.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Підпунктом 14.1.71 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін. Це визначення не поширюється на операції, що визнаються контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу.

Якщо під час здійснення операції обов`язковим є проведення оцінки, вартість об`єкта оцінки є підставою для визначення звичайної ціни для цілей оподаткування.

Постачанням товарів у розумінні пп.14.1.191 п. 14.1 ст. 14 ПК України є будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

За правилами пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету (п.п.168.1.2 п.168.1 ст.168 ПК України).

Якщо оподатковуваний дохід надається у негрошовій формі чи виплачується готівкою з каси податкового агента, податок сплачується (перераховується) до бюджету протягом трьох банківських днів з дня, що настає за днем такого нарахування (виплати, надання) (пп. 168.1.4 п. 168.1 ст. 168 ПК України).

При цьому відповідальність за своєчасне та повне перерахування сум податку до відповідного бюджету несе юридична особа або її відокремлений підрозділ, що нараховує (виплачує) оподатковуваний дохід (пп. 168.4.7 п. 168.4 ст. 168 ПК України).

Приписи пп. «а» п. 171.2 ст. 171 ПК України визначають, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що отримання платником податків - фізичною особою суми знижки звичайної ціни (вартості) товарів, індивідуально призначеної для такого платника податку, є додатковим благом у розумінні положень Податкового кодексу України. При цьому, якщо надавачем такого додаткового блага є юридична особа, то вона у таких правовідносинах виступає податковим агентом щодо відповідної фізичної особи.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ «ЛідАгро» у 2019 році згідно договору поставки автомобіля від 28.09.2018 № придбало легковий автомобіль Mersedes-Benz GLC 250 d 4MATIC Coupe № VIN у СП у формі ТОВ «Автомобільний дім Україна-Мерседес Бенц» вартістю 1 909 857,06 грн (без ПДВ) який зареєстрований 19.03.2019 підрозділом МВС ТСЦ 3242, свідоцтво про реєстрацію № НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 (а.с. 91, 104-112). Указані обставини учасниками справи не заперечуються.

У подальшому цей автомобіль ТОВ «ЛідАгро» було реалізовано у 2020 році фізичній особі ОСОБА_1 згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу від 14.05.2020 №3242/2020/1997110 за ціною 120 000,00 грн (у тому числі ПДВ 20 000 грн, обсяг без ПДВ - 100 000 грн) (а.с. 44), що підтверджується також видатковою накладною від 14.05.2020 №1 (а.с. 90), податковою накладною від 14.05.2020 №1, зареєстрованою в ЄРПН 29.05.2020 за №, квитанцією від 28.05.2020 (а.с. 89).

У свою чергу, наявними у справі документами підтверджується, що ТОВ «ЛідАгро» було донараховано податок на додану вартість на суму перевищення балансової вартості над фактичною на загальну суму 1 789 857,07 грн (у тому числі ПДВ 298 309,51 грн), про що свідчить податкова накладна від 14.05.2020 №2 (а.с. 45), а також податкова декларація з податку на додану вартість за травень 2020 року (а.с. 99-103).

Тобто, на момент реалізації ТОВ «ЛідАгро» транспортного засобу ОСОБА_1 балансова вартість останнього складала 1 491 547,56 грн (без ПДВ).

Із змісту пунктів 4, 5 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92 (далі - П(С)БО 7), вбачається, що автомобіль є основним засобом.

Пунктом 16 П(С)БО 7 передбачено, що підприємство може переоцінювати об`єкт основних засобів, якщо залишкова вартість цього об`єкта суттєво відрізняється від його справедливої вартості на дату балансу. У разі переоцінки об`єкта основних засобів на ту саму дату здійснюється переоцінка всіх об`єктів групи основних засобів, до якої належить цей об`єкт.

Переоцінка основних засобів тієї групи, об`єкти якої вже зазнали переоцінки, надалі має проводитися з такою регулярністю, щоб їх залишкова вартість на дату балансу суттєво не відрізнялася від справедливої вартості.

У свою чергу, у положеннях п. 4 П(С)БО 7 закріплено, що ліквідаційна вартість - сума коштів або вартість інших активів, яку підприємство очікує отримати від реалізації (ліквідації) необоротних активів після закінчення строку їх корисного використання (експлуатації), за вирахуванням витрат, пов`язаних з продажем (ліквідацією); справедлива вартість - сума, за якою можна продати актив або оплатити зобов`язання за звичайних умов на певну дату.

У розрізі викладеного судовою колегією враховується, що порядок оподаткування операцій з продажу або обміну об`єктів рухомого майна регламентовано статтею 173 Податкового кодексу України.

Згідно пункту 173.1 указаної статті дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної, ринкової вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку).

Середньоринкова вартість легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів визначається щокварталу центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (для кожної марки, моделі таких транспортних засобів з урахуванням року випуску та пробігу, на підставі аналізу фактичних цін продажу відповідних транспортних засобів), і оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу в режимі вільного доступу до 10 числа місяця, наступного за звітним кварталом.

Порядок визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоцикл мопедів, затверджений постановою Кабінету міністрів України від 10.04.2013 №403, встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів з метою визначення доходу від їх продажу (обміну) для цілей обкладення податком на доходи фізичних осіб.

Як свідчать матеріали справи, у позовній заяві ТОВ «ЛідАгро» посилалося на те, що на момент реалізації транспортного засобу ОСОБА_1 не виявилося можливим знайти суб`єкта оціночної діяльності, який у травні 2020 року міг би забезпечити належну його оцінку. Крім того, за твердженням Позивача, на офіційному веб-сайті Міністерства економіки України відсутні відомості про середньоринкову вартість автомобіля Mercedes-Benz GLC 250 d4MATIC Coupe, у зв`язку з чим було неможливим здійснити розрахунок середньоринкової вартості вказаного автомобіля з метою визначення об`єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Водночас, колегія суддів зауважує, що, всупереч приписів ч. 1 ст. 77 КАС України ТОВ «ЛідАгро» не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що останнє зверталося до будь-якого експерта у сфері оціночної діяльності з метою проведення оцінки середньоринкової вартості автомобіля.

Крім іншого, аналіз змісту веб-сайту Міністерства економіки України https://www.me.gov.ua/Vehicles/CalculatePrice?lang=uk-UA свідчить, що у рядку «марка автомобіля» є дві альтернативні назви- «Mercedes Benz» та «MERCEDES». І хоча при виборі марки «Mercedes Benz» у рядку «модель» дійсно відсутні відомості про GLC 250 d4MATIC Coupe, однак при обранні марки «MERCEDES» можливо обрати загальну модель GLC Coupe та, відповідно, з урахуванням додаткових параметрів визначити середньоринкову вартість указаної моделі транспортного засобу.

Викладене, на переконання судової колегії, свідчить, що підприємством не було вчинено дій, спрямованих на здійснення як оцінки проданого транспортного засобу, так і визначення його середньоринкової вартості на дату продажу фізичній особі.

У зв`язку з цим суд апеляційної інстанції не може не погодитися з позицією контролюючого органу, яку визнав обґрунтованим суд першої інстанції, про те, що у спірних правовідносинах єдиним документальним підтвердженням оціночної вартості автомобіля Mercedes-Benz GLC 250 d4MATIC Coupe, реалізованого ТОВ «ЛідАгро» фізичній особі ОСОБА_1 , є його балансова вартість на дату продажу, яка за відомостями підприємства складала 1 491 547,56 грн без ПДВ. Відтак, відчуження транспортного засобу товариством на користь фізичної особи за ціною 100 000 грн (без ПДВ) свідчить і про правильність твердження ГУ ДПС у Київській області про те, що ОСОБА_1 отримала додаткове благо у вигляді суми знижки від звичайної вартості товару, індивідуально призначеної для такого платника податку.

Таким чином, зважаючи на те, що балансова вартість відчуженого підприємством транспортного засобу згідно відомостей податкової звітності останнього складала 1 491 547,56 грн (без ПДВ), розмір такої знижки складає 1 391 547,56 грн (1 491 547,56 грн - 100 000,00 грн, що складає ціну відчуження автомобіля без ПДВ за договором від 14.05.2020 №3242/2020/1997110).

Викладене, у свою чергу, зумовило виникнення у ТОВ «ЛідАгро» як податкового агента обов`язку з нарахування та утримання щодо ОСОБА_1 податку на доходи фізичних осіб та військового збору в сумах 305 461,66 грн та 20 873,21 грн відповідно, а відтак свідчить й про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

При цьому Київський окружний адміністративний суд обґрунтовано відхилив посилання товариства на звільнення останнього від оподаткування в силу п. 173.2 ст. 173 ПК України при першому за рік продажу транспортного засобу, оскільки ця норма регулює питання визначення доходу від продажу рухомого майна платником податків - продавцем фізичною особою, а не, як у спірному випадку, юридичною.

Посилання Апелянта на те, що невстановлення контролюючим органом середньоринкової вартості легкового автомобіля на дату його реалізації є підставою для визнання податкового повідомлення-рішення протиправним та скасування, що підтверджується позицією Верховного Суду у справі №826/13638/18 (постанова від 10.12.2019), судова колегія вважає помилковим, оскільки на відміну від цієї справи у справі №320/3024/22 наявні відомості про балансову вартість автомобіля на момент його продажу, що свідчить про нерелевантність позиції суду касаційної інстанції у справі №826/13638/18 щодо спірних правовідносин.

Твердження Позивача про те, що з урахування позиції Верховного Суду у справі №826/15481/18 (постанова від 09.07.2019) у разі продажу юридичною особою власного транспортного засобу фізичній особі таке товариство не є податковим агентом, суд апеляційної інстанції вважає помилковим. На відміну від справи №320/3024/22, де балансова вартість транспортного засобу значно перевищувала ціну його продажу фізичній особі, у справі №826/15481/18 не момент продажу автомобіль було повністю амортизовано та його залишкова вартість складала 0 грн. Викладене, на переконання судової колегії, робить неможливим вважати справу №320/3024/22 подібну справі №826/15481/18, а відтак і застосовувати висновки останньої до спірних правовідносин.

Доводи ТОВ «ЛідАгро» про необхідність врахування при вирішенні цього спору позицій Третього апеляційного адміністративного суду (справа №340/3874/21) та Окружного адміністративного суду міста Києва (справа №826/17035/18) колегією суддів відхиляються, оскільки згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з твердженням ТОВ «ЛідАгро» про те, що останнім на виконання вимог ухвали суду першої інстанції від 04.04.2022 були надані 13.04.2022 запитувані документи і пояснення, які безпідставно не були враховані Київським окружним адміністративним судом. Разом з тим, оцінка та дослідження указаних документів та пояснень судом апеляційної інстанції у сукупності з іншими доказами, наявними у матеріалах справи, не дає підстав стверджувати про помилковість висновків суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог, на чому було наголошено вище.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛідАгро» - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 14 червня 2023 року.