Справа № 540/1416/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 540/1416/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Аракелян М.М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» (; адреса: вул. Робоча, буд. 82 А, м. Херсон, 73009) до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (; адреса: вул. Гоголя, буд. 13, м. Херсон, 73003) про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

19 лютого 2022 року до Херсонського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, в якій представник позивача просить суд:

відкрити судове провадження за позовною заявою ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» за правилами спрощеного позовного провадження;

визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 24 грудня 2021 року за № UA508040/2021/000290/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ФИНТРЕЙД» (код за ЄДР 41908814);

визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 30 грудня 2021 року за № UA508040/2021/000294/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ФИНТРЕЙД» (код за ЄДР 41908814);

визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 31 січня 2022 року за № UA508040/2022/000013/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «ФИНТРЕЙД» (код за ЄДР 41908814);

стягнути на користь позивача понесені судові витрати, що складаються з витрат на сплату судового збору та з витрат на професійну правничу допомогу;

Справі за позовом ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» був присвоєний № 540/1416/22.

Згідно Розпорядження Голови Верховного Суду від 18.03.2022 р. № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)» територіальна підсудність справ Херсонського окружного адміністративного суду визначена за Одеським окружним адміністративним судом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 року, справа №540/1416/22 передана судді Аракелян М.М.

Одеському окружному адміністративному суду надано доступ до електронної справи № 540/1416/22.

Ухвалою суду від 13.06.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст.262 КАС України.

18.10.2022 року до суду від представника Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі надійшло клопотання про зупинення розгляду справи.

Ухвалою суду від 14.11.2022 року у задоволенні клопотання представника Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про зупинення провадження у справі № 540/1416/22 відмовлено.

Адміністративну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» (; адреса: вул. Робоча, буд. 82 А, м. Херсон, 73009) до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (; адреса: вул. Гоголя, буд. 13, м. Херсон, 73003) про визнання протиправними та скасування рішень залишено без руху.

15.11.2022 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» у справі № 540/1416/22, виявлених Одеським окружним адміністративним судом, про що постановлена ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 року у справі № 540/1416/22.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року продовжено розгляд справи № 540/1416/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про визнання протиправними та скасування рішень про стягнення заборгованості у зв`язку із усуненням недоліків позовної заяви.

28.11.2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи акту від 22.11.2022 року № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги від 01 лютого 2022 року на суму виконаних робіт 6000 грн.; клопотання задоволено судом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу в розмитненні товарів за ціною контракту, без врахування документів, які підтверджують заявлену митну вартість товарів, та не містять розбіжностей, що призвело до додаткового нарахування позивачу мита та митних платежів, чим порушується його право на сплату митних платежів за ціною контракту.

Документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження» від 13.06.2022 року по справі № 540/1416/22 (суддя Аракелян М.М.) було надіслано одержувачу Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі в його електронний кабінет та доставлено до електронного кабінету 13.06.2022 року о 19:23 год. (а.с.122).

Отже, відповідач вважається таким, що повідомлений судом про розгляд справи.

У встановлений законом та судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надав, про поважність причин неподання не повідомив (строк закінчився 29.06.2022 року, клопотання про його продовження судом відповідачем не заявлено).

Таким чином, справа розглянута судом на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги позову, відзиву на позовну заяву, докази, якими вони підтверджуються, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» (Покупець) уклало з підприємством-нерезидентом «SHREE NILKANTH POLYTEX», Індія (Продавець) зовнішньоекономічний контракт № 5 від 05 березня 2021 року на постачання Товарів (мішків поліпропіленових) та митну територію України на умовах поставки та оплати, викладених в додатках до контракту, відповідно до п. 2.1, п. 2.5 Контракту.

Відповідно до укладеного між Сторонами контракту № 5 від 05 березня 2021 року додатків № 15 від 16.11.2021 року, № 16 від 24.11.2021 та № 17 від 23.12.2021 до вказаного договору визначено асортимент та кількість товару, що поставляється, а також поставки товару (CIF порт Південний) та строк оплати поставленого товару.

На виконання вищезазначеного контракту № 5 від 05.03.2021 року та додатків № 15 від 16.11.2021 року, № 16 від 24.11.2021 та № 17 від 23.12.2021 ТОВ «Торговий Дім «ФИНТРЕЙД» в грудні 2021 року та в січні 2022 року було ввезено на митну територію України товари - мішки полотняного переплетення поліпропіленові в асортименті.

З метою митного оформлення поставленого товару ТОВ «Торговий Дім «ФИНТРЕЙД» було подано до Митниці наступні документи:

- вантажну митну декларацію № UA508040/2021/010032 від 24 грудня 2021 року, якою позивачем задекларовано за основним методом визначення вартості товарів, тобто за ціною договору, імпортовані від нерезидента «SHREE NILKANTH POLYTEX» (Індія) товари - мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 584500 шт., за договірною вартістю 57528,52 доларів США (1569073,12 грн. по курсу 27,2747 грн. за 1 дол. США) на умовах поставки CIF порт Південний (Україна);

- вантажну митну декларацію № UA508040/2021/010177 від 30 грудня 2021 року, якою позивачем задекларовано за основним методом визначення вартості товарів, тобто за ціною договору, імпортовані від нерезидента «SHREE NILKANTH POLYTEX» (Індія) товари - мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 554500 шт., за договірною вартістю 59618,04 доларів США (1622069,75 грн. по курсу 27,2077 грн. за 1 дол. США) на умовах поставки CIF порт Південний (Україна);

- вантажну митну декларацію № UA508040/2022/000598 від 31 січня 2022 року, якою позивачем задекларовано за основним методом визначення вартості товарів, тобто за ціною договору, імпортовані від нерезидента «SHREE NILKANTH POLYTEX» (Індія) товари - мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 544000 шт., за договірною вартістю 59720,95 доларів США (1719001,85 грн. по курсу 28,7839 грн. за 1 дол. США) на умовах поставки CIF порт Південний (Україна).

Разом із вищезазначеними вантажними митними деклараціями ТОВ «Торговий Дім «ФИНТРЕЙД» було надано наступні документи на підтвердження заявленої митної вартості поставлених товарів, а саме: зовнішньоекономічний контракт № 5 від 05 березня 2021 року з додатковою угодою № 1 від 01.11.2021 року та додатками № 15 від 16.11.2021 року, № 16 від 24.11.2021 року, № 17 від 23.12.2021 року до вказаного контракту, інвойси, пакувальні листи до інвойсів, сертифікати страхування імпортованих товарів тощо.

Митниця в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого по зазначеній митій декларації, встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, що мало наслідком прийняття картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA508040/2021/000431, № UA508040/2021/000437, № UA508040/2021/000027 у зв`язку із прийняттям оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів, а саме:

- № UA508040/2021/000290/2 від 24.12.2021 року, яким Митниця здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у бік збільшення із застосуванням резервного методу, а також роз`яснила декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, яким збільшено митну вартість імпортованих позивачем товарів «мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 584500 шт.» - з 57528,52 доларів США до 72664,80 доларів США, що призвело до збільшення платежів з ввізного мита на 16513,50 грн. та з податку на додану вартість до оплати на 85870,20 грн.;

- № UA508040/2021/000294/2 від 30.12.2021 року, яким Митниця здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у бік збільшення із застосуванням резервного методу, а також роз`яснила декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, яким збільшено митну вартість імпортованих позивачем товарів «мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 554500 шт.» - з 59618,04 доларів США до 72631,65 доларів США, що призвело до збільшення платежів з ввізного мита на 14162,82 грн. та з податку на додану вартість до оплати на 73646,64 грн.;

- № UA508040/2022/000013/2 від 31.01.2022 року, яким Митниця здійснила коригування заявленої позивачем митної вартості товару у бік збільшення із застосуванням резервного методу, а також роз`яснила декларанту, зокрема, що він має право на вільний обіг товарів, що декларуються, у разі згоди з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом, яким збільшено митну вартість імпортованих позивачем товарів «мішки полотняного переплетення з стрічкових поліпропіленових ниток, молочно-білого кольору, зверху термообріз зигзаг, знизу один раз прошиті подвійною стрічкою, 50 мм вільний залишок нитки, допуск по довжині +/- 20 мм, допуск по ширині +/- 10 мм - 544000 шт.» - з 59720,95 доларів США до 72924,90 доларів США, що призвело до збільшення платежів з ввізного мита на 15202,45 грн. та з податку на додану вартість до оплати на 79052,73 грн.

Поставлений товар було випущено у вільний обіг за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить із наступного.

Згідно з ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст.50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з ч.1 ст.53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Суд зазначає, що ч.2 вищезазначеної статті 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з ч.ч.5-6 ст.53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Суд зазначає, що факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви щодо спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

У постановах від 31.03.2015 року та від 02.06.2015 року (справи № № 21-127а15, 21-498а15 відповідно) Верховний Суд України висловлював позицію, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд встановив, що підставами для коригування заявленої митної вартості були: наявність у митного органу інформації стосовно митної вартості тканини поліпропіленової для виготовлення мішків на рівні 1,885 дол. США, 1,891 дол. США та 2,16 дол. США виробник «SHREE NILKANTH POLYTEX»; здійснення ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» митного оформлення імпортованого товару від постачальника «SHREE NILKANTH POLYTEX», Індія за іншими поставками за контрактом № 5 від 05.03.2021 року за іншою митною вартістю товарів, визначеною самостійно за резервним методом визначення митної вартості товарів, починаючи з квітня 2021 року; ненадання митному органу при митному оформленні товарів банківського платіжного документу, що стосується оцінюваного товару та підтверджує його вартість; ненадання декларантом митному органу документу S/BILL № 6980306 від 23.12.2021 року, на який є посилання у наданому коносаменті № 215262196 (рішення № UA508040/2022/000013/2 від 31.01.2022 року).

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар.

На виконання вимог ст.53 Митного кодексу України ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» разом із вантажними митними деклараціями від 24.12.2021 року, від 30.12.2021 року та від 31.01.2022 року надані всі необхідні документи для визначення вартості товарів за основним методом визначення вартості товарів (за ціною договору на підставі ст.58 Митного кодексу України), а саме:

- за ВМД № UA508040/2021/010032 від 24.12.2021 року - вантажну митну декларацію встановленого зразка; зовнішньоекономічний контракт № 5 від 05 березня 2021 року з додатковою угодою № 1 від 01.11.2021 року та з додатком № 15 від 16.11.2021 року, укладені із нерезидентом «SHREE NILKANTH POLYTEX» (Індія); інвойс від 16 листопада 2021 року за № SNP/051/2021-22 від 16.11.2021 року; прайс-лист на листопад 2021 року; сертифікат страхування № C000169594 від 03.12.2021 року; коносамент № 1КТ319726 від 23.11.2021 року та ін.;

- за ВМД № UA508040/2021/010177 від 30.12.2021 року - вантажну митну декларацію встановленого зразка; зовнішньоекономічний контракт № 5 від 05 березня 2021 року з додатковою угодою № 1 від 01.11.2021 року та з додатком № 16 від 24.11.2021 року, укладені із нерезидентом «SHREE NILKANTH POLYTEX» (Індія); інвойс від 24 листопада 2021 року за № SNP/054/2021-22 від 24.11.2021 року; прайс-лист на листопад 2021 року; пакувальний лист від 24.11.2021 року; сертифікат страхування № C000189136 від 14.12.2021 року; коносамент № 1КТ322204 від 29.11.2021 року та ін.;

- за ВМД № UA508040/2022/000598 від 31.01.2022 року - вантажну митну декларацію встановленого зразка; зовнішньоекономічний контракт № 5 від 05 березня 2021 року з додатковою угодою № 1 від 01.11.2021 року та з додатком № 17 від 23.12.2021 року, укладені із нерезидентом «SHREE NILKANTH POLYTEX» (Індія); інвойс від 23 грудня 2021 року за № SNP/059/2021-22 від 23.12.2021 року; пакувальний лист від 23.12.2021 року; прайс-лист на грудень 2021 року; сертифікат страхування № C000241188 від 13.01.2022 року; коносамент № 215262196 від 28.12.2021 року та ін.

Суд погоджується з позивачем, що вказані документи повністю підтверджують митну вартість імпортованих товарів за основним методом визначення митної вартості товарів, а також всі її складові станом на дату митного оформлення імпортованих товарів.

Також, станом на час розгляду справи ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» згідно договірних умов із нерезидентом-постачальником здійснило наступні оплати за поставлений товар, а саме:

- повна вартість імпортованого товару згідно додатку № 15 від 16.11.2021 року до контракту № 5 від 05.03.2021 року та інвойсу № SNP/051/2021-22 від 16.11.2021 в сумі 57528,52 дол. США, що підтверджується SWIFT до платіжних доручень в іноземній валюті від 14.01.2022 року на суму платежу 16133,52 дол. США, від 18.01.2022 року на суму 15000,00 дол. США, від 21.01.2022 року на суму 11000,00 дол. США, від 28.01.2022 року на суму 15395,00 дол. США;

- повна вартість імпортованого товару згідно додатку № 16 від 24.11.2021 року до контракту № 5 від 05.03.2021 року та інвойсу № SNP/054/2021-22 від 24.11.2021 в сумі 59618,04 дол. США, що підтверджується SWIFT до платіжних доручень в іноземній валюті від 28.01.2022 року на суму платежу 14605,00 дол. США, від 31.01.2022 року на суму 10000,00 дол. США, від 04.02.2022 року на суму 13000,00 дол. США, від 07.02.2022 року на суму 17000,00 дол. США, від 11.02.2022 року на суму 5013,04 дол. США;

- часткова вартість імпортованого товару згідно додатку № 17 від 23.12.2021 року до контракту № 5 від 05.03.2021 року та інвойсу № SNP/059/2021-22 від 23.12.2021 в сумі 59618,04 дол. США сплачена позивачем в сумі 52986,96 дол. США, що підтверджується SWIFT до платіжних доручень в іноземній валюті від 11.02.2022 року на суму оплати 22986,96 дол. США та від 16.02.2022 року на суму 30000,00 дол. США.

Стосовно доводів митного органу про те, що позивач при митному оформленні товарів не надав банківського платіжного документу, що стосується оцінюваного товару та підтверджує його вартість, слід зазначити, що це було пов`язано з тим, що на момент декларування імпортованих товарів його вартість не була оплачена покупцем на користь нерезидента, оскільки відповідно до умов п.2.5 Контракту № 5 від 05.03.2021 року покупець проводить оплату за товар в порядку, визначеному в Додатках до Контракту, а згідно додатку 15 від 16.11.2021 року до контракту № 5 від 05.03.2021 року оплата за поставлений товар в сумі 57528,52 доларів США проводиться до 25 січня 2022 року, згідно додатку 16 від 24.11.2021 року до контракту № 5 від 05.03.2021 року оплата за поставлений товар в сумі 59618,04 доларів США проводиться до 15 лютого 2022 року, згідно додатку 17 від 23.12.2021 року до контракту № 5 від 05.03.2021 року оплата за поставлений товар в сумі 59720,95 доларів США проводиться до 01 березня 2022 року.

Таким чином, умовами контракту на момент митного оформлення імпортованих товарів строк оплати за поставлений товар ще не настав, тому позивач і не надав до Митниці банківського платіжного документу, що стосується оцінюваного товару та підтверджує його вартість.

Стосовно доводів митного органу про те, що позивач при митному оформленні товарів не надав митному органу документу S/BILL № 6980306 від 23.12.2021 року, на який є посилання у наданому коносаменті № 215262196 (рішення № UA508040/2022/000013/2 від 31.01.2022 року), слід зазначити наступне.

Як вказує позивач, документ S/BILL № 6980306 від 23.12.2021 року є митною декларацією країни відправлення Індії та її копія була надана митному органу на його запит, що підтверджується запитом Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі від 31.01.2022 року, відповідно до якого на вимогу митного органу надано декларація країни-відправника № 6980306 від 23.12.2021 року, страховий сертифікат C000241188 та прайс-лист виробника «SHREE NILKANTH POLYTEX» (Індія) від 01.12.2021 року.

Тобто, ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» 31.01.2022 року при митному оформленні товарів надано митному органу на його вимогу копію документу S/BILL № 6980306 від 23.12.2021 року, а твердження відповідача про ненадання митному органу зазначеного документу не відповідають дійсним обставинам справи.

Стосовно доводів митного органу про те, що у митного органу наявна інформація стосовно митної вартості тканини поліпропіленової для виготовлення мішків на рівні 1,885 дол. США, 1,891 дол. США та 2,16 дол. США виробник «SHREE NILKANTH POLYTEX» слід зазначити наступне.

Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Наявність у базі даних інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), що само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Стосовно доводів митного органу про те, що позивачем зазначалася інша митна вартість аналогічних товарів за іншими поставками, визначена самостійно за резервним методом визначення митної вартості товарів, починаючи з квітня 2021 року, слід зазначити наступне.

Суд зазначає, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, та яка визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.

Тобто, оскільки з наданих позивачем до митного оформлення документів можливо встановити дійсну митну вартість поставлених товарів, це повинно виключати сумніви митного органу у правильності визначення такої митної вартості.

Беручи до уваги вищевикладене, а також те, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, судом встановлено, що позивачем з метою підтвердження митної вартості товару, до відповідача надано документи, які містять необхідну інформацію про товар, та його ціну. Натомість, суб`єктом владних повноважень не доведено, що подані декларантом документи для визначення митної вартості товару свідчать, що митна вартість товару занижена, як і не доведено неможливість визначення митної вартості за ціною договору, та необхідність застосування резервного методу визначення митної вартості товару.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.4-5 ст.54 Митного кодексу України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.6 ст.54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до ч.1 ст.55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч.ч.2-8 ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як вже було зазначено судом вище, відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.59 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.60 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. Під подібними (аналогічними) розуміються товари, які хоч і не однакові за всіма ознаками, але мають схожі характеристики і складаються зі схожих компонентів, завдяки чому виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.64 Митного кодексу України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також доречними доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем відповідно до законодавства під час розгляду справи в суді.

Відповідно до ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI Про внесення змін до Закону України Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у ст.8 Митного кодексу України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що митний орган не надав доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару. В поданих при митному оформленні товару документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті та була сплачена за цей товар.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.256 Митного кодексу України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України зробив Верховний Суд в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 року по справі № 9540/2605/18, від 06.05.2020 року по справі № 9140/1713/19, від 16.04.2021 року по справі № 140/2000/19.

Суд зазначає, що посилання митного органу на наявність інформації про іншу вартість подібного товару не є переконливими, оскільки у даному випадку ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» діяло на підставі Контракту, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами. Відповідні умови контракту належним чином узгоджені між сторонами, тобто випливають із господарської діяльності позивача та його контрагента та їх домовленостей за контрактом, що є для них обов`язковими згідно ст.ст.627, 629 ЦК України.

Самостійне та необґрунтоване визначення контролюючим органом ціни товару не може впливати на права та обов`язки сторін Договору, за умови їх підтвердження належними документами.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, визначено обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості у графі зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень ст.ст.59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У рішенні про коригування заявленої митної вартості у разі використання митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен зазначити реквізити таких декларацій, а також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися органом доходів і зборів при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядного методу - за ціною щодо подібних (аналогічних) товарів. При обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів митний орган повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів. Митний орган зобов`язаний навести у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.

Суд зазначає, що відповідач при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу не зазначив в оскаржуваному рішенні докладної інформації та джерел, які використовувалися контролюючим органом, при її визначенні, а саме: ним не було зазначено митна вартість якого товару бралася за основу, торгова марка, фактурна вартість, країна експорту цього товару, час експорту в Україну, виробник, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Верховний Суд у своїх постановах неодноразово зазначав, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод (постанова від 18.08.2021 року року у справі № 160/4944/19).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п.36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, у спорах про оскарження акту індивідуальної дії суб`єкта владних повноважень, який стосується прав та обов`язків особи, суд при вирішенні справи має надати повну та об`єктивну правову оцінку такому акту.

Верховний Суд сформував правову позицію, зазначивши, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого Позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не встановлений. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДПС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанови Верховного Суду від 21.02.2018року у справі № 820/17417/14, від 04.09.2018 року у справі № 818/1186/17).

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціпи, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Отже, виключно у разі наявності суттєвих розбіжностей у поданих декларантом до митного оформлення документах для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані надати додаткові документи.

Витребування митним органом таких документів може мати місце у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки саме з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

У постанові Верховного суду від 21.02.2020 року по справі № 813/1229/16 суд дійшов висновку, що витребуючи додаткові документи, Митниця зобов`язана зазначити конкретні обставини, які викликали сумніви у правильності визначення митної вартості, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Суд констатує, що відповідач не надав доказів на підтвердження існування обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості товару; неможливості перевірки числового значення митної вартості товарів на підставі поданих декларантом документів та пояснень.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

При цьому, як слідує зі змісту приписів частини третьої статті 318 МК України, митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 54 МК України, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Верховний суду постановах від 27.02.2019 року по справі № 814/1647/16, від 06.03.2019року по справі № 809/278/17, від 13.06.2019 року по справі № 820/6315/15, від 21.01.2020 року по справі № 813/2719/15) вказував, що висновок про те, що митна вартість товару документально не підтверджена, є недостатнім для витребування у декларанта додаткових документів та прийняття рішення про коригування митної вартості, без зазначення, при цьому, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, у чому полягає невідповідність даних або які розбіжності, наявні в поданих декларантом документах.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач не довів наявність розбіжностей в поданих документах, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, а також надавали можливість відповідачу визначити митну вартість товару, відповідач не мав підстав витребовувати у позивача додаткові документи та відмовляти у розмитненні товару позивачу за ціною контракту у зв`язку з їх відсутністю (неподанням).

Посилання відповідача на те, що подібний товар був оформлений за вищою митною вартістю суд не приймає до уваги, оскільки, відомості з інформаційної бази даних носять допоміжний інформаційний характер та не є безперечним доказом заниження митної вартості товарів в разі наявності у декларанта всіх документів, які підтверджують обґрунтованість заявленої митної вартості товару за ціною договору та не мають розбіжностей, які б не давали можливість визначити таку вартість товару.

Наявність у такій інформаційній системі даних про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не спричиняє підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки господарські операції випливають із принципу свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, тощо.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ст.8 Митного кодексу України державна митна служба здійснюється на основі принципів, в тому числі, законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності, тощо.

Згідно з ч.3 ст.318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Відповідно до ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Оскільки позивачем були надані для митного оформлення товару документи, необхідні для визначення його митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість товару та її складові частини, не містять суттєвих розбіжностей, тощо, відмова відповідача у розмитненні товару за митними деклараціями є неправомірною, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню судом.

Відповідачем законність оскаржуваних рішень не доведена та не обґрунтована, його доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів; надані ним докази не спростовують те, що товар мав бути розмитнений за ціною контракту.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а аргументи відповідача відхиляє з наведених вище підстав, констатуючи, що відповідачем не доведена законність оскаржуваних рішень в суді.

Позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 4266,73 грн., ці витрати суд покладає на відповідача згідно ч.1 ст.139 КАС України.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат пов`язаних з наданням правової допомоги у розмірі 6000 грн., то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.ч. 5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На підтвердження обґрунтованості понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн. позивач надав до суду наступні документи: договір про надання правової допомоги від 01.02.2022 року із додатковою угодою № 1 від 18.02.2022 року, акт від 22.11.2022 року № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги від 01 лютого 2022 року на суму виконаних робіт 6000 грн.

Відповідно до цього акту від 22.11.2022 року № 1 приймання-передачі наданої правової допомоги за Договором про надання правової допомоги від 01 лютого 2022 року на суму виконаних робіт 6000 грн. адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги з надання праової допомоги: збір доказів у справі, складення позовної заяви, формування додатку та подання позовної заяви до суду першої інстанції з супроводженням судової справи, в тому числі участь у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Разом з цим, на думку суду, при наданні адвокатом правничої допомоги позивачу на суму 6000,00 грн. не було належним чином враховано витрачений час на вчинення дій та їх обсяг, що пов`язані з розглядом справи, адже сума 6000грн. включала серед іншого також і участь адвоката в розгляді справи в суді першої інстанції.

При цьому складові наданої правової допомоги в Акті №1 не виокремлена за їх вартістю, а справа розглянута судом в спрощеному провадженні без проведення судових засідань (ст.262 КАС України).

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору та складності справи.

Таким чином, суд вважає за можливе присудити на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу по цій справі в сумі 3000,00 грн. Суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу саме у сумі 3000,00 грн. є пропорційним до предмета спору та складності справи, тому для цілей розподілу між сторонами визначає суму 3000грн. вартості послуг з професійної правничої допомоги за критеріями, встановленими ст.139 КАС України.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку про стягнення з Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» () витрат зі сплати судового збору у сумі 4266,73 грн. та на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Керуючись ст.ст.134, 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» (; адреса: вул. Робоча, буд. 82 А, м. Херсон, 73009) до Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі (; адреса: вул. Гоголя, буд. 13, м. Херсон, 73003) про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 24 грудня 2021 року за № UA508040/2021/000290/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» ().

Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 30 грудня 2021 року за № UA508040/2021/000294/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» ().

Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі про коригування митної вартості товарів від 31 січня 2022 року за № UA508040/2022/000013/2 щодо збільшення митної вартості товарів, імпортованих Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» ().

Стягнути з Митниці в Херсонській області, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі () за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ФИНТРЕЙД» () витрати зі сплати судового збору у сумі 4266(чотири тисячі двісті шістдесят шість)грн. 73коп. та на професійну правничу допомогу в розмірі 3000(три тисячі)грн. 00коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст.255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян