Справа № 520/5526/23
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 р. Справа № 520/5526/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , в якому, з урахуванням уточненого позову просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 та Військової частини НОМЕР_2 щодо нерозгляду рапортів ОСОБА_1 про звільнення її з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 та Військову частину НОМЕР_2 прийняти рішення, яким звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Військовою частиною НОМЕР_1 та Військовою частиною НОМЕР_2 протиправно не прийнято рішення за результатами розгляду рапортів позивача про його звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на запити про надання відомостей відповіді також не надано. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, запропоновано відповідачам надати відзиви на позов, а також витребувано у відповідачів докази по справі. Копія ухвали направлена учасникам справи.

Представником відповідача, ВЧ НОМЕР_2 , через систему "Електронний суд" надіслано до суду відзив на позов, в якому він зазначив про пропущення позивачем строку звернення до суду з даним позовом, у зв`язку з чим просив суд повернути позов без розгляду.

Суд звертає увагу, що при відкритті провадження по справі судом розглядалося клопотання ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке ухвалою суду було задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено позивачу строк звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Ухвалу суду про відкриття провадження було направлено Військовій частині НОМЕР_2 до її електронного кабінету в системі "Електронний суд" та отримано, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа (а.с. 60). Незважаючи на що, представник ВЧ НОМЕР_3 у відзиві на позов стверджує про пропущення позивачем строку звернення до суду, що є незрозумілим зважаючи на обізнаність щодо змісту ухвали про відкриття провадження.

Щодо суті спору та заперечуючи проти задоволення позовних вимог представник відповідача у відзиві зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №109 від 04.05.2022 солдата ОСОБА_1 , яка самостійно залишила військову частину 05.03.2022, виключено із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з 25.03.2022 з дати внесення відповідних відомостей до ЄРДР - тобто фактично звільнено. Таким чином в даному випадку спір між сторонами з підстав, вказаних у позовній заяві, відсутній.

З цього приводу суд вважає за необхідне назначити, що оскаржувана у цій справі бездіяльність відповідачів жодним чином не ставиться в залежність від наявності наказу командира військової частини НОМЕР_1 №109 від 04.05.2022 року.

Також, представником відповідача, ВЧ НОМЕР_1 , надіслано до суду заперечення на адміністративний позов, в яких зазначено, що відповідно до директиви Генерального штабу ЗС України від 27.01.2016 № Д-3 (дск) військова частина НОМЕР_1 підпорядкована військовій частині НОМЕР_2 . Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан на території України, який діє на теперішній час. Згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 18.02.2022 №6/3/1/19кп, бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 від №1, особовий склад військової частини НОМЕР_1 залучено до виконання службових (бойових) завдань на території Харківської області. Відповідно до пунктів 4 та 5 Інструкції про порядок допуску осіб на територію військової частини НОМЕР_1 на час дії воєнного стану, з 24.02.2022 заборонено у пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 вести діяльність та прийом громадян від імені командира військової частини НОМЕР_1 . Листування на ім`я командира здійснювати встановленим порядком через стройову частину у районі виконання бойових завдань військовою частиною НОМЕР_1 . Отримання листів на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 у пункті постійної дислокації заборонено. Отже, позивачу необхідно було прибути з рапортом до району виконання завдань військовою частиною та подати рапорт до стройової частини військової частини НОМЕР_1 . При цьому, позивачем не надано доказів отримання ВЧ НОМЕР_4 рапортів про звільнення з військової служби. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

З копії військового квитка позивача серії НОМЕР_5 від 25.10.2021 року судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі статті 20 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" прийнята на військову службу за контрактом з 24.09.2021 року, 08.10.2021 року позивач прийняв військову присягу.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 04.05.2022 року №127-РС (по особовому складу) ОСОБА_1 увільнено від займаної посади, призупинено військову службу та дію контракту про проходження гр. України військової служби у ЗСУ.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.05.2022 №109 солдата ОСОБА_1 , яка самовільно залишила військову частину 05.03.2022, увільнено від займаної посади і призупинено військову службу, призупинено строк військової служби та виключено зі всіх видів забезпечення 15.03.2022 року (підстава: наказ ВЧ НОМЕР_2 від 04.05.2022 року №127).

У відзиві на позов представник військової частини НОМЕР_1 зазначив, що відповідно до директиви Генерального штабу ЗС України від 27.01.2016 №Д-3 (дск) військова частина НОМЕР_1 підпорядкована військовій частині НОМЕР_2 .

В позовній заяві представник позивача зазначив, що 09.03.2022 року ОСОБА_1 звернулась до командира ВЧ НОМЕР_4 з рапортом про звільнення її з військової служби та припинення контракту через сімейні обставини, як мати, яка виховує дитину віком до 18 років.

В подальшому ОСОБА_1 повторно звернулась до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортами, в яких просила звільнити її та розірвати контракт відповідно до підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років. Представником позивача зазначено, що на час звернення до суду відповідачами не прийнято рішення за результатами розгляду вищевказаних рапортів.

Вважаючи протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 , яка полягає у нерозгляді рапортів ОСОБА_1 про звільнення її з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу», позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно пункту 233 розділу "Порядок звільнення" Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Суд звертає увагу, що в прохальній частині позову позивач оскаржує бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 та НОМЕР_2 щодо нерозгляду рапортів ОСОБА_1 про її звільнення з військової служби саме на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років.

При цьому, в позовній заяві представником позивача не конкретизовано яких саме рапортів (дати їх написання позивачем та подання до командування), окрім рапорту від 09 березня 2022 року. При цьому разом з позовною заявою представником позивача надано до суду рапорти Лєбєдєвої В.М. від 09.03.2022, від 11.04.2022 та від 02.05.2022 року.

Як вбачається зі змісту рапорту від 09.03.2022 року, поданому на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 , позивач просив звільнити його з військової служби в запас ЗСУ відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (через сімейні обставини, як мати, яка виховує дитину віком до 18 років) (а.с. 23).

В рапорті від 11.04.2022 року, поданому на ім`я командира ВЧ НОМЕР_1 , позивач зазначив про проходження військової служби в ВЧ НОМЕР_1 та просив: "надати письмові пояснення та правові підстави недопущення його на службу, у разі звільнення зі служби - надати копію наказу про виключення зі списків особового складу військової частини надати відомості про повний розрахунок при звільненні, копію трудової книжки та військового квитка" (а.с. 24).

Тобто, вищевказаний рапорт взагалі не містить вимог про звільнення ОСОБА_1 з військової служби в запас, як і не містить посилань на жодну правову норму, яка б, зокрема, встановлювала підстави звільнення з військової служби в запас ЗСУ.

Частиною 2 статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Отже, за результатами дослідження змісту рапортів позивача від 09.03.2022 та 11.04.2022 року, суд дійшов висновку, що обставини розгляду відповідачами вказаних рапортів взагалі не стосуються спірних правовідносин, враховуючи прохальну частину адміністративного позову.

Щодо розгляду рапорту від 02.05.2022 року, суд звертає увагу, що у вказаному рапорті ОСОБА_1 просила: "звільнити з військової служби згідно п.п. "г") п.2 ч.4 та розірвати контракт згідно п.п.г) п.3 ч.5 Закону України "Про військовий облік і військову службу" (а.с. 26). При цьому, в рапорті відсутнє посилання на статтю вказаного Закону.

У відзиві на позов представник військової частини НОМЕР_1 зазначив, що рапорт ОСОБА_1 від 02.05.2022 року до військової частини не надходив.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан на території України, який діє на теперішній час.

Наказом командира ВЧ НОМЕР_4 від 01 березня 2022 року затверджена Інструкція про порядок допуску осіб на територію військової частини НОМЕР_1 на час дії воєнного стану, пунктами 1, 4 та 5 якої визначено, що під час виконання ВЧ НОМЕР_1 бойових завдань поза межами пункту постійної дислокації, обмежити допуск на територію військової частини, заборонити у пункті постійної дислокації ВЧ НОМЕР_1 вести діяльність та прийом громадян від імені командира частини, листування на ім`я командира військової частини здійснювати встановленим порядком через стройову частину у районі виконання завдань військовою частиною НОМЕР_1 . Копія Інструкції наявна в матеріалах справи.

У відзиві на позов представник військової частини НОМЕР_1 зазначив, що згідно бойового розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 від 18.02.2022 №6/3/1/19кп, бойового наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 № 1, особовий склад військової частини НОМЕР_1 залучено до виконання службових (бойових) завдань на території Харківської області зі стримування військової агресії російської федерації проти України, а також завдань, пов`язаних із захистом суверенітету країни її територіальної цілісності та недоторканності в умовах воєнного стану.

В матеріалах справи відсутні докази направлення (подання) та/або отримання командиром військової частини НОМЕР_1 рапорту ОСОБА_1 від 02.05.2022 про звільнення з військової служби. Яким чином вказаний рапорт доведено до відома командування ВЧ представником позивача суд не повідомлено, у позові не зазначено, пояснень з цього приводу також не надано, що спростовує твердження представника позивача про протиправну бездіяльність відповідачів, щодо нерозгляду рапорту від 02.05.2022 року.

Доказів звернення позивача до командира військової частини НОМЕР_1 із рапортами про звільнення його з військової служби в запас на підставі підпункту «г» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу» та того, що відповідачем було відмовлено у їх розгляді, позивачем до суду не надано, матеріали справи таких не містять.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ), Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_8 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.