Справа № 200/1996/23
Суддя: Чучко В.М.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року Справа№200/1996/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чучка В.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (надалі ГУ ПФУ, відповідач) про визнання протиправним дії, та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови в призначенні пенсії та скасування рішення про відмову в призначенні пенсії від 03.04.2023 року № 45, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити з 27.03.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» зарахувавши до страхового стажу роботи, та пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди роботи з 01.04.2020 по 28.02.2023.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.03.2023 року позивач звернулась до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п.2 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням від 03.04.2023 року № 45 відповідач відмовив в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи за Списком № 2 10 років. До пільгового стажу роботи не враховано періоди роботи за Списком № 2 згідно довідок від 24.03.2023 № 44 з 01.04.2020 по 22.08.2022 та з 30.09.2022 по 24.03.2023, оскільки відсутня сплата внесків згідно індивідуальних даних про застраховану особу. Позивач вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують її право на отримання належної пенсії.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року відкрито провадження у справі № 200/1996/23, за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та повідомлення осіб (виклику) учасників справи. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

26 травня 2023 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, згідно якому відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на відсутність правових підстав для зарахування відповідних періодів роботи до страхового та пільгового стажу у зв`язку з несплатою внесків згідно індивідуальних даних про застраховану особу, що наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 27.03.2023 звернулась до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням УПФ від 03.04.2023 року № 45 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п.2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи за Списком № 2 10 років. Не враховано до пільгового стажу періоди роботи за Списком № 2 згідно довідок від 24.03.2023 № 44 з 01.04.2020 по 22.08.2022 та з 30.09.2022 по 24.03.2023, оскільки відсутня сплата внесків згідно індивідуальних даних про застраховану особу, що наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно розрахунку стажу за формою РС-право, страховий стаж позивача складає 33 роки 3 місяці 9 днів, пільговий стаж за Списком №2 - 6 років 6 місяців 23 дні, який враховано по 31.03.2020.

Разом з тим, в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 містяться записи, в тому числі, про роботу: з 09.07.2015 року по теперішній час машиністом конвеєра на дільниці технологічний комплекс поверхні в ОП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля».

Також, в підтвердження спірних періодів роботи позивачем надані: накази про підсумки атестації робочих місць від 28.02.2017 року №450, від 10.10.2011 року №2169-А, від 30.09.2022 року №2398; наказ про затвердження переліку професій, посад з пільговим забезпеченням від 15.01.2011 №231/1 ок; архівні довідка від 29.11.2022 №01/29-283, №01/29-282, №01/29-281; відповідь на адвокатський запит від 02.05.2023 №0500-0202-8/35383; довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 10.03.2023 року №108, від 24.03.2023 року №44.

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи і не є спірними.

Спірним є питання підтвердження: страхового та пільгового стажу роботи позивача з 01.04.2020 по 22.08.2022 та з 30.09.2022 по 24.03.2023, оскільки відсутня сплата внесків згідно індивідуальних даних про застраховану особу, що наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з такого.

За ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав свобод людини є головним обов`язком держави.

На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.

Відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі за текстом Закон 1058) передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Положеннями ч. 1 ст. 9 Закону 1058 передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно п.2 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення»(далі за текстом Закон 1788).

Відповідно до положень п.16 Розділу ХУ «Прикінцеві положення» Закону 1058 положення Закону 1788 застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі за текстом Закон 1788) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Вищевказана норма закону кореспондується з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За ст.1, п. 1 ст. 24 Закону 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, названими нормами матеріального права встановлені умови, за яких особа має право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відповідно до ст.62 Закону 1788 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року №58, якщо працівник має право на пенсію за віком на пільгових умовах, запис у трудовій книжці робиться на підставі наказу, виданого за результатами атестації робочих місць, і має відповідати найменуванню Списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення. Показники, зазначені у цих Списках обов`язково повинні бути підтверджені у карті оцінки умов праці робочого місця за результатами атестації і можуть записуватись у дужках.

Як слідує з п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконаної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним Фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

На підставі п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній Постановою Правління Пенсійного фонду від 10.11.2006 року №18-1 затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або вислугу років. Вказаний Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Таким чином, основним документом, якій підтверджує стаж роботи на підприємстві є трудова книжка.

З трудової книжки позивача вбачається, що вона з 09.07.2015 року по теперішній час працює машиністом конвеєра на дільниці технологічний комплекс поверхні в ОП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля», а отже юридичний факт роботи позивача з 01.04.2020 по 22.08.2022 та з 30.09.2022 по 24.03.2023 є підтвердженим належними та допустимими доказами.

Крім того, пільговий стаж позивача за спірні періоди підтверджені довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 24.03.2023 року №44 та наказами про підсумки атестації робочих місць від 28.02.2017 року №450, від 30.09.2022 року №2398.

Суд вважає, що не зарахування до страхового та пільгового стажу позивача періодів роботи з 01.04.2020 по 22.08.2022 та з 30.09.2022 по 24.03.2023 на підприємстві ОП «Шахта 1-3 «Новогродівська» ДП «Селидіввугілля» на підставі відсутності відомостей про сплату страхових внесків є безпідставним, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов`язків підприємством, на якому він працює.

За даних обставин пенсійний орган фактично переклав відповідальність за виконання своїх обов`язків підприємством на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження пільгового характеру роботи позивача), тому зазначені дії не можна вважати такими, які вчинені обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Разом з цим суд виходить з того, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

На підставі п..4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25 листопада 2005 року, в редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року №13-1) при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Згідно п.4.7 Порядку право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії на пільгових умовах в частині незарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи з 01.04.2020 по 22.08.2022 та з 30.09.2022 по 24.03.2023 не відповідає вимогам щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів, є неправомірним, а тому суд вважає, що рішення від 03.04.2023 року № 45 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та таким, що підлягає скасуванню в цій частині.

Разом з цим, позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити з 27.03.2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», задоволенню не підлягають, оскільки у позивача відсутній необхідний пільговий стаж 10 років.

Так, згідно розрахунку стажу за формою РС-право, страховий стаж позивача складає 33 роки 3 місяці 9 днів, пільговий стаж за Списком №2 - 6 років 6 місяців 23 дні, який враховано по 31.03.2020.

Пільговий стаж, який не зарахований позивачу з 01.04.2020 по 22.08.2022 складає 2 роки 4 місяці 22 дні, з 30.09.2022 по 24.03.2023 5 місяців 25 днів, загалом 2 роки 10 місяців 17 днів.

Враховуючи пільговий стаж згідно розрахунку за формою РС-право - 6 років 6 місяців 23 дні + 2 роки 10 місяців 17 днів незарахованого відповідачем стажу згідно спірного рішення, загальний пільговий стаж позивача за Списком №2 станом на дату подання заяви складає 9 років 5 місяців 10 днів, що недостатньо для призначення пільгової пенсії.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом скасування рішення від 03.04.2023 року № 45 в частині незарахування до страхового та пільгового стажу періодів роботи з 01.04.2020 по 22.08.2022 та з 30.09.2022 по 24.03.2023, та зобов`язання відповідача зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи з 01.04.2020 по 22.08.2022 та з 30.09.2022 по 24.03.2023, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав, а отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, у порядку ст. 139 КАС України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на те, що позивачем при поданні позову сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн., з відповідача підлягає стягненню 536,80 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 03.04.2023 року № 45 в частині незарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періодів роботи з 01.04.2020 по 22.08.2022 та з 30.09.2022 по 24.03.2023.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №2 періоди роботи з 01.04.2020 по 22.08.2022 та з 30.09.2022 по 24.03.2023, з урахуванням висновків суду, викладених у даному судовому рішенні.

4. В іншій частини позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Бульварно Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Судове рішення складено та підписано 14 червня 2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або справа розглянута в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.М. Чучко