Справа № 420/6447/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6447/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з адміністративним позовом (1-2) звернулось Головне управління ДПС в Одеській області (далі ГУ ДПС) до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 19599,73 грн з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 є платником податків та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості до бюджету, розрахунку податкового боргу та інтегрованої картки платника (далі ІКП), податкова заборгованість ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, станом на 10.01.2023 року становить 21145,85 грн, але стягненню підлягає 19599,73 грн.

Заборгованість виникла в результаті винесення контролюючим органом податкових повідомлень-рішень (далі ППР) - від 16.04.2018 №0-1502 на суму 3600,81 грн та №0-1502 на суму 363,99 грн; - від 17.05.2019 №0-1502 на суму 4189,31 грн та №0-1502 на суму 423,48 грн; - від 12.05.2020 №0-1502 на суму 4695,68 грн та №0-1502 на суму 474,67 грн; - від 26.05.2021 №0-1502 на суму 5314,56 грн та №0-1502 на суму 537,23 грн, які було направлено на податкову адресу ФОПП ОСОБА_1

27.12.2018 року податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №20858-52, яку було направлено платнику податків, однак борг не погашено.

Ухвалою суду від 31.03.2023 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків позову (а.с.36).

Ухвалою суду від 17.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.54).

Ухвала суду від 17.04.2023 року доставлена до електронного кабінету відповідача підсистеми «Електронний суд» 18.04.2023 року (а.с.56). Відповідач до суду відзив на позов не надав, жодних заяв, клопотань по справі в автоматизованій системі діловодства станом на 14.06.2023 не зареєстровано.

Справа розглянута у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є платником податків, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про реєстраційні дані фізичних осіб-платників податків (а.с.14).

ОСОБА_1 з 06.10.2015 року на праві приватної власності є власником житлового будинку «А» загальною площею 184 кв.м розташованого на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,0483 га, яка з 05.08.2016 року також перебуває у власності позивача.

Водночас, 27.01.2015 року зареєстровано право спільної часткової власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомості (житловий блок) загальною площею 37,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 . Речове право щодо цього об`єкта нерухомості припинено 01.11.2018, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.50-52).

ГУ ДПС прийняті ППР по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, зокрема щодо визначення податкових зобов`язань ОСОБА_1 за двома об`єктами нерухомості: житлового будинку загальною площею 184 кв.м та житлового блоку загальною площею 37,2 кв.м, зокрема:

від 16.04.2018 №0-1502 на суму 3600,81 грн та №0-1502 на суму 363,99 грн, прийняті за податковий період 2017 року - направлені на адресу відповідача: АДРЕСА_1 та отримані ним 23.08.2018 (а.с.17);

від 17.05.2019 №0-1502 на суму 4189,31 грн та №0-1502 на суму 423,48 грн, прийняті за податковий період 2018 року - направлені на адресу відповідача: АДРЕСА_1 та повернуті за закінченням терміну зберігання (а.с.18-21);

від 12.05.2020 №0-1502 на суму 4695,68 грн та №0-1502 на суму 474,67 грн, прийняті за податковий період 2019 року - направлені на адресу відповідача: АДРЕСА_1 та повернуті за закінченням терміну зберігання (а.с.22-25);

від 26.05.2021 №0-1502 на суму 5314,56 грн та №0-1502 на суму 537,23 грн, прийняті за податковий період 2020 року, які скеровано на адресу відповідача: АДРЕСА_1 та повернуті за закінченням терміну зберігання (а.с.26-29).

Податкові зобов`язання сплачені не були, в результаті чого позивач вважає, що виникла податкова заборгованість відповідача перед бюджетом у загальному розмірі 19599,73 грн.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Податковий кодекс України (далі ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до вимог п.п.20.1.19 п.20.1 ст.20 ПК України органи державної податкової служби, окрім іншого, мають право стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених ПК України.

Згідно з п.п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Підпунктом 265.1.1 пункту 265.1 статті 265 ПК України передбачено, що податок на майно складається з, зокрема, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (п.п.266.1.1 п. 266.1 ст.266 ПК України).

Оскільки ст.266 ПК України передбачено фізичну особу (власника майна) як платника податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, то такий платник сплачує податок як фізична особа (власник майна, на яке нараховано податок).

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 з 06.10.2015 року на праві приватної власності є власником житлового будинку «А» загальною площею 184 кв.м за адресою АДРЕСА_3 (а.с.51).

Таким чином ОСОБА_1 є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктом оподаткування житлового будинку «А» загальною площею 184 кв.м за адресою АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим контролюючим органом прийнято ППР від 16.04.2018 №0-1502 на суму 3600,81 грн (за період податковий 2017 року), від 17.05.2019 №0-1502 на суму 4189,31 грн (за податковий період 2018 року), від 12.05.2020 №0-1502 на суму 4695,68 грн (за період податковий 2019 року), від 26.05.2021 №0-1502 на суму 5314,56 грн (за період податковий 2020 року) відносно позивача як власника об`єкта оподаткування (а.с.17-18, 22, 26).

Водночас, інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта підтверджується, що на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 у період з 27.01.2015 по 01.11.2018 був власником житлового блоку загальною площею 37,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.51-52).

Щодо об`єкта оподаткування (житлового блоку) відповідачем прийнято ППР від 16.04.2018 №0-1502 на суму 363,99 грн (за період податковий 2017 року), від 17.05.2019 №0-1502 на суму 423,48 грн (за період податковий 2018 року), від 12.05.2020 №0-1502 на суму 474,67 грн (за період податковий 2019 року), від 26.05.2021 №0-1502 на суму 537,23 грн (за період податковий 2020 року) (а.с.17-18, 22, 26).

Однак п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України передбачено, що платниками податку є власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

У разі переходу права власності на об`єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом календарного року податок обчислюється для попереднього власника за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому припинилося право власності на зазначений об`єкт оподаткування, а для нового власника - починаючи з місяця, в якому він набув право власності (п.п.266.8.1 п.266.8 ст.266 ПК України).

Таким чином оскільки ОСОБА_1 був власником житлового блоку до 02.11.2018 року, він є платником податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктом оподаткування житлового блоку загальною площею 37,2 кв.м за адресою АДРЕСА_2 виключно до початку листопада 2018 року.

Згідно розрахунків податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017-2020 роки ОСОБА_1 податкове зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єктом оподаткування житловому блоку розраховане за повні календарні роки (2017 - 2020) (а.с.40-44).

Проте суд вважає, що у ГУ ДПС були відсутні правові підстави для нарахування грошових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо об`єкта оподаткування (житлового блоку) за період з листопада по грудень 2018 року та за 2019-2020 роки, які визначені прийнятими ППР від 17.05.2019 №0-1502 на суму 423,48 грн (за період податковий 2018 року), від 12.05.2020 №0-1502 на суму 474,67 грн (за період податковий 2019 року) та від 26.05.2021 №0-1502 на суму 537,23 грн (за період податковий 2020 року).

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

Таким чином факт отримання податкового повідомлення-рішення платником податків має важливе значення, оскільки з цим моментом законодавство пов`язує відлік певних строків. Вважається, що податкове повідомлення-рішення належним чином вручене, якщо воно надіслане за адресою платника податків (місцезнаходженням, податковою адресою).

Матеріалами справи підтверджується, що ППР від 16.04.2018 №0-1502 на суму 3600,81 грн та №0-1502 на суму 363,99 грн надіслані на адресу реєстрації відповідача на АДРЕСА_3 та отримані ним 23.08.2018 року (а.с.17).

ППР від 17.05.2019 №0-1502 на суму 4189,31 грн, від 12.05.2020 №0-1502 на суму 4695,68 грн, від 26.05.2021 №0-1502 на суму 5314,56 грн також скеровані відповідачу на адресу АДРЕСА_3 та повернуто з підстави закінчення терміну зберігання (а.с.18, 22, 26).

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податковим органом було винесено податкову вимогу форми «Ф» №20858-52 від 27.12.2018, яку направлено платнику рекомендованим листом на адресу АДРЕСА_3 (а.с.15-16).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що ППР від 16.04.2018 №0-1502 на суму 3600,81 грн та №0-1502 на суму 363,99 грн, від 17.05.2019 №0-1502 на суму 4189,31 грн, від 12.05.2020 №0-1502 на суму 4695,68 грн, від 26.05.2021 №0-1502 на суму 5314,56 грн та податкова вимога є такими, що направлені за належною податковою адресою боржника, у зв`язку з чим грошове зобов`язання в цій частині є узгодженим, тобто є податковим боргом у розумінні ПК України.

Статтями 72-73 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є, зокрема, обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку.

Суд вважає, що наразі відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми грошового зобов`язання у загальному розмірі 1435,38 за ППР від 17.05.2019 №0-1502 на суму 423,48 грн, від 12.05.2020 №0-1502 на суму 474,67 грн та від 26.05.2021 №0-1502 на суму 537,23 грн.

Водночас суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає податковий борг у загальному розмірі 18164,35 грн, що нарахований на підставі ППР від 16.04.2018 №0-1502 на суму 3600,81 грн та №0-1502 на суму 363,99 грн, від 17.05.2019 №0-1502 на суму 4189,31 грн, від 12.05.2020 №0-1502 на суму 4695,68 грн, від 26.05.2021 №0-1502 на суму 5314,56 грн.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 12, 242-246 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ЄДРПОУ ВП: 44069166) до фізичної особи платника податків ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 на користь держави податковий борг з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у розмірі 18164,35 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва