Справа № 520/8606/22
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 р.Справа № 520/8606/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мінаєвої О.М. ,

за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т

свідок ОСОБА_1

представник відповідача Корнєєва Я.Ю.

представник позивача Смиковська А.М.

позивач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022, головуючий суддя І інстанції: Полях Н.А., м. Харків по справі № 520/8606/22

за позовом ОСОБА_2

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Харківській області №159 о/с від 19 березня 2022 року;

- поновити майора поліції ОСОБА_2 №0087746 на посаді заступника начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (з обслуговування залізничної станції) Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області з 20 березня 2022 року;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 20 березня 2022 року по 14 жовтня 2022 року у сумі 100 032,72 грн. (без урахування обов`язкових відрахувань).

В обґрунтування позову зазначив, що 15.03.2022 року позивачем було подано начальнику Головного управління Національної поліції в Харківській області рапорт з проханням надати йому відпустку по догляду за дитиною в його багатодітній сім`ї, по досягненню дитиною 3-х років. Отримавши усну згоду свого начальницького складу на відпустку по догляду за дитиною по досягненню дитиною 3-х років, позивач екстрено евакуювався разом з сім`єю до іншого міста України. Виявивши вищезазначені обставини щодо звільнення позивача, з метою з`ясування всіх обставин справи та отримання копії відповідного рапорту про звільнення за власним бажанням від 19.03.2022 року був поданий до Головного управління Національної поліції в Харківській області адвокатський запит від 03.10.2022 року. На підставі викладеного просив задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача наголосив на тому, що 19.03.2022 ОСОБА_2 , за допомогою месенджеру "WhatsApp" направив рапорт про звільнення заступнику начальника СКЗ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, що підтверджується відповіддю від 04.11.2022 № 628/119-64/2-1-2022 з відділення поліції № 1 (з обслуговування залізничної станції) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області та в подальшому заступником начальника СКЗ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області рапорт про звільнення позивача було направлено до УКЗ ГУНП в Харківській області, що підтверджується відповіддю від 07.11.2022 № 3207вс/119-12/01-2022 з управління кадрового забезпечення ГУНП в Харківський області та скрін-шотом з месенджеру "WhatsApp". Позивач в рапорті про звільнення просив його звільнити з 19.03.2022, тобто з моменту написання рапорту про звільнення. За результатом розгляду добровільно та власноручно складеного позивачем рапорту про звільнення, Головним управлінням Національної поліції в Харківській області вказаний рапорт було задоволено та видано відповідний наказ (наказ ГУНП в Харківській області від 19.03.2022 № 159 о/с), яким ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) з 19.03.2022. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Засобами системи "Електронний суд" до Харківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду. Зазначене клопотання вмотивоване тим, що ОСОБА_2 був обізнаний про своє звільнення зі служби від 19.03.2022 за власним бажанням, адже відповідно до рапорту про звільнення, написаного власноруч позивачем, вбачається, що він вже з 19.03.2022 бажав бути звільненим від виконання обов`язків пов`язаних із займаною посадою у відділенні поліції № 1 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області. Отже строк на оскарження вказаного наказу починається з 20.03.2022. Таким чином кінцевим терміном для звернення з позовною заявою є 18.04.2022. Позовна заява зареєстрована Харківський окружним адміністративним судом 14.10.2022, про що на кожній сторінці позовної заяви внизу мається дата формування документа, що значно перевищує встановлений законодавцем строк на оскарження прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення. На підставі викладеного просив задовольнити клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 клопотання представника Головного управління Національної поліції в Харківській області про залишення позовної заяви без розгляду по справі №520/8606/22 задоволено.

Адміністративний позов ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (, вул. Ярославська, буд. 1/29, м. Харків, 61052) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, представником позивача подано апеляційну скаргу, в якій він просить суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду, посилаючись на невідповідність висновків, викладених в ухвалі суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зауважив, що рапорт про звільнення позивачем не складався, а тим паче не надсилався месенджером заступнику начальника СКЗ ХРУП Л 3 ГУНП в Харківській області. Зазначив, що скріншоти з месенджера "WhatsApp" є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами. Напроти, судом першої інстанції було прийнято в якості належно поданого ніби-то ОСОБА_2 не зрозуміло звідки взятий якийсь рапорт про звільнення, а якесь надіслане незрозуміло від кого смс повідомлення з месенджера "WhatsApp", адресоване ОСОБА_2 , яке навіть не було ним отримано у зв`язку з перебуванням на той час закордоном, було прийнято судом першої інстанції як належне повідомлення особи про звільнення.

Крім того, зазначив, що в дійсності, про факт свого порушеного права на працю позивач дізнався лише 16.09.2022 року отримавши засобами поштового зв`язку поштове відправлення №039 від Головного управління Національної поліції в Харківській області позовну заяву до ОСОБА_2 щодо стягнення з нього вартості предметів однострою особистого користування, строк експлуатації, яких не закінчився (справа № 520/7377/22) разом з відповідними додатками, з Витягу з Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №159 о/с, з яких було встановлено, що майора поліції ОСОБА_2 /0087746/, заступника начальника сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 1 (з обслуговування залізничної станції) Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, було звільнено зі служби від 19.03.2022 року.

До отримання вищезгаданого поштового відправлення з позовною заявою від поліції, позивач був впевненим, що його відпустили у відпустку по догляду за дитиною.

Саме тому, у зв`язку з виявленням факту порушення прав, свобод та інтересів позивача, лише 16.09.2022 року при отриманні зазначеного поштового відправлення №039 з позовною заявою від Головного управління Національної поліції в Харківській області разом з Витягом з Наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області №159 о/с про звільнення, до отримання даних документів, ОСОБА_2 навіть не здогадувався, що його було звільнено. Вважає, що початковою датою відліку строку для звернення до суду з даною позовною заявою є саме 16.09.2022 року, саме тому місячний строк на дату подання даного позову ще не сплив.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обгрунтованості ухвали суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи ухвалу про залишення адміністративного позову без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з вказаним позовом, позивач не навів особливих і непереборних обставин суттєвого та переконливого характеру, які позбавляли можливості або перешкоджали його зверненню до адміністративного суду з цим позовом у встановлені Законом строку, клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач або представник позивача не подавав. Враховуючи, що факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявив про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, суд дійшов висновку про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Для прийняття адміністративного позову до провадження судом першої інстанції, позивачу необхідно дотримуватись порядку подання позовної заяви в межах реалізації права на звернення до суду та кореспондуючого права на повноважний суд з урахуванням положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 55 Конституції України, частини четвертої статті 5 КАС України.

Процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Положеннями п.п. 6, 7 ч. 5 ст. 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Наведеними положеннями КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасника справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом, упродовж визначених для цього строків.

Отже, учасник справи, маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на звернення з позовом до суду, повинен забезпечити неухильне і своєчасне виконання своїх процесуальних обов`язків, вимог закону і суду, зокрема стосовно звернення до суду з позовною заяву у строки встановлені законом.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Відповідно до ст. 118 КАС України, процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно частин 1 та 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як свідчать матеріали справи ОСОБА_2 в рапорті на звільнення від 19.03.2022 вказано про те, що він просить його звільнити зі служби з 19.03.2022, тобто в день написання рапорту про звільнення.

Відповідно до наказу ГУНП в Харківській області від 19.03.2022 № 159 о/с на підставі рапорту ОСОБА_2 останнього було звільненого, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідач в свою чергу, не заперечуючи про звільнення ОСОБА_2 з лав Національної поліції, за бажанням ОСОБА_2 від 19.03.2022 видав наказ про звільнення останнього, та 19.03.2022 за допомогою месенджера"WhatsApp" позивача було проінформовано, що його звільнено на підставі наказу ГУНП вХарківській області від 19.03.2022 № 159 о/с, що підтверджується скрін-шотом з вищезазначеного месендежра.

Відповідно до відповіді, як з УКЗ ГУНП в Харківській області 07.11.2022 № 3207вс/119-12/01-2022 так і з відділення поліції № 1 (з обслуговування залізничної станції) Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області встановлено від 04.11.2022 №628/119-64/2-1-2022, ОСОБА_2 , рапорт про звільнення зі служби за власним бажанням подавався за допомогою месенджера "WhatsApp" заступнику начальника СКЗ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, а від заступника СКЗ ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області був надісланий в УКЗ ГУНП в Харківській області, що підтверджується скрін-шотом з месенджера "WhatsApp".

Таким чином, ОСОБА_2 був обізнаний про своє звільнення зі служби від 19.03.2022 за власним бажанням, адже відповідно до рапорту про звільнення, написаного власноруч позивачем, вбачається, що він вже з 19.03.2022 бажав бути звільненим від виконання обов`язків пов`язаних із займаною посадою у відділенні поліції № 1 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області.

Суд зазначає, що згідно п. 17 ч. ст. 4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Положення статті 122 КАС України пов`язують початок перебігу строку на звернення до суду саме з тим моментом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав.

Таким чином, чинне законодавство обмежує право позивача на звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, визначено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків пов`язане з необхідністю досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Враховуючи викладені норми права, колегія суддів зазначає, що строк на оскарження вказаного наказу починається з 20.03.2022. Отже, кінцевим терміном для звернення з позовною заявою є 18.04.2022.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана до Харківського окружного адміністративного суду 14.10.2022 засобами системи "Електронний суд", про що на кожній сторінці позовної заяви внизу мається дата формування документа, що значно перевищує встановлений законодавцем строк на оскарження прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення.

Враховуючи викладене, встановленими обставинами справи спростовано доводи апеляційної скарги про те, що рапорт про звільнення позивачем не складався, а тим паче не надсилався месенджером заступнику начальника СКЗ ХРУП Л 3 ГУНП в Харківській області.

Крім того, колегія суддів зазначає, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_1 підтвердив те, що ОСОБА_2 особисто телефонував йому та говорив про те, що хоче звільнитись зі служби, у зв`язку з цим просив останнього відправити за допомогою месенджеру «Telegram» зразок рапорту про звільнення, де в подальшому ОСОБА_2 власноруч написаний рапорт у вигляді фотознімку, скинув зі свого мобільного телефону за допомогою месенджеру «Telegram» на мобільний телефон ОСОБА_1 . Також зазначив, що між ОСОБА_2 та на той час діючим начальником відділення поліції № 1 (з обслуговування залізничної станції Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області Муромським Максимом Олександровичем, відбулась розмова з приводу того, що ОСОБА_2 вирішив звільнитись зі служби за власним бажанням, і в подальшому він повідомив Муромського М.О. про те, що надіслав власноруч написаний рапорт про звільнення за допомогою месенджера "WhatsApp" заступнику начальника СКЗ ХРУП № З ГУНП в Харківській області.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що скріншоти з месенджера "WhatsApp" є неналежними, недопустимими та недостовірними доказами, судова колегія звертає увагу на те, що згідно п. 2 ст. 7 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану сторони трудового договору можуть домовитися про альтернативні способи створення, пересилання і зберігання наказів (розпоряджень) роботодавця, повідомлень та інших документів з питань трудових відносин та про будь-який інший доступний спосіб електронної комунікації, який обрано за згодою між роботодавцем та працівником.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання позову, апеляційної, касаційної скарги.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження дій, рішень, бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку та у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення з поважних причин.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом у своїй постанові від 13.11.2018 року по справі № 804/958/17.

Позивач не навів особливих і непереборних обставин суттєвого та переконливого характеру, які позбавляли можливості або перешкоджали його зверненню до адміністративного суду з цим позовом у встановлені Законом строки.

Клопотання про поновлення строку звернення до суду позивач або представник позивача не подавав.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 року у справі "Мушта проти України" зазначено: право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані.

Отже, дотримання строку звернення з позовом, є однією з умов реалізації права на подання позову у публічно-правових відносинах.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За приписами ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

З урахуванням встановлених по справі обставин, оцінюючи обставини, на які позивач посилається у позовній заяві, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивачем пропущено строк без поважних причин, а тому відсутні підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, у зв`язку з чим позов на підставі положень ч. 3 ст. 123 КАС України, підлягає залишенню без розгляду.

Отже, колегія суддів переглянувши ухвалу суду першої інстанції, вважає, що при її прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування ухвали суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 по справі № 520/8606/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді З.О. Кононенко О.М. Мінаєва
Повний текст постанови складено 14.06.2023 року