Справа № 160/3473/23
Суддя: Боженко Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2023 року Справа № 160/3473/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Боженко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
22 лютого 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Командування військової частини НОМЕР_2 генерал-майора ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Справі за даним адміністративним позовом присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 160/3473/23 та у зв`язку з автоматизованим розподілом дана адміністративна справа була передана для розгляду судді Боженко Н.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року позовну заяву залишено без руху. Запропоновано позивачу надати позовну заяву, оформлену відповідно до п. 2, 5, 8 ч. 5 ст. 160 Кодексу адміністративного судочинства України, із зазначенням в тексті позовної заяви реєстраційного номеру облікової картки платника податків позивача, належного відповідача, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, зазначенням у переліку додатків відмови військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2023 року, відповідно до кількості учасників справи, а також засвідчені належним чином копій документів на підтвердження існування, подання та отримання військовою частиною НОМЕР_2 рапорту ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 від 18.01.2023 року, відмови військової частини НОМЕР_2 від 20.01.2023 року, відповідно до кількості учасників справи та заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням поважних причин його пропуску з наданням суду на їх підтвердження відповідних належних доказів.
05 квітня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду через канцелярію від позивача надійшла уточнена позовна заява із зазначенням відповідача - військова частина НОМЕР_2 , в якій позивач просить суд:
- визнати дії командування військової частини щодо відмови зарахувати час навчання у Донецькому військовому ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою неправомірними;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 зарахувати строк навчання ОСОБА_1 у Донецькому військовому ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою до загального строку військової служби та до строку безперервної служби;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 здійснити ОСОБА_1 перерахунок вислуги років на військовій службі, вважаючи днем початку служби 15 серпня 1996 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 генерал-майора внести відповідні зміни щодо перерахунку років на військовій службі до особової справи та інших документів ОСОБА_1 ;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 вважаючи днем початку служби 15 серпня 1996 року та виплатити недоотриману різницю грошового забезпечення.
Позовна заява обґрунтована протиправністю дій відповідача щодо незарахування до строку військової служби позивача часу навчання у ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою. Так, з 15.08.1996 року по 19.06.1999 року позивач навчався у Донецькому військовому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою, в зв`язку з чим 18.01.2023 року звернувся з рапортом до відповідача щодо тривалості навчання у ліцеї у строк військової служби, на що 20.01.2023 року отримав відмову. Вказує, що діюче на момент навчання у ліцеї законодавства передбачало навчання у ліцеї як проходження військової служби, а тому відповідний період навчання позивача має бути зарахований у строк його військової служби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 квітня 2023 року заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення з позовом задоволено, визнано підстави для поновлення строку звернення до суду поважними та поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду по справі № 160/3473/23, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/3473/23 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами (письмове провадження).
02 травня 2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позовних вимог заперечує в повному обсязі. Зазначає, що час навчання у ліцеї не вважався різновидом військової служби згідно положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII) ані на момент вступу позивача на навчання, ані на момент закінчення такого навчання, передбачалося лише навчання курсантів (слухачів) військово-навчальних закладів, до яких ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою не належить. Відповідний ліцей є закладом освіти середнім загальноосвітнім закладом, який має певну специфіку навчання, яке не є військовою службою, цей заклад належить до середньої загальноосвітньої школи третього ступеня з поглибленим вивченням програми допризовної підготовки юнаків. Також посилається на пропуск позивачем позовної давності, наводить приклади судової практики.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 про розгляд справи №160/3473/23 за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2023 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_2 про розгляд справи №160/3473/23 за правилами загального позовного провадження відмовлено.
Згідно положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
Відповідно до розрахунку вислуги років позивача строк навчання позивача у ліцеї протягом 1996-1999 років не зараховано до строку його військової служби.
Відповідно до витягу з особової справи про проходження військової служби позивача період навчання позивача у ліцеї протягом 1996-1999 років не зараховано до строку його військової служби.
Додатком до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 29.12.2021 року №412ад визначено строк військової служби позивача станом на 01.01.2022 року, який складає 22 роки 5 місяців 5 днів (пільгова вислуга 23 роки 0 місяців 7 днів).
Виходячи з правової позиції відповідача, останній заперечує належність відповідного періоду навчання позивача до військової служби, що також підтверджує незарахування відповідного періоду відповідачем до строку військової служби позивача. Отже, судом встановлено обставину незарахування до строку військової служби позивача періоду його навчання у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою в період з 15.08.1996 року по 19.06.1999 року.
Згідно довідки Донецького обласного ліцею-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою імені Г.Т. Берегового Донецької обласної ради від 18.12.2013 року №582 Донецький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою був створений з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, на базі Донецького вищого військово-політичного училища інженерних військ та військ зв`язку імені генерала армії ОСОБА_3 , на підстав постанови Кабінету Міністрів України «Про реформу системи військової освіти» від 19.08.1992 року №490. Донецький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою до 02.09.1996 року знаходився на повному забезпечення Міністерства оборони України. На підставі спільного наказу Міністерства оборони і Міністерства освіти України ліцей було передано до комунальної власності Донецької обласної державної адміністрації (від 02.09.1996 року №252/289). Прийняття та реєстрація кандидатів на навчання до Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою здійснювалося до 1997 року через військові комісаріати. Приписні посвідчення ліцеїсти отримують за місцем проживання у військкоматах по досягненні 16-ти років.
Наказом начальника Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою від 15.08.1996 року №4 позивача зараховано до Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою та призначено ліцеїстом 1 роти.
Наказом начальника Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою про випуск ліцеїстів 1-ї роти у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою від 19.06.1999 року №4 наказано вручити атестати, нагрудні знаки ліцеїсту позивачу.
Згідно атестату про повну загальну середню освіту від 18.06.1999 року серії СД №000256 позивач у 1999 році закінчив Донецький ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо незарахування періоду навчання позивача в ліцеї до строку військової служби, позивач звернувся до суду з позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного
Щодо доводів відповідача у відзиві на позовну заяву стосовно пропуску позивачем строку звернення до суду суд зазначає, що в ухвалі від 27 лютого 2023 року суд зробив власний висновок про пропуск позивачем строку звернення до суду, однак строк звернення до суду, як і інші встановлені законодавством строки, може бути поновлений за наявності достатніх підстав, які суд визнає обґрунтованими та підтвердженими. За обставин цієї справи позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду, яку судом розглянуто ухвалою від 10 квітня 2023 року, в т.ч. надано правову оцінку відповідним доводам позивача щодо поважності підстав пропуску строку звернення до суду, в зв`язку з чим зроблено висновок про поважність підстав пропуску позивачем строку звернення та до суду та поновлено такий строк. У відзиві відповідачем не висловлено доводів та не наведено обставин, які б не були оцінені та враховані судом під час вирішення питання про поновлення позивачу строку звернення до суду. Відповідно, суд не вбачає підстав для зміни висновку про визнання поважними підстав пропуску позивачем строку звернення до суду, цей висновок не був передчасним, відповідні докази до суду не надано, в матеріалах справи відсутні.
В силу дії частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За обставин цієї справи Закон №2232-XII та інші нормативно-правові акти судом застосовуються відповідно до їх редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин дату вступу позивача до ліцею (15.08.1996 року). Суд наголошує на тому, що в силу незворотності дії нормативно-правових актів (ст. 58 Конституції України) існування на момент початку навчання позивача у ліцеї положень законодавства, які б давали підстави для висновку про належність такого навчання до військової служби, є достатньою підставою для зарахування такого періоду навчання до строку військової служби незалежно від наступних змін законодавства.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон №2232-XII.
Частиною третьою статті 2 Закону №2232-XII встановлено, що громадяни України, які призвані або добровільно вступили на військову службу, приймають Військову присягу на вірність народу України і тільки після цього можуть бути направлені на навчання чи для інших військових потреб за межі України.
Відповідно до ч.1 ст. 5 Закону №2232-XII військовослужбовці та військовозобов`язані поділяються на рядовий склад, сержантський і старшинський склад, склад прапорщиків (мічманів), офіцерський склад. Кожному військовослужбовцю і військовозобов`язаному присвоюється військове звання.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону №2232-XII військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються в штатах військових частин, кораблів, органів управління, установ, військово-навчальних закладів.
Частиною першою ст. 7 Закону №2232-XII встановлено, що військовослужбовці, а також військовозобов`язані під час зборів носять військову форму одягу з відзнаками відповідно до військових звань і роду військ (служби).
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №2232-XII допризовна підготовка включає військову, прикладну фізичну, медико-санітарну, психологічну підготовку та підготовку з цивільної оборони і проводиться викладачами допризовної підготовки в навчально-виховних закладах: школах, гімназіях, ліцеях, інших видах загальноосвітніх закладів, починаючи з передвипускного класу, а також у професійних навчально-виховних закладах та вищих навчальних закладах: технікумах, коледжах, училищах в період здобуття загальної середньої освіти за програмами, затверджуваними Міністерством освіти України за погодженням з Міністерством оборони України.
Громадяни, які виявили бажання вступити до військово-навчальних закладів, проходять підготовку у військових ліцеях, середніх загальноосвітніх навчально-виховних закладах, в організаціях Товариства сприяння обороні України, на підготовчих курсах при вищих навчальних закладах або самостійно (ч. 1 ст. 12 Закону №2232-XII).
Порядок проходження громадянами України військової служби визначається цим Законом, Положенням про проходження військової служби громадянами України та іншими законодавчими актами (ч. 1 ст. 22 Закону №2232-XII).
Відповідно до абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-XII початком перебування на військовій службі вважається:
день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, для допризовників, призовників і військовозобов`язаних.
Аналогічна норма містилася в абз. 4 п. 4 розділу І Тимчасового положення про проходження військової служби солдатами, матросами, сержантами і старшинами, затвердженого Указом Президента України від 13.05.1993 року №174/93 (далі Положення №174/93).
Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону №2232-XII громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.
Навчання у військово-навчальних закладах зараховується курсантам як строкова військова служба.
Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про реформу системи військової освіти» від 19.08.1992 року №490 (далі Постанова №490) з метою якісної підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів, надання державної допомоги у вихованні дітей-сиріт, дітей з багатодітних сімей, а також дітей учасників бойових дій та учасників ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи створено:
Київський військовий ліцей на базі Київського суворовського військового училища. Навчання розпочати з 1 вересня 1992 року;
Львівський військовий ліцей з присвоєнням йому імені Героїв Крут на базі Львівської спеціальної школи-інтернату з посиленою військово-фізичною підготовкою. Навчання розпочати з 1 вересня 1992 року;
ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою на базі:
- Донецького вищого військово-політичного училища інженерних військ і військ зв`язку імені генерала армії ОСОБА_3 . Навчання розпочати з 1 вересня 1994 року.
Вищевказана норма втратила чинність на підстави постанови Кабінету Міністрів України «Про військові ліцеї та ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою» від 13.06.1996 року №643 (далі Постанова №643), пунктом 2, 3 якої передбачено: з метою забезпечення якісної підготовки молоді до вступу у військові вищі заклади освіти підтримати пропозиції Міністерства оборони, Дніпропетровської, Донецької, Луганської, Львівської та Чернігівської обласних державних адміністрацій, погоджені з відповідними міністерствами і відомствами, про передачу загальнодержавного майна у власність: Донецької області - Донецького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою. Залишити за Міністерством оборони функції навчально-методичного керівництва з військових питань, регулювання набору до ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою та розподілу їх випускників для вступу до військових вищих закладів освіти, забезпечення зазначених ліцеїв військовим речовим майном, технікою і спорядженням за рахунок коштів місцевого бюджету
З системного тлумачення вищевикладених положень законодавства суд приходить до наступних висновків.
Верховний Суд та Верховний Суд України неодноразово вказували, що відповідно до Постанови №490 військові ліцеї були створені з метою підготовки кандидатів для вступу до військових навчальних закладів. Вказаною постановою затверджено перелік вищих навчальних закладів, в яких здійснюватиметься військова підготовка студентів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах від 19.12.2019 року у справі №540/902/19, 12.12.2019 року у справі №818/1880/18, від 16.04.2013 року у справі №21-107а13, від 1.10.2013 року у справі №21-330а13.
Станом на час виникнення спірних правовідносин жодна норма Закону №2232-XII чи будь-якого іншого закону не відносить період навчання у ліцеї до періоду військової служби.
Аналогічний правовий висновок сформовано Касаційним адміністративним судом у постанові від 31.10.2019 року у справі №1.380.2019.000865 щодо особи, яка розпочала навчання у ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою в 1994 році, при цьому цей висновок є релевантним до обставин цієї справи, оскільки зміни Закону №2232-XII у відповідний період часу (до моменту вступу до ліцею позивача) правовий статус ліцеїв в системі військової освіти не змінювали.
Суд звертає увагу, що системне тлумачення положень Закону №2232-XII вказує на неналежність ліцеїстів до військовослужбовців, а їх навчання - до військової служби, виходячи з неприйняття ліцеїстами Військової присяги на вірність народу України, відсутності в них військового звання, зайняття посади, яка не належить до військових, перебування ліцеїв за межами системи військових навчальних закладів, призначення ліцеїв як місця підготовки вступу до військових навчальних закладів. Відповідно, строк навчання у ліцеї не належить до військової служби.
В свою чергу навчання в ліцеї є різновидом військової допризовної підготовки (ч. 1 ст. 9 Закону №2232-XII), яке здійснюється з метою підготовки до вступу до військових навчальних закладів (ч. 1 ст. 12 Закону №2232-XII)
Щодо посилань позивача на положення абз. 4 ч.1 ст. 24 Закону №2232-XII суд зауважує, що категорії «військовий ліцей» та «ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою» законодавцем розрізнено, в т.ч. це вбачається з п. 2 Постанови №490, назви та п. 2 Постанови №643. В подальшому Кабінетом Міністрів України) прийнято окремі постанови про військовий ліцей (від 17.07.2003 року №1087) та про ліцей з посиленою військово-фізичною підготовкою (постанова від 28.04.1997 року №717), збережено це розрізнення і дотепер в постанові від 30.06.2021 року №672). Відповідно, юридична ситуація позивача в цілому перебуває за межами дії абз. 4 ч.1 ст. 24 Закону №2232-XII та абз. 4 п. 4 розділу І Положення №174/93, бо він в будь-якому випадку не навчався у «військовому ліцеї».
Більш того, судом вже зроблено висновок про неналежність усіх ліцеїв (військових ліцей, ліцеїв з посиленою військово-фізичною підготовкою) до військових навчальних закладів, а ліцеїстів до військовослужбовців.
Неналежність навчального закладу, в якому навчалася особа, до військового навчального закладу, у якому особи, що відповідають вимогам Закону №2232-XII проходять військову службу, вказує на відсутність правових підстав для зарахування до загального строку військової служби позивача період навчання його у коледжі відсутні.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Касаційного адміністративного суду від 12.12.2019 року у справі №818/1880/18, 31.10.2019 року у справі №1.380.2019.000865, від 10.10.2018 року у справі №825/1086/17.
Крім того, варто звернути увагу, що постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 року №393 визначено обмежений перелік підстав для зарахування до вислуги років, до яких навчання у військових ліцеях не відноситься.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом при вирішенні подібних спірних правовідносин у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №813/3997/17.
Судом враховано практику судів апеляційної інстанції, в т.ч. постанови: Другого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2023 року у справі №440/2677/22, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 року №400/3804/21, Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.10.2022 року у справі №580/1469/20, Сьомого апеляційного адміністративного суду від 01.10.2020 року у справі №240/381/20, Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.08.2019 року у справі №857/5784/19 (1.380.2019.000865).
Отже, навчання позивача в період з 15.08.1996 року по 19.06.1999 року у Донецькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою не є проходженням військової служби, в зв`язку з чим підстави для зарахування відповідного навчання до строку військової служби позивача відсутні. Відповідно, відповідач правомірно не зарахував у строк військової служби позивача період його навчання у ліцеї, відповідні дії не були неправомірними.
Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позовної заяви належить відмовити.
В зв`язку з відмовою у позові підстави для розподілу судових витрат відсутні.
У зв`язку з перебуванням судді Боженко Н.В. у відпустці, рішення ухвалено в перший робочий день судді - 13 червня 2023 року.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Боженко