Справа № 260/1625/23
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/1625/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник Нечаєв В.В.,

відповідача: представник - Олексій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування пункту наказу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправним та скасувати пункт 4 Наказу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 20.02.2023 року №464 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників поліції відділення поліції № 1 Берегівського РВП та Тячівського РВП ГУНП» в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у виді зауваження.

Заявлені позовні вимоги аргументує тим, що його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення своїх обов`язків, зокрема щодо неналежного попереднього розгляду звернення гр. ОСОБА_2 , в суть якого не вник, відомості про вчинення кримінального правопорушення відносно заявниці в ЄРДР не вніс, натомість необґрунтовано повернув матеріали для доопрацювання керівнику відділення поліції №1 Берегівського РВП. Такі висновки відповідача вважає помилковими, оскільки будь-яке звернення громадян не створює автоматичного обов`язку щодо внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування. Зазначає, що в даному випадку заява-звернення ОСОБА_2 та довідка ДВС не є належним чином обґрунтованими доказами вчинення кримінального правопорушення, оскільки аліменти можуть сплачуватися як у готівковій, так і безготівковій формі їх отримувачу без подальшого повідомлення органи ДВС.

27 березня 2023 року відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечив з мотивів безпідставності такого. Так, зазначив, що за результатами проведеної перевірки встановлено факти укриття, в тому числі, позивачем кримінальних правопорушень від обліку в ЄРДР шляхом необґрунтованого прийняття рішення, відповідно до Закону України «Про звернення громадян». З огляду на що вважає, що позивача було правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Позивач та його представник в судовому засіданні 09 червня 2023 року заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі обґрунтовуючи обставинами, наведеними у позовній заяві, та просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача у засіданні суду 09 червня 2023 року проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву №220/106/11-2023 від 27.03.2023.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що старший капітан поліції ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) перебуває на службі в органах Національної поліції на посаді старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Берегівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (далі Берегівське РВП ГУНП в Закарпатській області).

За результатами вивчення стану дотримання законності поліцейськими окремих територіальних (відокремлених) підрозділів ГУНП в Закарпатській області під час приймання, обліку та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події виявлено факти укриття кримінальних правопорушень від обліку в ЄРДР шляхом необґрунтованого прийняття рішення, відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

З огляду на зазначене наказом ГУНП в Закарпатській області №276 від 31.01.2023 прийнято рішення про проведення службового розслідування у формі письмового провадження за виявленими фактами.

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією, серед іншого, досліджено випадок розгляду письмового звернення громадянки ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ), що надійшло до чергової частини Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області 23 грудня 2022 року за фактом ухилення з боку її колишнього чоловіка ОСОБА_3 від сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дисциплінарною комісією з`ясовано, що інспектором-черговим чергової частини Берегівського РВП зареєстровану в ІП ЄО ІКС ІПНП заяву ОСОБА_2 передано ОСОБА_1 , який належний попередній розгляд звернення не здійснив, в суть його змісту не вник, кваліфікуючої оцінки діям ОСОБА_3 , що виразилися у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) не надав, всупереч ч. 1 ст. 214 КПК України, відомості про вчинення кримінального правопорушення відносно заявниці в ЄРДР не вніс, натомість необґрунтованим супровідним листом повернув матеріали для доопрацювання керівнику відділення поліції №1 Берегівського РВП полковнику поліції ОСОБА_5 .

В свою чергу за результатами вивчення зібраних матеріалів за заявою ОСОБА_2 та проведення зворотного зв`язку із заявницею, працівниками УГІ ГУНП в Закарпатській області було встановлено, що ОСОБА_3 не сплачує аліменти більше 5 років, а тому прийняте рішення згідно Закону України «Про звернення громадян» є необґрунтованим, оскільки в діях ОСОБА_3 містяться ознаки кримінального правопорушення.

За результатами проведеної перевірки дисциплінарною комісією складено висновок від 14.02.2023, відповідно до якого за порушення службової дисципліни, вимог ч. 1, п.п. 2, 3, 6 ч. 3 ст. 1, п. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, Порядку ведення єдиного обліку, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 №100, що виразилося у неналежному вивченні матеріалів за зверненням ОСОБА_2 , безпідставне надіслання їх для організації розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян» до сектору превенції, за невнесення відомостей за зверненням ОСОБА_2 до ЄРДР протягом 24 годин, старшому дізнавачу ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, капітану поліції ОСОБА_1 , відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, запропоновано оголосити зауваження.

П. 4 наказу ГУНП в Закарпатській області від 20.02.2023 №464 за порушення службової дисципліни, вимог ч. 1, п.п. 2, 3, 6 ч. 3 ст. 1, п. 1 ст. 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII, Порядку ведення єдиного обліку, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 №100, що виразилося у неналежному вивченні матеріалів за зверненням ОСОБА_2 , безпідставне надіслання їх для організації розгляду згідно із Законом України «Про звернення громадян» до сектору превенції, за невнесення відомостей за зверненням ОСОБА_2 до ЄРДР протягом 24 годин, старшому дізнавачу ВП №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, капітану поліції ОСОБА_1 , відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України оголошено зауваження.

Вважаючи зазначений наказ про накладення дисциплінарного стягнення протиправним, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон №580).

Згідно ст. 3 вказаного Закону №580 у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №580, поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Ст. 18 Закону №580 регламентує основні обов`язки поліцейських, серед яких, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

За приписами ч. 1, 2 ст. 19 Закону №580 у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження регламентується нормами Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» №2337-VIII від 15.03.2018 (далі Дисциплінарний статут).

Так, службова дисципліна в розумінні Дисциплінарного статуту є дотриманням поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

В свою чергу дисциплінарним проступком згідно ст. 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно ч. 1 ст. 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (ч. 2 ст. 13 Дисциплінарного статуту).

Нормами ч. 3 передбачено, що до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Судом встановлено, що до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді зауваження за порушення службової дисципліни, що виразилося у неналежному вивченні матеріалів за зверненням ОСОБА_2 .

Так, з матеріалів службового розслідування вбачається, що 23 грудня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до начальника відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області із заявою, в якій просила прийняти міри до її колишнього чоловіка, ОСОБА_3 , який з 01 березня 2017 року не сплачує аліменти на утримання їх доньки, ОСОБА_4 . Сума заборгованості станом на день звернення становить 91849,50 грн. До поданої заяви ОСОБА_2 долучила розрахунок заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №63841958 за період з 01.03.2017 по 06.12.2022 за виконавчим листом №299/575/17, виданим 26 травня 2017 року Виноградівським районним судом Закарпатської області.

Так, у відібраних від заявниці 23 грудня 2022 року поясненнях остання повідомила, що після розлучення, а саме, з 01 березня 2017 року її колишній чоловік, ОСОБА_3 , не приймає участь у вихованні доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом із заявницею. Станом на 06 грудня 2022 року заборгованість зі сплати аліментів становить 91849,50 грн.

Вказані матеріали 24 грудня 2022 року були передані на розгляд т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, капітану поліції ОСОБА_1 .

За результатами вивчення таких матеріалів ОСОБА_1 було встановлено, що з таких неможливо чітко встановити наявність складу кримінального проступку, передбаченого Кримінальним кодексом України. З огляду на що такі матеріали супровідним листом №14297/106/27-1-2022 від 24.12.2022 були скеровані ОСОБА_1 начальнику відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області для доопрацювання. При цьому повідомлено, що при отриманні додаткової інформації необхідно провести ряд необхідних першочергових заходів з метою встановлення наявності складу кримінального проступку та в ході виконання яких не обмежуватись наявними формальними відповідями. Тому в разі встановлення в ході додаткового розгляду матеріалів за викладеними обставинами, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, після більш детального їх вивчення та доопрацювання відповідними підрозділами відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, просив невідкладно направити всі зібрані матеріали до органу досудового розслідування для вирішення питання в порядку ст. 214 КПК України.

Як вбачається з висновку про результати службового розслідування, посадові особи відповідача дійшли висновку про порушення позивачем Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС від 08.02.2019 №100, що проявилося у не внесенні відомостей за зверненням ОСОБА_2 до ЄРДР протягом 24 годин.

Оцінюючи правомірність вказаного висновку та його достатність для застосування до позивача обраного заходу дисциплінарного стягнення, суд враховує наступне.

Ч. 1 ст. 2 Кримінального кодексу України (далі КК України) встановлено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Нормами ст. 164 КК України передбачена кримінальна відповідальність за ухилення від сплати аліментів на утримання дітей. Так, зокрема, злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а також злісне ухилення батьків від утримання неповнолітніх або непрацездатних дітей, що перебувають на їх утриманні, - карається громадськими роботами на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арештом на строк до трьох місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

При цьому, відповідно до примітки до вказаної статті, під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) або на утримання непрацездатних батьків слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця, приватного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Громадянка ОСОБА_2 у поданій до Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області заяві повідомила про ухилення її колишнім чоловіком від сплати коштів на утримання їхньої доньки, сукупна заборгованість за якими станом на день звернення склала 91849,50 грн, що перевищує сукупні суму виплат за 3 місяців відповідних платежів. На підтвердження вказаної обставини долучила розрахунок, складений Виноградівським відділом Державної виконавчої служби у Берегівському районі Закарпатської області.

В позовній заяві та у наданих суду поясненнях ОСОБА_1 стверджував, що з долучених заявницею матеріалів неможливо було достеменно встановити наявність складу кримінального проступку, передбаченого КК України, а тому такі були скеровані до відділення поліції для доопрацювання.

Оцінюючи такі твердження позивача, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), дізнання - форма досудового розслідування, в якій здійснюється розслідування кримінальних проступків.

Дізнавач - службова особа підрозділу дізнання органу Національної поліції, органу безпеки, органу Бюро економічної безпеки України, органу Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, у випадках, установлених цим Кодексом, уповноважена особа іншого підрозділу зазначених органів, які уповноважені в межах компетенції, передбаченої цим Кодексом, здійснювати досудове розслідування кримінальних проступків.

Досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Ведення в центральному органі управління поліцією, міжрегіональних територіальних органах поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділах, головних управліннях Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях та м. Києві, територіальних (відокремлених) підрозділах поліції єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі - ІТС ІПНП) регулює Порядок, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 08 лютого 2019 року №100 (далі Порядок №100).

Так, п. 1 розділу ІІІ Порядку №100 передбачено, що заяви (повідомлення), що надійшли до чергових служб центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції телефоном чи під час особистого звернення громадян, уповноважені службові особи реєструють в ІТС ІПНП (журналі ЄО) та невідкладно передають до органів (підрозділів) поліції нижчого рівня, на території обслуговування яких сталася подія, із зазначенням в ІТС ІПНП (журналі ЄО) номера реєстрації в ЄО відповідного органу (підрозділу) поліції.

В свою чергу заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Керівник головного управління Національної поліції та його територіального (відокремленого) підрозділу поліції або особа, яка виконує його обов`язки, у разі встановлення в отриманій(ому) від уповноваженої службової особи заяві (повідомленні) відомостей, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, невідкладно повертає її (його) до чергової служби для передавання до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР (п. 3 розділу ІІІ Порядку №100).

Відповідно до п. 4 розділу ІІІ Порядку №100, заяви або повідомлення про кримінальні правопорушення, що надійшли до чергової служби головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів поліції, уповноважена службова особа після їх реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту реєстрації передає до органу досудового розслідування для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та інформує про це керівника головного управління Національної поліції чи його територіального (відокремленого) підрозділу поліції або особу, яка виконує його обов`язки.

Згідно п. 5 розділу ІІІ Порядку №100 керівник органу досудового розслідування або органу дізнання центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів поліції невідкладно, але не пізніше 24 годин із часу передання слідчому або дізнавачу для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення інформує чергову службу про номер кримінального провадження, дату і час унесення відомостей до ЄРДР, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) Кримінального кодексу України, прізвища, імені, по батькові (за наявності) слідчого (слідчих) чи дізнавача (дізнавачів), а також інформує відповідний структурний підрозділ органу поліції за напрямом діяльності упродовж 24 годин (за винятком вихідних та святкових днів) з моменту внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення, особу, яка підозрюється в його вчиненні (у разі встановлення), рух кримінального провадження.

Отже, з проведеного правового аналізу законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що слідчий, дізнавач невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

З поданої ОСОБА_2 заяви вбачається, що викладені в ній обставини відповідають диспозиції ст. 214 особливої частини КК України, а надані заявницею пояснення та докази (розрахунок наявної заборгованості зі сплати аліментів, виданий територіальним органом Державної виконавчої служби України) підтверджують такі обставини. Так, вказана у розрахунку сума заборгованості більш ніж в 60 разів перевищує суму аліментів, яка підлягає стягненню.

З огляду на що суд вважає, що подану ОСОБА_2 заяву слід розглядати, як заяву про вчинення кримінального правопорушення.

На думку суду, встановлення за результатами розгляду поданої особою заяви наявність ознаки кримінального правопорушення зумовлює виникнення у дізнавача (слідчого) обов`язку невідкладно внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

В ході судового розгляду було встановлено, що на позивача, старшого дізнавача сектору дізнання відділення поліції №1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, який на момент подання ОСОБА_2 заяви перебував на посаді начальника сектору дізнання, покладені обов`язки щодо розгляду всіх заяв та повідомлень про кримінальні проступки, що надходять до територіального підрозділу поліції, та забезпечення невідкладного, але не пізніше 24 годин після надходження, внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Поряд з цим у спірних правовідносинах ОСОБА_1 вказаного обов`язку не виконав, натомість повернув матеріали звернення до відділення поліції для доопрацювання, що може кваліфікуватися як порушення службової дисципліни, дотримання якої передбачено статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом, Порядком №100, тобто є дисциплінарним проступком.

При цьому суд відхиляє доводи позивача про те, що із зібраних матеріалів неможливо було чітко встановити наявність складу кримінального проступку, передбаченого КК України, оскільки такі спростовані матеріалами службового розслідування, зокрема поясненнями заявниці, яка була повідомлена про передбачену нормами ст. 383 КК України відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, та довідкою органу Державної виконавчої служби України. Що стосується посилань ОСОБА_1 на те, що аліменти можуть сплачуватися як у готівковій, так і безготівковій формі без подальшого повідомлення органи Державної виконавчої служби України, суд зазначає, що такі обставини можуть бути додатково встановлені в ході проведення досудового розслідування.

Суд також враховує ту обставину, що у зв`язку з неналежним виконання працівниками поліції своїх посадових обов`язків щодо розслідування діянь, які мають ознаки кримінального правопорушення, наведені у поданій громадянкою ОСОБА_2 заяві обставини не були досліджені належним чином, а в подальшому їх розгляд було припинено без забезпечення вирішення порушених у заяві питань, що суперечить основним завданням поліції та обов`язкам поліцейського.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку встановлена службовим розслідуванням та позивачем не спростована.

Тому оскільки обрання виду дисциплінарного стягнення є дискреційним повноваженням роботодавця, суд вважає, що застосований щодо позивача вид дисциплінарного стягнення є обґрунтованим. При цьому суд враховує, що притягуючи ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, відповідачем було обрано найменший вид дисциплінарного стягнення.

Що стосується посилання позивача на не відібрання від нього в ході проведення службового розслідування письмових пояснень, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України (далі Порядок №893).

Так, нормами п. 2 розділу IV Порядку №893 передбачено право поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються.

Згідно п. 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом:

- одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб;

- одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи;

- отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Відповідно до п. 14 розділу V Порядку №893, під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Судом встановлено, що під час проведення спірного службового розслідування письмові пояснення від ОСОБА_1 відібрані не були. Вказану обставину представник відповідача пояснив тимчасовою непрацездатністю позивача у період проведення службового розслідування.

З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що норми Порядку №893 передбачає необхідність виклику поліцейського для надання пояснень у разі його відсутності на службі. Однак вказаний порядок відповідачем дотримано не було, доказів виклику ОСОБА_1 для надання пояснень або відмову останнього від таких відповідач суду не надав.

Поряд з цим, суд враховує, що як в тексті позовної заяви, так і в ході судового розгляду даної адміністративної справи, позивач не заявляє будь-яких обставин, що могли вплинути на прийняте дисциплінарною комісією рішення або ж вказувати на відсутність в його діях дисциплінарного проступку.

Єдиним обґрунтуванням протиправності рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності є посилання на те, що із зібраних матеріалів неможливо було чітко встановити наявність складу кримінального проступку, передбаченого КК України. Проте в ході розгляду даної справи суд встановив безпідставність таких тверджень.

З огляду на що суд вважає, що недотримання дисциплінарною комісією порядку здійснення службового розслідування в частині не надання позивачу можливості надати письмові пояснення, не може слугувати єдиною підставою для скасування застосованого до нього заходу дисциплінарного стягнення, у разі, якщо за наслідками розгляду справи було встановлено допущення поліцейським дисциплінарного проступку.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюються спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставин справи, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Питання про розподіл судових витрат зі сплати судового збору судом не вирішується, оскільки у задоволені позову було відмовлено.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (місцезнаходження: вул. Ф.Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) про визнання протиправним та скасування пункту наказу - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 15 червня 2023 року.

СуддяР.О. Ващилін