Справа № 240/22885/21
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 червня 2023 року

м. Київ

справа №240/22885/21

адміністративне провадження №К/990/6197/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Стрелець Т.Г.,

суддів: Тацій Л.В., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 240/22885/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з касаційної скарги та відомостей Єдиного Державного реєстру судових рішень, у вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати з 01 лютого 2021 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони радіоактивного забруднення, у розмірі, що визначений статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату з 01 лютого 2021 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 31 травня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2021 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони радіоактивного забруднення, у розмірі, що визначений статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 з 01 лютого 2021 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території зони радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України від 28 лютого 1991 року №796-XII "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що дорівнює двом мінімальним заробітним платам, встановленим законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задоволено частково.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року скасовано та прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 з 01 лютого 2021 року підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 01 лютого 2021 року та щомісячно проводити нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення у розмірі, визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», що дорівнює двом прожитковим мінімумам для працездатних осіб, установленого на 01 січня відповідного календарного року.

Не погоджуючись із постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 240/22885/21 в частині позовних вимог, у задоволенні яких судом апеляційної інстанції відмовлено, позивач оскаржила їх у касаційному порядку.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2023 року визнано неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження та відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі №240/22885/21, касаційну скаргу залишено без руху та надано скаржниці десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом надання до суду заяви про поновлення строків на касаційне оскарження із зазначенням інших причин поважності пропуску строку на касаційне оскарження та надання відповідних доказів на їх підтвердження.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 квітня 2023 року продовжено ОСОБА_1 строк на усунення недоліків касаційної скарги у справі № 240/22885/21 на десять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

До Верховного Суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліку касаційної скарги, до якого додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначеного судового рішення. В обґрунтування клопотання вказано, що оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції скаржницею отримано 08 травня 2023 року та додано докази отримання судового рішення..

Вирішуючи питання щодо поновлення строку на касаційне оскарження, суд зазначає про таке.

За змістом статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Виходячи з того, що скаржник звернувся з касаційною скаргою протягом тридцяти днів з дня ознайомлення з постановою суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність поважних причин для поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

У даній справі суд першої інстанції, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Обґрунтовуючи підстави звернення з даною касаційною скаргою скаржниця зазначає, що судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права у випадку, якщо судом апеляційної інстанції застосовано норму права без урахування висновку щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у зразковій справі № 240/4937/18. Крім того, заявниця посилається на приписи частини п`ятої статті 291 КАС України.

На обґрунтування права на касаційне оскарження заявниця, покликаючись на підпункт «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, зазначає, що дана справа має виняткове значення для позивачки.

Також Суд враховує, що ухвалою Верховного Суду від 14 березня 2023 року справу № 240/14828/22, у подібних правовідносинах, передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. У цій справі колегія суддів вважала, що позбавлена процесуальної можливості усунути розбіжності у правозастосуванні в частині обрахунку підвищення до пенсії непрацюючим пенсіонерам, які проживають в зоні гарантованого добровільного відселення (на території радіоактивного забруднення), право на яке у таких осіб виникло на підставі статті 39 Закону № 796-ХІІ у розмірі двох мінімальних заробітних плат та щодо дати, з якої у таких осіб виникло право на отримання відповідної допомоги, та відступити від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 березня 2020 року за наслідками розгляду зразкової справи №240/4937/18 в частині спірних питань.

Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України, подана з дотриманням установленого процесуальним законом строку на касаційне оскарження, підстави для залишення касаційної скарги без руху, її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.

З огляду на вказане та необхідність перевірити наведені обставини колегія суддів вважає, що слід відкрити касаційне провадження за поданою касаційною скаргою на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328, пп. «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169, 328, 330, 332 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 240/22885/21.

Відкрити касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 240/22885/21.

Витребувати з Житомирського окружного адміністративного суду справу № 240/22885/21.

Установити учасникам справи строк протягом десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. Г. Стрелець

Судді С. Г. Стеценко

Л. В. Тацій