Справа № 480/3597/22
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 р. Справа № 480/3597/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Сумської районної ради Сумської області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2022, головуючий суддя І інстанції: І.Г. Шевченко, м. Суми, по справі № 480/3597/22

за позовом ОСОБА_1

до Голови Сумської районної ради Химича Віктора Васильовича , Сумської районної ради Сумської області

про визнання протиправним та скасування розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до голови Сумської районної ради ОСОБА_2 (далі відповідач-1), Сумської районної ради (далі відповідач-1), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Сумської райради Химича В.В. від 22.04.2022 №04-32/05.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 року вказаний адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано розпорядження голови Сумської районної ради «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » від 22.04.2022 №04-32/05.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Сумської районної ради на користь ОСОБА_1 в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 992,40грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Відповідач-2, не погодившись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 року у справі № 480/3597/22.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач-2 зазначає, що судом першої інстанції недостатньо було встановлені обставини, що мають значення для справи, оскільки при скасуванні оскаржуваного розпорядження судом не було враховано та досліджено його другу частину за змістом якої ОСОБА_1 мав усунути виявлені порушення та надати необхідні підтверджуючі документи (лист Головного управління Національної поліції в Сумській області та акт приймання-передачі). Також скаржник зауважує, що судом не доведено факт того, що голова районної ради не мав права виконувати свої обов`язки, як керівник виконавчого апарату, видавати розпорядження для усунення виявленого порушення позивачем приписів Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Закону України Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що керуючим справами виконавчого апарату Сумської районної ради Бояриновою Іриною було подано доповідну записку на ім`я голови Сумської районної ради ОСОБА_2 , в якій ОСОБА_3 повідомила, що до неї підійшла прибиральниця службових приміщень ОСОБА_4 , яка під час прибирання, виявила, що в кабінеті голови районної ради (каб.31) з стіни знята карта Сумського району. Після обстеження разом з головним спеціалістом ОСОБА_5 та прибиральницею службових приміщень ОСОБА_4 службового кабінету було виявлено, що дійсно карта Сумського району відсутня, а на підлозі валялись залишки від оснащення карти (а.с.14, 39). На вказаній службовій записці було накладено резолюцію ОСОБА_1 надати пояснення, 12.04.2022. Резолюцію, як визнають сторони, було накладено головою Сумської районної ради.

12.04.2022 позивачем було подано доповідну записку голові Сумської районної ради ОСОБА_2 , в якій вказано, що відповідно до указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, нагальною необхідністю користування картою Сумського району Головним управлінням Національної поліції в Сумській області, у зв`язку з веденням бойових дій на території Сумського району, ним особисто була взята карта Сумського району у каб. № 31 адміністративної будівлі Сумської районної ради, за адресою: АДРЕСА_1 та передана Головному управлінню Національної поліції в Сумській області для користування (а.с.13, 40). На вказаній доповідній записці було накладено резолюцію ОСОБА_6 підготуйте проєкт розпорядження 12.04.2022.

22.04.2022 розпорядженням голови Сумської районної ради Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 №04-32/05 відповідно до статті 55 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, статей 147-149 КЗпП України, п.2.2.4 розділу II та додатку 4 до колективного договору, зареєстрованого в департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради від 17.02.2021 р. № 468 та враховуючи пояснення заступника голови районної ради ОСОБА_1 щодо передачі карти Сумського району Головному управлінню Національної поліції в Сумській області від 12.04.2022, ОСОБА_1 оголошено догану за неефективне та нераціональне використання матеріально-технічних ресурсів виконавчого апарату районної ради (недодержання законодавства щодо передачі майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумського району до державної власності) (п.1) та визначено ОСОБА_1 усунути виявлені порушення та надати необхідні підтверджуючі документи (лист-клопотання Головного управління Національної поліції в Сумській області та акт приймання-передача) (п.2) (а.с.12, 41).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розпорядження голови Сумської районної ради «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » від 22.04.2022 №04-32/05 було прийнято не на підставі Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», Конституції України та поза межами повноважень голови районної ради.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку із виданням розпорядження голови Сумської районної ради «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » від 22.04.2022 №04-32/05.

Зі змісту оскаржуваного розпорядження випливає, що відповідно до статті 55 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, статей 147-149 КЗпП України, п.2.2.4 розділу II та додатку 4 до колективного договору, зареєстрованого в департаменті соціального захисту населення Сумської міської ради від 17.02.2021 р. № 468 та враховуючи пояснення заступника голови районної ради ОСОБА_1 щодо передачі карти Сумського району Головному управлінню Національної поліції в Сумській області від 12.04.2022, ОСОБА_1 оголошено догану за неефективне та нераціональне використання матеріально-технічних ресурсів виконавчого апарату районної ради (недодержання законодавства щодо передачі майна зі спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумського району до державної власності) та визначено ОСОБА_1 усунути виявлені порушення та надати необхідні підтверджуючі документи (лист-клопотання Головного управління Національної поліції в Сумській області та акт приймання-передача) (а.с.12, 41).

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування регулює Закон України Про службу в органах місцевого самоврядування від 07.06.2001 №2493-ІІІ (далі Закон України Про службу в органах місцевого самоврядування), який визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування.

Згідно ст. 1 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету (ст.2 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування правовий статус посадових осіб місцевого самоврядування визначається Конституцією України, законами України "Про місцеве самоврядування в Україні", "Про статус депутатів місцевих рад", "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів", цим та іншими законами України.

Статтею 3 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування передбачено, що посадами в органах місцевого самоврядування є:

виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах;

виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою;

посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

При цьому абз. 3 ч.1 ст. 10 вищевказаного Закону визначено, що прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється, зокрема, на посаду голови та заступників голови районної ради шляхом обрання відповідною радою.

Вказані норми кореспондуються з ч.2 ст.56 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР (далі Закон України Про місцеве самоврядування в Україні), відповідно до частин 1 та 2 якої районна, районна у місті рада обирає заступника голови ради. Заступник голови районної, районної у місті (у разі її створення) ради, перший заступник, заступник голови обласної ради обираються відповідною радою в межах строку її повноважень з числа депутатів цієї ради шляхом таємного голосування і здійснюють свої повноваження до припинення ними повноважень депутата ради відповідного скликання, крім випадків дострокового припинення їх повноважень у порядку, встановленому частинами третьою та четвертою цієї статті.

Враховуючи вищезазначене, посада позивача заступник голови Сумської райради, є виборною посадою.

При цьому одним з основних принципів служби в органах місцевого самоврядування, закріплених у ст. 4 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», є персональна відповідальність за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків.

У свою чергу, статтею 19 цього ж Закону передбачено, що особливості дисциплінарної відповідальності посадових осіб місцевого самоврядування забезпечуються у порядку, передбаченому законом.

Окремого порядку Законом «Про службу в органах місцевого самоврядування», не визначено, при цьому, згідно із ч.3 ст.7 Закону України Про службу в органах місцевого самоврядування на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія Закону України "Про запобігання корупції" та законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

Отже, враховуючи відсутність у Законі України «Про службу в органах місцевого самоврядування» особливої процедури притягнення заступника голови районної ради до дисциплінарної відповідальності, на вказані правовідносини поширюється порядок застосування дисциплінарного стягнення та гарантії, передбачений Кодексом законів про працю України від 10.12.1971 № 322-VІІІ (далі - КЗпП України).

Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

З аналізу вказаних норм слідує, що право притягнення до дисциплінарної відповідальності має виключно орган, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) працівника (у т.ч. і працівників, які займають виборні посади).

Отже, враховуючи, те, що посада позивача заступника голови Сумської райради, є виборною, прийняття на яку здійснюється шляхом обрання Сумської районною радою, повноваження щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника голови покладені саме на цю раду, а не на голову райради.

Крім того, ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якою закріплено повноваження голови районної ради не містить положень, які б передбачали одноосібне право голови ради застосовувати дисциплінарні стягнення до посадових осіб районної ради, які займають виборні посади, зокрема, до заступника голови районної ради.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що розпорядження голови Сумської районної ради «Про застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 » від 22.04.2022 №04-32/05 було прийнято не на підставі Законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», Конституції України та поза межами повноважень голови райради.

Щодо доводів апеляційної скарги відповідача-2 про те, що судом першої інстанції не було враховано та досліджено другу частину оскаржуваного розпорядження за змістом якої ОСОБА_1 мав усунути виявлені порушення та надати необхідні підтверджуючі документи, колегія суддів зазначає, що вказані підстави підлягають дослідженню, у разі накладення дисциплінарного стягнення належним суб`єктом владних повноважень. Втім обставиною, що підлягає доказуванню у першу чергу є наявність чи відсутність у голови районної ради повноважень застосовувати дисциплінарне стягнення, і лише у разі наявності таких повноважень підлягають дослідженню інші обставини щодо правомірності застосування дисциплінарного стягнення та усунення виявлених порушень. У цій справі судом встановлено, що притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 оскаржуваним розпорядженням було здійснено неналежним суб`єктом, що є самостійною та достатньою підставою для скасування такого розпорядження у повному обсязі.

Також скаржник в апеляційній скарзі зауважує, що судом не доведено факт того, що голова районної ради не мав права виконувати свої обов`язки, як керівник виконавчого апарату, видавати розпорядження для усунення виявленого порушення позивачем приписів Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та Закону України Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З аналізу вищевказаних приписів слідує, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, а не на суд, а тому колегія суддів відхиляє вищевказані доводи апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів враховує, що доводів наявності у голови Сумської районної ради Химича Віктора Васильовича повноважень на видання оскаржуваного розпорядження щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності апеляційна скарга не містить.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Суд, у цій справі, також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (п. 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Також колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга відповідача не містить доводів щодо не погодження з розміром присуджених позивачу витрат на правничу допомогу.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 року у справі № 480/3597/22 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сумської районної ради Сумської області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 по справі № 480/3597/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський