Справа № 440/5722/23
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/5722/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Решетилівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати інформацію,

В С Т А Н О В И В:

08 травня 2023 року в системі "Електронний суд" сформовано позовну заяву ОСОБА_1 (надалі також позивач; ОСОБА_1 ) до виконавчого комітету Решетилівської міської ради (надалі також відповідач), у якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, яка полягає у ненаданні запитуваної у заяві від 18.04.2023 про надання копій документів № 1 інформації та зобов`язати Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (адреса: вул. Покровська, 14, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400) надати ОСОБА_1 відповідь на заяву від 18.04.2023 про надання копій документів № 1: 1) Копію (копії) всіх Карток реєстрації особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ); 2) Копії всіх інформаційних карток щодо здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, яка полягає у ненаданні запитуваної у заяві від 18.04.2023 про надання копій документів № 2 інформації та зобов`язати Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (адреса: вул. Покровська, 14, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400) надати ОСОБА_1 відповідь на заяву від 18.04.2023 про надання копій документів № 2: 1) Сканкопії документів, на підставі яких Решетилівська міська рада та Виконавчий комітет Решетилівської міської ради були повідомлені про дату смерті мого померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - мешканця територіальної громади; 2) Інформацію хто і коли повідомив Решетилівську міську раду та Виконавчий комітет Решетилівської міської ради про дату смерті мешканця територіальної громади ОСОБА_2 : територіальний орган (підрозділ) ДМС, чи ПП "Решетилівський "Житлосервіс", чи спадкоємець, який приніс свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , чи Решетилівська державна нотаріальна контора, чи були отримані відомості про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану?;

- визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Решетилівської міської ради, яка полягає у ненаданні запитуваної у заяві від 18.04.2023 про надання витягу інформації та зобов`язати Виконавчий комітет Решетилівської міської ради (адреса: вул. Покровська, 14, м. Решетилівка, Полтавська область, 38400) надати ОСОБА_1 витяг з Реєстру територіальної громади стосовно її померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Позовна заява надійшла до суду та зареєстрована канцелярією суду 09 травня 2023 року за вх. №25842/23.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.04.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про надання копій документів №1 від 18.04.2023, із заявою про надання копій документі №2 від 18.04.2023 та із заявою про надання витягу від 18.04.2023, на які 25.04.2023 отримала на свою електронну пошту письмові відмови у наданні документів, які просила надати у своїх заявах. Вказує, що листи Виконавчого комітету Решетилівської міської ради від 24.04.2023 № О-01-18/45, від 24.04.2023 № О-01-18/46 та від 24.04.2023 № О-01-18/47 мають майже ідентичний зміст про те, що службовим та посадовим особам розпорядника реєстру територіальної громади забороняється розголошувати персональні дані, що стали їм відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків. На думку позивача, відповідач при розгляді вказаних заяв та надання відповіді на них листами порушив приписи Конституції України, вимоги Закону України "Про інформацію" та право позивача на отримання інформації стосовно померлого батька ОСОБА_2 .

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 15 травня 2023 року клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від оплати судових витрат - задоволено. Звільнено ОСОБА_1 від оплати судових витрат у справі №440/5722/23. Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/5722/23 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Решетилівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати інформацію. Клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) - задоволено. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі надати до суду відзив на позов разом з усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, та документами, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього документів іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. Роз`яснено відповідачу, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішуватиме справу за наявними матеріалами, а неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову в силу частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України.

26 травня 2023 року до суду по пошті у паперовій формі надійшов відзив виконавчого комітету Решетилівської міської ради на позовну заяву разом із документом, що підтверджує надіслання відзиву іншому учаснику справи - ОСОБА_1 /а.с. 53-58/. У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю, посилаючись на те, що позивач у своїх заявах просила надати інформацію, яка відноситься до конфіденційної інформації про фізичну особу, а тому надання такої інформації без згоди на це особи, якої вона стосується, є порушенням закону, тому вважає свої дії щодо ненадання ОСОБА_1 запитуваної інформації правомірними. Вказує, що до поданих позивачем заяв не була додана копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , тому підстав для надання запитуваної інформації у зв`язку з недоведеністю того, що позивач є донькою ОСОБА_2 у відповідача не було. Зазначає, що витяг з реєстру територіальної громади надається органом реєстрації або центром надання адміністративних послуг та законом визначено коло осіб, яким такий витяг може надаватися. Пояснює, що позивачем не надано підтверджуючі документи щодо того, що ОСОБА_1 є власником (співвласником) житла, законним представником особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника. Крім того, зазначає, що на його думку, подані позивачем докази є недостатніми для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду цього позову. Вважає, що позивач зловживає своїм правом звернення до суду шляхом подання декількох позовів до одного й того ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

07 червня 2023 року в системі "Електронний суд" сформовано заяву ОСОБА_1 , яка зареєстрована канцелярією суду 06 червня 2023 року за вх. №32935/23, у якій позивач просить: неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень, у його Електронний кабінет ЄСІТС або на його офіційну електронну адресу електронну копію відзиву на позов кваліфікувати як визнання позову; докази, наведені в даній заяві, визнати достатніми для встановлення обставини неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позовну заяву; задовольнити позов /а.с. 59-60/.

В обґрунтування цієї заяви позивачем зазначено, що на підставі ч. 3 ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду. На підставі ч. 8 ст. 18 КАС України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно телекомунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом. Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не визначено цим Кодексом. Зазначає, що копію відзиву виконавчий комітет Решетилівської міської ради у її Електронний кабінет ЄСІТС не надіслав, хоча термін для подачі відзиву, передбачений ухвалою від 15.05.2023, уже сплив. До сьогоднішнього дня у Електронний кабінет ЄСІТС та на офіційну електронну адресу позивача копія відзиву не надійшла. Вважає, що всупереч п. 1 ч. 5 ст. 44 КАС України відповідач не виявив до позивача повагу, як учасника судового процесу та, якби відповідач поважав суд та позивача, то він надіслав би у визначеному законом порядку у Електронний кабінет ЄСІТС або на офіційну електронну адресу позивача копію відзиву в електронній формі або до суду заяву про визнання позову. Ненадання жодного із переліченого документу, на думку позивача, підтверджує неповагу відповідача до позивача та до суду. Вказує, що на підставі ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. З огляду на те, що відповідач у Електронний кабінет ЄСІТС та на офіційну електронну адресу позивача не надіслав копії відзиву, позивач вважає, що суд не повинен брати до уваги відзив відповідача, якщо він надійшов до суду в паперовій формі, натомість, повинен застосувати ч. 4 ст. 159 КАС України: неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

18.04.2023 ОСОБА_1 звернулася на офіційну електронну адресу виконавчого комітету Решетилівської міської ради із заявою про надання копій документів № 1, яка зареєстрована за вх. №О-01-18/45 від 19.04.2023 /а.с. 10, 12, 13, 45/.

У цій заяві позивач просила на її електронну адресу надати:

1. Копію (копії) всіх Карток реєстрації особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

2. Копії всіх інформаційних карток щодо здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зазначила, що належним чином оформлені копії цих документів забере особисто.

У заяві про надання копій документів № 1 від 18.04.2023 позивач зробила примітку, що вона, як донька померлого ОСОБА_2 , має право отримати запитувані документи.

До цієї заяви позивач додала сканкопію листа Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2023 №3/20.25-24 /а.с. 11, зворот а.с. 45/.

Листом від 24.04.2023 №О-01-18/45 виконавчий комітет Решетилівської міської ради надав на електронну пошту позивача відповідь на заяву №1 від 18.04.2023, у якому повідомив, що підстави для надання копій карток реєстрації померлого ОСОБА_2 відсутні /а.с. 14-16, 46/, посилаючись на те, що відповідно до ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України. Так, Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" та постанова Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №256 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" регулюють відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг. Звертає увагу, що відповідно до ст. 25 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних ) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" доступ до інформації, що міститься в реєстрі територіальної громади, здійснюється з дотриманням вимог Конституції України, цього Закону, законів України "Про інформацію" та "Про захист персональних даних. Службовим та посадовим особам розпорядника реєстру територіальної громади, інших органів місцевого самоврядування та органів державної влади, що обробляють персональні дані, внесені до реєстру територіальної громади, забороняється розголошувати персональні дані, що стали їх відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

18.04.2023 ОСОБА_1 звернулася на офіційну електронну адресу виконавчого комітету Решетилівської міської ради із заявою про надання копій документів № 2, яка зареєстрована за вх. №О-01-18/47 від 19.04.2023 /а.с. 17,18, 20, 21, 49/.

У цій заяві позивач просила на її електронну адресу надати:

1. Сканкопії документів, на підставі яких Решетилівська міська рада та Виконавчий комітет Решетилівської міської ради були повідомлені про дату смерті її померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - мешканця територіальної громади.

2. Інформацію хто і коли повідомив Решетилівську міську раду та Виконавчий комітет Решетилівської міської ради про дату смерті мешканця територіальної громади ОСОБА_2 : територіальний орган (підрозділ) ДМС, чи ПП "Решетилівський "Житлосервіс", чи спадкоємець, який приніс свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , чи Решетилівська державна нотаріальна контора, чи були отримані відомості про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану?

Зазначила, що відповідь на паперовому носії забере особисто.

У заяві про надання копій документів № 2 від 18.04.2023 позивач зробила примітку, що вона, як донька померлого ОСОБА_2 , має право отримати запитувані документи та інформацію.

До цієї заяви позивач додала сканкопію листа Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2023 №3/20.25-24 /а.с. 19, 50/.

Листом від 24.04.2023 №О-01-18/47 виконавчий комітет Решетилівської міської ради надав на електронну пошту позивача відповідь на заяву №2 від 18.04.2023, у якому повідомив, що підстави для надання інформації та запитуваних копій документів померлого ОСОБА_2 відсутні /а.с. 22-25, 51/, посилаючись на те, що відповідно до ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України. Так, Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" та постанова Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №256 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" регулюють відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг. Зокрема, зняття із задекларованого/ зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі документів, визначених підпунктами 3-4 пункту 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265. Звертає увагу, що відповідно до ст. 25 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" доступ до інформації, що міститься в реєстрі територіальної громади, здійснюється з дотриманням вимог Конституції України, цього Закону, законів України "Про інформацію" та "Про захист персональних даних. Службовим та посадовим особам розпорядника реєстру територіальної громади, інших органів місцевого самоврядування та органів державної влади, що обробляють персональні дані, внесені до реєстру територіальної громади, забороняється розголошувати персональні дані, що стали їх відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

18.04.2023 ОСОБА_1 звернулася на офіційну електронну адресу виконавчого комітету Решетилівської міської ради із заявою про надання витягу, яка зареєстрована за вх. №О-01-18/46 від 19.04.2023 /а.с. 26, 28, 29, 47/.

У цій заяві позивач просила на її електронну адресу надати витяг з Реєстру територіальної громади стосовно мого померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зазначила, що витяг на паперовому носії забере особисто.

У заяві про надання витягу від 18.04.2023 позивач зробила примітку, що вона, як донька померлого ОСОБА_2 , має право отримати витяг з Реєстру територіальної громади стосовно мого померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

До цієї заяви позивач додала сканкопію листа Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2023 №3/20.25-24 /а.с. 27, зворот а.с. 47/.

Листом від 24.04.2023 №О-01-18/46 виконавчий комітет Решетилівської міської ради надав на електронну пошту позивача відповідь на запит від 18.04.2023 /а.с. 30-32, 48/, у якому повідомив, що відповідно до ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законом України. Так, Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" та постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №256 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" встановлено порядок видачі витягу з Реєстру територіальної громади. Зазначив, що враховуючи вищевикладене та проаналізувавши подані документи, підстави для надання витягу з Реєстру територіальної громади померлого ОСОБА_2 відсутні. Звернув увагу, що відповідно до ст. 25 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" доступ до інформації, що міститься в реєстрі територіальної громади, здійснюється з дотриманням вимог Конституції України, цього Закону, законів України "Про інформацію" та "Про захист персональних даних. Службовим та посадовим особам розпорядника реєстру територіальної громади, інших органів місцевого самоврядування та органів державної влади, що обробляють персональні дані, внесені до реєстру територіальної громади, забороняється розголошувати персональні дані, що стали їх відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

Вважаючи, що виконавчим комітетом Решетилівської міської ради допущено протиправну бездіяльність, що полягає у не наданні ОСОБА_1 запитуваної у заяві від 18.04.2023 про надання копій документів№1, у заяві від 18.04.2023 про надання копій документів №2, у заяві від 18.04.2023 про надання витягу інформації, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Щодо доводів ОСОБА_1 у заяві, яка зареєстрована канцелярією суду 06 червня 2023 року за вх. №32935/23, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частинами 1, 2 статті 159 КАС України встановлено, що при розгляді справи судом за правилами загального позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

За правилом частини 6 статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в добровільному порядку.

Виконавчий комітет Решетилівської міської ради зареєстрував офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

Згідно з частиною 8 статті 18 КАС України реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом.

Особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Отже, особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, у разі подання документів в електронній формі повинні користуватися виключно Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою, використовуючи власний електронний підпис прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не визначено КАС України.

Водночас, реєстрація осіб в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі не позбавляє їх права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному КАС України.

Частиною 3 статті 162 КАС України встановлено, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

Згідно з пунктом 2 частини 4 статті 162 КАС України до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

26 травня 2023 року, тобто у строк, встановлений судом, до суду по пошті у паперовій формі надійшов відзив виконавчого комітету Решетилівської міської ради на позовну заяву разом із документом, що підтверджує надіслання відзиву іншому учаснику справи - ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про подання до суду виконавчим комітетом Решетилівської міської ради відзиву на позовну заяву в паперовій формі в порядку, визначеному КАС України, тому відсутні підстави для висновку про неподанням відповідачем суб`єктом владних повноважень відзиву на позовну заяву без поважних причин та відповідно для реалізації судом права кваліфікувати неподання відповідачем суб`єктом владних повноважень у Електронний кабінет ЄСІТС або на офіційну електронну адресу позивача електронної копії відзиву на позов як визнання позову.

Крім того, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі №826/13340/17 викладено такий висновок щодо застосування норми права, який є обов`язковим для врахування судом першої інстанції в силу частини 5 статті 242 КАС України: "…Суд зазначає, що відповідно до п. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову. Проте, суд оцінює докази за внутрішнім переконанням та не зобов`язаний приймати те чи інше рішення залежно від процесуальних дій учасників сторін. З цих мотивів неподання відзиву не є безумовною підставою для задоволення позову".

Стосовно доводів відповідача у відзиві на позовну заяву щодо того, що на думку відповідача, подані позивачем докази є недостатніми для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду цього позову, що позивач зловживає своїм правом звернення до суду шляхом подання декількох позовів до одного й того ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, суд зазначає таке.

У позовній заяві позивачем заявлено клопотання на підставі статті 8 Закону України "Про судовий збір" звільнити її від сплати судового збору за подання позовної заяви у зв`язку із матеріальним станом (18.03.2020 звільнена із роботи у зв`язку з ліквідацією підприємства та у 2022 році не отримувала доходів), яке з огляду на зміст клопотання ОСОБА_1 , суд розцінив як клопотання про звільнення від оплати судових витрат.

В силу статті 133 КАС України саме суд, а не сторона справи, має повноваження судовим рішенням зменшити розмір судових витрат або звільнити від їх оплати, відстрочити та розстрочити судові витрати у порядку та за підстав, встановлених Законом.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року № 12-рп/2013 зазначив, що "гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Вирішуючи клопотання позивача про звільнення від оплати судових витрат, суд врахував таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати й повернення судового збору врегульовані Законом України "Про судовий збір".

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до приписів пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб: з 1 січня - 2684 гривні.

Згідно із частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З огляду на викладене вище, позивач повинен сплатити за подання даної позовної заяви немайнового характеру, яка містить три вимоги немайнового характеру, судовий збір у розмірі 3220,80 грн. ((2684 грн. *0,4)*3).

Частиною 1 статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, законодавством регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати, а підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

Майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

ОСОБА_1 до позовної заяви додано, зокрема, відомості з реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року, за замістом яких ОСОБА_1 у 2022 році не отримувала доходів.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи майновий стан позивача, що підтверджується наданими позивачем до позовної заяви відомостями з реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року, суд дійшов висновку про відсутність у позивача станом на час звернення до адміністративного суду коштів для сплати судового збору за подання позовної заяви у визначеному законом розмірі, а отже про наявність підстав для звільнення ОСОБА_1 від оплати судових витрат.

На підставі наведеного вище, суд ухвалою від 15 травня 2023 року клопотання позивача ОСОБА_1 про звільнення від оплати судових витрат - задовольнив. Звільнив ОСОБА_1 від оплати судових витрат у справі №440/5722/23. Прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження в адміністративній справі №440/5722/23 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Решетилівської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати інформацію.

Частиною 2 статті 45 КАС України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем дій, що суперечать завданню адміністративного судочинства, яким відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначаючи про зловживання позивачем процесуальними правами шляхом подання позивачем до суду декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження таких тверджень, як не надав належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення позивачем інших дій, які можуть були кваліфіковані як зловживання своїми правами.

У перелічених у відзиві на позовну заяву адміністративних справах №440/5536/23, №440/5404/23 та у даній справі №440/5722/23 предмет та підстави позову не є тотожними.

За приписами частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Отже, доводи відповідача у відзиві на позовну заяву щодо того, що подані позивачем докази є недостатніми для звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду цього позову, що позивач зловживає своїм правом звернення до суду, у тому числі, шляхом подання декількох позовів до одного й того ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями, вказують лише на власне бачення відповідачем результату вирішення судом процесуальних питань та на особисте тлумачення відповідачем нормативно-правових актів, а тому відхиляються судом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися, суд дійшов таких висновків.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 №2657-ХІІ кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес визначений Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (надалі - Закон №2939-VІ).

Статтею 1 Закону №2939-VІ передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

За визначенням статті 1 Закону України "Про інформацію" від 02.10.1992 № 2657-XII, документ - матеріальний носій, що містить інформацію, основними функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі; захист інформації - сукупність правових, адміністративних, організаційних, технічних та інших заходів, що забезпечують збереження, цілісність інформації та належний порядок доступу до неї; інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, інший суб`єкт, що здійснює владні управлінські функції відповідно до законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом (пункт 1 частини 1 статті 3 Закону №2939-VІ).

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 5 Закону №2939-VІ доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Статтею 12 Закону №2939-VІ встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 13 Закону №2939-VІ розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються: суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Частиною 4 статті 13 Закону №2939-VІ передбачено, що усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.

Статтею 20 Закону №2939-VІ встановлено, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим.

У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Згідно з частиною 1 статті 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Частиною 2 статті 19 Закону №2939-VІ визначено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до частини 3 статті 19 Закону №2939-VІ запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Частинами 4, 5 статті 19 Закону №2939-VІ встановлено, що письмовий запит подається в довільній формі.

Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 18.04.2023 ОСОБА_1 звернулася на офіційну електронну адресу виконавчого комітету Решетилівської міської ради із заявою про надання копій документів № 1, яка зареєстрована за вх. №О-01-18/45 від 19.04.2023 /а.с. 10, 12, 13, 45/.

У цій заяві позивач просила на її електронну адресу надати:

1. Копію (копії) всіх Карток реєстрації особи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

2. Копії всіх інформаційних карток щодо здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зазначила, що належним чином оформлені копії цих документів забере особисто.

У заяві про надання копій документів № 1 від 18.04.2023 позивач зробила примітку, що вона, як донька померлого ОСОБА_2 , має право отримати запитувані документи.

До цієї заяви позивач додала сканкопію листа Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2023 №3/20.25-24 /а.с. 11, зворот а.с. 45/.

18.04.2023 ОСОБА_1 звернулася на офіційну електронну адресу виконавчого комітету Решетилівської міської ради із заявою про надання копій документів № 2, яка зареєстрована за вх. №О-01-18/47 від 19.04.2023 /а.с. 17,18, 20, 21, 49/.

У цій заяві позивач просила на її електронну адресу надати:

1. Сканкопії документів, на підставі яких Решетилівська міська рада та Виконавчий комітет Решетилівської міської ради були повідомлені про дату смерті її померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) - мешканця територіальної громади.

2. Інформацію хто і коли повідомив Решетилівську міську раду та Виконавчий комітет Решетилівської міської ради про дату смерті мешканця територіальної громади ОСОБА_2 : територіальний орган (підрозділ) ДМС, чи ПП "Решетилівський "Житлосервіс", чи спадкоємець, який приніс свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , чи Решетилівська державна нотаріальна контора, чи були отримані відомості про державну реєстрацію смерті з Державного реєстру актів цивільного стану?

Зазначила, що відповідь на паперовому носії забере особисто.

У заяві про надання копій документів № 2 від 18.04.2023 позивач зробила примітку, що вона, як донька померлого ОСОБА_2 , має право отримати запитувані документи та інформацію.

До цієї заяви позивач додала сканкопію листа Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2023 №3/20.25-24 /а.с. 19, 50/.

18.04.2023 ОСОБА_1 звернулася на офіційну електронну адресу виконавчого комітету Решетилівської міської ради із заявою про надання витягу, яка зареєстрована за вх. №О-01-18/46 від 19.04.2023 /а.с. 26, 28, 29, 47/.

У цій заяві позивач просила на її електронну адресу надати витяг з Реєстру територіальної громади стосовно мого померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зазначила, що витяг на паперовому носії забере особисто.

У заяві про надання витягу від 18.04.2023 позивач зробила примітку, що вона, як донька померлого ОСОБА_2 , має право отримати витяг з Реєстру територіальної громади стосовно мого померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

До цієї заяви позивач додала сканкопію листа Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2023 №3/20.25-24 /а.с. 27, зворот а.с. 47/.

Відповідач у всіх трьох відповідях на ці запити ОСОБА_1 на інформацію фактично відмовив у наданні запитуваної ОСОБА_1 інформації, що стосувалася померлого ОСОБА_2 , посилаючись на те, що службовим та посадовим особам розпорядника реєстру територіальної громади, інших органів місцевого самоврядування та органів державної влади, що обробляють персональні дані, внесені до реєстру територіальної громади, забороняється розголошувати персональні дані, що стали їх відомі у зв`язку з виконанням службових обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України "Про інформацію" право на інформацію може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку, з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Частиною 2 статті 21 Закону України "Про інформацію" передбачено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Частинами 1, 2 статті 6 Закону №2939-VІ встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

За приписами частини 4 статті 6 Закону №2939-VІ передбачено, що інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Згідно з частиною 8 статті 6 Закону №2939-VІ обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Статтею 7 Закону №2939-VІ встановлено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Розпорядники інформації, визначені частиною першою статті 13 цього Закону, які володіють конфіденційною інформацією, можуть поширювати її лише за згодою осіб, які обмежили доступ до інформації, а за відсутності такої згоди - лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Частиною 2 статті 32 Конституції України визначено, що не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20.01.2012 у справі № 1-9/2012 зазначено, що в аспекті конституційного подання положення частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України слід розуміти так:

- інформацією про особисте та сімейне життя особи є будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень. Така інформація про особу є конфіденційною;

- збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 5 Закону України "Про захист персональних даних" об`єктами захисту є персональні дані.

Персональні дані можуть бути віднесені до конфіденційної інформації про особу законом або відповідною особою. Не є конфіденційною інформацією персональні дані, що стосуються здійснення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

Згідно із приписами статті 11 Закону України "Про інформацію" визначено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Кожному забезпечується вільний доступ до інформації, яка стосується його особисто, крім випадків, передбачених законом.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову та бюджетну політику, під час здійснення повноважень щодо верифікації та моніторингу державних виплат не потребує згоди фізичних осіб на отримання та обробку персональних даних.

Поняття фізичної особи наведено у статті 24 Цивільного кодексу України, якою визначено, що людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.

Статтею 1 Загальних положень Глави І РЕГЛАМЕНТУ ЄВРОПЕЙСЬКОГО ПАРЛАМЕНТУ І РАДИ (ЄС) 2016/679 від 27 квітня 2016 року про захист фізичних осіб у зв`язку з опрацюванням персональних даних і про вільний рух таких даних, та про скасування Директиви 95/46/ЄС (Загальний регламент про захист даних), на норми якого посилається позивач, встановлено, що цей Регламент установлює норми щодо захисту фізичних осіб у зв`язку з опрацюванням персональних даних і норми про вільний рух персональних даних.

Цей Регламент захищає фундаментальні права і свободи фізичних осіб, зокрема їхнє право на захист персональних даних.

Вільний рух персональних даних у всьому Союзі не повинно бути обмежено чи заборонено із причин, пов`язаних із захистом фізичних осіб у зв`язку з опрацюванням персональних даних.

Відповідно до частини 1 статті 2 цього РЕГЛАМЕНТУ цей Регламент поширюється на опрацювання персональних даних повністю чи частково із застосуванням автоматизованих засобів та до опрацювання персональних даних із застосуванням неавтоматизованих засобів, які формують частину картотеки або призначені для внесення до картотеки.

Водночас, згідно із пунктом (27) Глави І РЕГЛАМЕНТУ ЄВРОПЕЙСЬКОГО ПАРЛАМЕНТУ І РАДИ (ЄС) 2016/679 від 27 квітня 2016 року про захист фізичних осіб у зв`язку з опрацюванням персональних даних і про вільний рух таких даних, та про скасування Директиви 95/46/ЄС (Загальний регламент про захист даних), цей Регламент не застосовують до персональних даних померлих осіб. Держави-члени можуть вводити норми щодо опрацювання персональних даних померлих осіб.

Статтею 7 Закону України "Про поховання та похоронну справу" встановлено, що держава гарантує конфіденційність інформації про померлого. Надання такої інформації здійснюється відповідно до Закону України "Про інформацію".

Отже, до конфіденційної інформації про фізичну особу, у тому числі про померлу особу, належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження, будь-які відомості та/або дані про відносини немайнового та майнового характеру, обставини, події, стосунки тощо, пов`язані з особою та членами її сім`ї, за винятком передбаченої законами інформації, що стосується здійснення особою, яка займає посаду, пов`язану з виконанням функцій держави або органів місцевого самоврядування, посадових або службових повноважень.

При цьому збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, може здійснюватися лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини.

Позивач не повідомив відповідачу при подачі вказаних вище запитів та суду про те, що ці запити подавалися в інтересах національної безпеки чи економічного добробуту.

Водночас у запитах на інформацію та до суду позивач повідомив про те, що як донька померлого ОСОБА_2 , вона має право отримати запитувані документи, інформацію, витяг.

Суд зазначає, що з метою захисту своїх прав родичі померлої особи мають право отримати інформацію про померлого у разі надання документів, які підтверджують їх родинні відносини з померлою особою.

Поняття близьких родичів та члени сім`ї наведено у статті 3 Кримінального процесуального кодексу України, - це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Отже, дочка є близьким родичем батька.

На підтвердження факту того, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 нею було додано до всіх трьох запитів на інформацію сканкопію листа Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2023 №3/20.25-24, яким на заяву ОСОБА_1 від 11 січня 2023 року повідомлено, що 28 вересня 2022 року ОСОБА_1 , як доньці, видано повторне свідоцтво про смерть її батька ОСОБА_2 , серія НОМЕР_2 від 28.09.2022.

Частиною 2 статті 73 КАС України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни, що вносяться до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і про видачу витягів з нього.

Частиною 1 статті 18 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Зважаючи на викладене вище, додана позивачем до трьох своїх запитів на інформацію сканкопія листа Решетилівського відділу ДРАЦС у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 11.01.2023 №3/20.25-24 не є допустимим доказом на підтвердження того, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , оскільки документом, що підтверджує такі родинні відносини є свідоцтво про народження, витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії судових рішень, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Такі документи не надані позивачем відповідачу та до суду.

Отже, позивачем не було підтверджено родинні зв`язки з померлою особою ОСОБА_2 , конфіденційну інформацію про якого вона просила надати у трьох запитах на інформацію, що описані вище.

Крім того, у поданій 18.04.2023 ОСОБА_1 на офіційну електронну адресу виконавчого комітету Решетилівської міської ради заяві про надання витягу, яка зареєстрована за вх. №О-01-18/46 від 19.04.2023 /а.с. 26, 28, 29, 47/ позивач просила на її електронну адресу надати витяг з Реєстру територіальної громади стосовно мого померлого батька ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Зазначила, що витяг на паперовому носії забере особисто.

Закон України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" регулює відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" дія цього Закону поширюється на громадян України, а також на іноземців та осіб без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, відповідно до їхніх прав та свобод, передбачених Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами пункту 2 статті 2 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" витяг з реєстру територіальної громади - документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу.

Статтею 26 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" встановлено, що за заявою особи, яка декларує або реєструє місце проживання (перебування), власника (співвласника) житла, представників, законних представників особи або власника (співвласника) житла, уповноваженої особи житла, іпотекодержателя або довірчого власника (далі - суб`єкт звернення) орган реєстрації видає витяг із реєстру територіальної громади, що підтверджує зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, виключення інформації з реєстру територіальної громади про місце проживання (перебування) особи.

Заява подається суб`єктом звернення в один із таких способів: 1) в електронній формі - засобами Єдиного державного веб-порталу електронних послуг; 2) у паперовій формі - під час особистого відвідування органу реєстрації.

Витяг із реєстру територіальної громади - це документ у паперовій або електронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання (перебування) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час формування витягу. Порядок формування витягу з реєстру територіальної громади встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Для посвідчення особи суб`єкта звернення під час особистого відвідування органу реєстрації пред`являється паспортний документ особи або довідка про звернення за захистом в Україні. У разі подання заяви законним представником (представником) додатково подається документ, що підтверджує його повноваження.

У разі особистого відвідування органу реєстрації заява формується посадовою особою органу реєстрації з використанням відповідних програмно-технічних засобів та відтворюється у паперовій формі.

За заявою суб`єкта звернення витяг із реєстру територіальної громади також може містити інформацію про попередні періоди задекларованого місця проживання, зареєстрованого місця проживання (перебування) особи в адміністративно-територіальній одиниці за місцем звернення особи.

Особа має право на отримання інформації про суб`єктів, які отримали або запитували відомості про неї. Порядок надання такої інформації встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Обробка інформації про особу (у тому числі персональних даних), що міститься в реєстрі територіальної громади, та обмін інформацією (даними) між органами реєстрації та органами державної влади, органами місцевого самоврядування здійснюються з повідомленням особи про склад такої інформації (даних) та мету обробки відповідно до Закону України "Про захист персональних даних".

Витяги з реєстру територіальної громади, отримані в електронній або паперовій формі, мають однакову юридичну силу.

При цьому пунктом 7 частини 1 статті 2 цього Закону визначено, що орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, який на території територіальної громади, на яку поширюються повноваження відповідної ради, забезпечує формування та ведення реєстру територіальної громади, облік задекларованого місця проживання/зміну місця проживання особи.

За приписами пункту 39 Порядку створення, ведення та адміністрування реєстрів територіальних громад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 р. № 265, витяг у паперовій формі видається працівником органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг особі або її законному представнику (представнику), що подали паспортний документ та документ, що підтверджує право власності на житло (у разі звернення за витягом власника житла), повноваження законного представника (представника), після перевірки їх належності та дійсності.

Отже, суб`єктом звернення із заявою про отримання витягу із реєстру територіальної громади, що підтверджує зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, виключення інформації з реєстру територіальної громади про місце проживання (перебування) особи є особа, яка декларує або реєструє місце проживання (перебування), власник (співвласник) житла, представник, законний представник особи або власника (співвласника) житла, уповноважена особа житла, іпотекодержатель або довірчий власник. Заява про видачу такого витягу із реєстру територіальної громади подається в порядку, встановленому Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні".

Позивач не звертався до відповідача у порядку, встановленому Законом України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні", про надання витягу із реєстру територіальної громади. У спірних правовідносинах позивач не є особою, яка декларує або реєструє місце проживання (перебування) та позивач не надав відповідачу належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він є власником (співвласником) житла, представником, законним представником особи або власника (співвласника) житла, уповноваженою особою житла, іпотекодержателем або довірчим власником.

Враховуючи встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання виконавчого комітету Решетилівської міської ради надати позивачу інформацію, документи та витяг з реєстру територіальної громади, що запитувалися ним у наведених вище заявах, а доводи позивача щодо протиправності бездіяльності відповідача не знайшли свого підтвердження.

Отже, позивач скористався правом на звернення до адміністративного суду, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги розглянуті судом по суті. Проте, враховуючи обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні правовідносини, підстави для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 відсутні.

При прийнятті рішення у даній справі суд також враховував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 7, 9, 18, 77, 139, 229, 241-245, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до виконавчого комітету Решетилівської міської ради (ідентифікаційний код 04382895, вул. Покровська, 14, м. Решетилівка, Полтавський район, Полтавська область, 38400) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання надати інформацію - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич