Справа № 813/2773/15
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 червня 2023 року

Київ

справа №813/2773/15

адміністративне провадження №К/990/20489/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі № 813/2773/15 за позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Лісова» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення в частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів),

ВСТАНОВИВ:

07.06.2023 до суду вдруге надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (далі - ГУ ДПС, скаржник). Касаційну скаргу направлено через підсистему «Електронний суд» 06.06.2023.

При вирішенні питання щодо можливості відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

1. Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини другої вказаної статті учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

З поданих матеріалів касаційної скарги вбачається, що оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена 08.02.2023, повний її текст складено того ж дня, відповідно, останнім днем його оскарження було 10.03.2023, проте, касаційну скаргу направлено до суду лише 06.06.2023, тобто з пропуском строку, встановленого для цього.

ГУ ДПС заявило клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, просить врахувати такі обставини: первинна касаційна скарга була подана у межах строків на касаційне оскарження; контролюючий орган у найкоротші терміни після повернення касаційної скарги звернувся до Верховного Суду з повторною касаційною скаргою; поза межами судового дослідження залишилися обставини: платіжні доручення, які в полі "Призначення платежу" містять код виду сплати "140", не сплата суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених ПК, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Проаналізувавши зміст клопотання, колегія суддів позбавлена можливості його вирішити, виходячи з такого.

Судом встановлено, що вперше касаційна скарга подана до суду через підсистему «Електронний суд» 08.03.2023. Верховний Суд ухвалою від 28.03.2023 залишив касаційну скаргу без руху і надав ГУ ДПС десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали суду для усунення виявленого недоліку - сплати судового збору в сумі 9744,00 грн. Ухвалою від 09.05.2023 Верховний Суд касаційну скаргу повернув, оскільки у встановлений строк скаржник не усунув виявленого недоліку. Електронний примірник цієї ухвали ГУ ДПС отримало 09.05.2023 о 20:24.

Вдруге касаційну скаргу ГУ ДПС подало через підсистему «Електронний суд» 06.06.2023, тобто майже через місяць з дня отримання ухвали про повернення вперше поданої касаційної скарги. У клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ГУ ДПС не обґрунтовує необхідність такого проміжку часу для приведення касаційної скарги відповідно до вимог КАС України і її повторного подання. Слід звернути увагу й на те, що звертаючись з касаційною скаргою вдруге скаржник так і не усунув недоліку, який став підставою для повернення попередньої касаційної скарги - документ про сплату судового збору не надав. Водночас у скаржника було достатньо часу для вирішення цього питання (починаючи з 08.02.2023).

Колегія суддів, не заперечуючи проти права на повторне звернення з касаційною скаргою після її повернення, вважає, що таке право не є абсолютним. Це обґрунтовується змістом частини восьмої статті 169 КАС України, відповідно до якої скаржник має право на повторне звернення з касаційною скаргою, якщо будуть усунуті недоліки касаційної скарги, які стали підставою для повернення вперше поданої касаційної скарги і таке звернення відбувається без зайвих зволікань. Також скаржник повинен довести, що повернення вперше поданої касаційної скарги відбулося з причин, які не залежали від особи, яка оскаржує судові рішення.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Однак, доводів про наявність таких поважних причин клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення не містить.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику часу подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, у якій зазначити поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.

2. Відповідно до частини четвертої статті 330 КАС України до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору.

Однак, як вже зазначалося, до касаційної скарги скаржник не додав документа про сплату судового збору.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду, розмір судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (з 01.01.2023 - не більше 53680 грн).

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону (у редакції, чинній на час подання позову) передбачено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою, ставка судового збору становить 2 відсотки розміру майнових вимог, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 4 розмірів мінімальної заробітної плати.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати на 01.01.2015 встановлено на рівні 1218, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів касаційної скарги, позов у цій справі заявлено юридичною особою у 2015 році, який містить вимоги майнового характеру на загальну суму 23498023,52 грн. Відповідно, за подання позовної заяви сплаті підлягав судовий збір, обмежений максимальним розміром, - в сумі 4872 грн (1218 грн х 4).

Таким чином, за подання касаційної скарги у цій справі скаржнику слід сплатити судовий збір в сумі 9744 грн (4872 грн х 200%), про що Верховний Суд вже зазначав в ухвалі від 28.03.2023.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду сплачується шляхом внесення або перерахування коштів за реквізитами:

Отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783

Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

Номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007

Код класифікації доходів бюджету - 22030102

Найменування податку, збору, платежу - Судовий збір (Верховний Суд, 055)

Призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

3. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній міститься посилання на пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 КАС України. Однак, обов`язкових умов у їх взаємозв`язку скаржник не наводить.

Суд встановив, що розгляд цієї справи відбувався неодноразово, а зміст касаційної скарги є ідентичним до касаційної скарги, за якою Верховний Суд вже здійснив касаційний перегляд судових рішень (постанова від 23.12.2021) і направив справу на новий судовий розгляд. Під час нового розгляду справи суди встановили обставини, на які звертав увагу Верховний Суд. Як наслідок, суди дійшли висновку, що дії позивача не утворюють склад правопорушення, за яке передбачена відповідальність статтею 127 ПК України, оскільки в даному випадку є підстави вважати, що позивач несвоєчасно сплатив податок за відповідний період, що тягне за собою відповідальність, передбачену статтею 126 ПК України. На обґрунтування своїх висновків суди послалися на низку постанов Верховного Суду, у яких викладено правову позицію з питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

У касаційній скарзі відсутнє обґрунтування, чому, на переконання скаржника, такі висновки Верховного Суду не підлягали застосуванню та/або застосовані неправильно.

Посилаючись на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, скаржник наводить постанови Верховного Суду, однак, не обґрунтовує їх застосовність до правовідносин, що виникли у цій справі, як і не обґрунтовує, в чому саме полягає помилка судів при застосуванні норм права. Тобто, неможливо встановити, чому, на переконання скаржника, висновки судів попередніх інстанцій суперечать висновкам Верховного Суду, які наведені у касаційній скарзі.

Посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України не містить достатніх обґрунтувань, адже, як вже зазначалося, і суди попередніх інстанцій застосували низку висновків Верховного Суду, і безпосередньо скаржник у касаційній скарзі зазначає про наявність таких. Відповідно, зі змісту касаційної скарги неможливо встановити, щодо застосування якої норми права, на переконання скаржника, суди не врахували висновок Верховного Суду, а щодо якої - такий висновок відсутній.

Крім того, здебільшого доводи касаційної скарги полягають у спростуванні встановленої судами попередніх інстанцій обставини здійснення зарахування контролюючим органом поточних платежів позивача в рахунок погашення податкового боргу відповідно до пункту 87.9 статті 87 ПК України. При цьому, у касаційній скарзі неодноразово наголошено саме на виявленому факті несвоєчасної сплати позивачем податку на доходи фізичних осіб. Відповідно, зі змісту касаційної скарги неможливо встановити, яким чином встановлена судами обставина, яка заперечується ГУ ДПС, вплинула на умови застосування норм права, враховуючи, що позиція Верховного Суду у питанні розмежування підстав для притягнення до відповідальності податкових агентів відповідно до статей 126, 127 ПК України є сформованою і усталеною. Позиція Верховного Суду полягає в тому, що відповідальність на підставі статті 127 ПК України настає виключно у випадку виявлення факту виплати доходу до моменту сплати податку на доходи фізичних осіб.

Слід зазначити, що у касаційній скарзі ГУ ДПС акцентує увагу на коді виду сплати « 140», зазначеного у платіжних дорученнях, посилаючись на те, що це свідчить про добровільну сплату податковим агентом податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб. Водночас, за змістом як доводів касаційної скарги, так і судових рішень, кожне з наведених платіжних доручень, датованих травнем, червнем, липнем, серпнем 2014 року стосувалися сплати боргу з податку на доходи фізичних осіб при виплаті доходу за попередній місяць. Водночас суди, посилаючись до того ж на наданий самим контролюючим органом розрахунок, встановили, що такі кошти зараховувалися контролюючим органом в рахунок погашення податкового боргу з цього податку, який утворився з грудня 2013 року по січень 2014 року.

Зазначене свідчить, що ГУ ДПС наводить доводи безвідносно до висновків судів, зроблених за наслідками нового розгляду справи, а відтак, і про формальний підхід скаржника до оформлення касаційної скарги.

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

У зв`язку з наведеним, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судових рішень має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Відповідно до частин другої і шостої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

З огляду на викладене, касаційна скарга залишається без руху з наданням скаржнику строку для усунення виявлених недоліків.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 329-330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023 у справі № 813/2773/15 - залишити без руху.

Надати скаржнику десятиденний строк з дня отримання копії зазначеної ухвали суду для усунення недоліків касаційної скарги, а саме:

- подати заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, у якій вказати поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень;

- надати платіжний документ про оплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі встановленому Законом № 3674-VI;

- надати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо підстав для касаційного оскарження судового рішення має бути викладено з урахуванням роз`яснень, наданих судом.

Роз`яснити, що у разі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, будуть визнані судом неповажними, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

У разі невиконання вимог ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіМ.М. Гімон І.А. Васильєва В.П. Юрченко