Справа № 620/6943/22
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/6943/22 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Собківа Я.М.

При секретарі: Шепель О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вінницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) зернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Вінницької митниці (далі - митниця, відповідач), в якому просив суд:

- скасувати рішення митного органу № 7.-1/28-01-0210/4649 від 04 серпня 2022 року про відмову у внесенні змін до митної декларації №UA401030/2022/005309 від 29 червня 2022 року та зобов`язати відповідача переглянути заяву ОСОБА_1 про внесення змін до вказаної митної декларації.

В обґрунтування позову зазначено, що твердження відповідача про відсутність помилки в митній декларації не відповідає дійсності і, відповідно, причина відмови у внесенні змін до митної декларації не відповідає нормі митного права.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року в задоволенні даного позову відмовлено повністю.

Приймаючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що якщо митний орган за результатами митного оформлення товару за окремою митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, самостійно не приймав рішення про коригування митної вартості і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі.

Свою позицію (з урахуванням уточненої апеляційної скарги) обґрунтовує тим, що отримавши від брокера після завершення митного оформлення ТЗ митну декларацію № UА102030/2021/634871, позивач з`ясував наступні обставини митного оформлення: відомості (числові значення митної вартості) в митній декларації відрізняються більш ніж в три рази від відомостей, вказаних у всіх фінансово-бухгалтерських документах, поданих позивачем для митного оформлення, а виявлені обставини: відмінності між даними митної декларації та документами позивача, безпосередньо порушують права та інтереси Позивача.

Порушення інтересів позивача заключалося в безпідставному збільшенні, в результаті протиправних дій брокера, податкових зобов`язань позивача в значному розмірі (теж в 3 рази) при державній реєстрації ТЗ відповідно до п.7 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування», в числовому значенні - більше ніж 8000 грн. Порушення прав позивача заключалося в неможливості користування придбаним транспортним засобом, так як сплатити негайно цю суму, з огляду на мінімальний місячний дохід позивача, він не міг.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача, в якому посилається на законність оскаржуваного рішення, просить залишити його без змін, а скаргу - без задоволення.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, однак подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Враховуючи, що у матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів на місці ухвалила проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін.

Згідно ч.4 статті 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга необґрунтована та не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29 червня 2022 року до відділу митного оформлення № 2 митного поста «Вінниця» Вінницької митниці митним брокером ФОП ОСОБА_2 було подано митну декларацію № UA401030/2022/005309 з метою здійснення митного оформлення товару - автомобіль легковий, що був у використанні, марка SUBARU, модель FORESTER, календарний рік виготовлення 2014, номер кузова НОМЕР_1 (далі - Товар). Покупець (одержувач) - ОСОБА_1 /а. с. 9/.

Декларування здійснювалось митним брокером ФОП ОСОБА_2 на підставі договору-доручення на декларування митниці товарів та надання інших послуг № 145 від 01 червня 2022 року /а. с. 53-54/.

Митна вартість товару декларантом в митній декларації № UA401030/2022/005309 була заявлена за другорядним (резервним) методом, про що свідчить графа 43 декларації.

Розмір митної вартості заявлений декларантом в графах 12, 45, 47 митної декларації і становить - 406 533,57 грн.

В графі 47 митної декларації також декларантом заявлені відповідні митні платежі (податки), які були нараховані умовно (без сплати) відповідно до вимог Закону № 2142-ІХ.

ОСОБА_1 відповідно до статті 335 Митного кодексу України разом з митною декларацією було подано засвідчені електронним цифровим підписом та зазначені у графі 44 наступні документи:

- рахунок-фактура № б/н від 23 червня 2022 року;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 25 липня 2017 року;

- довідка про транспортні витрати № б/н від 29 червня 2022 року;

- висновок товарознавчого дослідження № б/н від 29 червня 2022 року;

- договір-доручення на декларування № 145 від 01 червня 2022 року;

- документи щодо зняття з огляду транспортного засобу НОМЕР_3 від 23 червня 2022 року;

- копія картки платника податку та паспорту гр. ОСОБА_1 ;

- фото транспортного засобу /а. с. 14,15, 16-17, 18, 19, 20, 34-35/.

28 липня 2022 року позивач звернувся до Вінницької митниці із заявою, в якій просив відповідно до статті 269 Митного кодексу України надати дозвіл на внесення змін до митної декларації № UA401030/2022/005309 /а. с .10/.

Листом Вінницької митниці від 04 серпня 2022 рокуза № 7.12-1/28-01-02/1010/4649 позивачу надано відповідь, в якій роз`яснено причини неможливості внесення змін до митної декларації, у зв`язку з чим митницею не надано дозвіл на внесення змін до митної декларації типу ІМ 40ДЕ №/2022/005309 від 29 червня 2022 року, оскільки дані зміни протирічать статті 269 Митного кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 /а. с. 11-13/.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 246 Митного кодексу України (далі - МК України) метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 статті 248 МК України).

За змістом статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Відповідно до статті 264 МК України митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

З метою визначення правильності заповнення поданої митної декларації та відповідності доданих до неї документів установленим вимогам орган доходів і зборів здійснює перевірку митної декларації.

З моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації

Орган доходів і зборів не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 269 МК України за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи та з дозволу органу доходів і зборів відомості, зазначені в митній декларації, можуть бути змінені або митна декларація може бути відкликана. Внесення змін до митної декларації, прийнятої органом доходів і зборів, допускається до моменту завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до заявленого митного режиму, а також протягом трьох років з дня завершення їх митного оформлення. Зміни повинні стосуватися лише товарів, транспортних засобів комерційного призначення, зазначених у митній декларації.

Стаття 295 МК України визначає, що митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, крім випадків, якщо обов`язок щодо нарахування митних платежів відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України та інших законів України покладається на митні органи.

Згідно ч. 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 статті 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно ч. 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

За правилами ч. 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Приписами ч. 3 статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларанти мають право на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю, в даному випадку митні платежі не сплачувалися, а нараховувалися умовно на підставі Закону №2142-IX.

Митна вартість товару декларантом в митній декларації №UA401030/2022/005309 була заявлена за другорядним (резервним) методом, про що свідчить графа 43 декларації.

Розмір митної вартості заявлений декларантом в графах 12, 45, 47 митної декларації і становить 406 533,57 грн. Визначену декларантом митну вартість під час здійснення митного оформлення митницею було визнано. В графі 47 митної декларації також декларантом заявлені відповідні митні платежі (податки), які були нараховані умовно (без сплати) відповідно до вимог Закону №2142- IX.

Посадові особи Вінницької митниці не відмовляли у митному оформленні, а здійснили митне оформлення транспортного засобу SUBARU FORESTER по митній декларації №UA401030/2022/005309, підтвердивши правильність заявлених декларантом в декларації даних. Час митного оформлення по митній декларації склав 53 хв.

Відповідно до ч.1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно ч. 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 54 Кодексу передбачено, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Водночас, митниця зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (п. 1 ч. 4 статті 54 МКУ).

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості (п п. 2. ч. 5 статті 54 МКУ).

Згідно ч. 1 статті 57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні, зокрема: ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 статті 57 МК України).

Відповідно до ч. 3 статті 58 МК України у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно ч. 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Згідно ч. 5 статті 58 МК України, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Нормою ч. 5 статті 255 Кодексу встановлено, що митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

Відповідно до ч. 3 статті 269 МК України, якщо після випуску у вільний обіг товарів, митний контроль яких здійснювався без проведення митного огляду, декларантом виявлені товари, переміщені через митний кордон України і не зазначені в митній декларації, за письмовим зверненням декларанта та з дозволу митного органу допускається внесення до митної декларації змін щодо збільшення кількості товарів, випущених у вільний обіг на митній території України, у зв`язку з виявленням незадекларованих товарів.

Порядок внесення змін до митних декларацій, їх відкликання та визнання недійсними визначається Кабінетом Міністрів України (ч. 7 статті 269 МК України).

Згідно пункту 37 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 450 «Питання, пов`язані із застосуванням митних декларацій», після завершення митного оформлення зміни до митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа можуть вноситися шляхом заповнення та оформлення митним органом аркуша коригування.

Аркуш коригування заповнюється та оформлюється митним органом у разі:

- необхідності виправлення відомостей, пов`язаних з доплатою або поверненням митних платежів, у тому числі у зв`язку із скасуванням рішення митного органу;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей, пов`язаних з коригуванням ціни товару, що вивозиться за межі митної території України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням, якщо таке коригування не призведе до зменшення суми податків, що підлягає сплаті до бюджету;

- необхідності виправлення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи помилково зазначених в оформленій митній декларації на бланку єдиного адміністративного документа відомостей про товари, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за такою митною декларацією;

- необхідності відображення за письмовим зверненням декларанта або уповноваженої ним особи відомостей про товари, що стали відомі після закінчення митного оформлення товарів, не пов`язаних з перерахуванням сум митних платежів за митною декларацією на бланку єдиного адміністративного документа.

Отже, з аналізу зазначених норм законодавства вбаяається, що якщо митний орган за результатами митного оформлення товару за окремою митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, самостійно не приймав рішення про коригування митної вартості і погодився з митною вартістю, визначеною декларантом, та методом її визначення, який застосував декларант, немає підстав вважати дії митного органу такими, що вчинені всупереч вимогам Митного кодексу України.

При цьому суд звертає увагу на те, що декларантом самостійно (через брокера) визначено та заявлено митну вартість товару, розраховано митні платежі, митним органом товар випущено у вільний обіг.

Вінницькою митницею митна вартість по вищезазначеному транспортному засобу не коригувалася, рішення про коригування митної вартості не приймалося, митна вартість не змінювалася, рішення про зміну коду товару також не приймалось.

Отже, посадовими особами Вінницької митниці під час здійснення митного оформлення не виносилось жодного рішення по вказаному автомобілю, ні по коду товару, ні по вартості, ні по митним платежам, ні з будь якого іншого приводу. Будь яких нарікань чи скарг на дії працівників Вінницької митниці під час оформлення в т.ч. щодо рівня митної вартості - не надходило. Підстав вимагати у декларанта надання додаткових документів не було, так як заявлений рівень митної вартості транспортного засобу відповідав заявленим відомостям у митній декларації. Електронні повідомлення щодо початку митного оформлення та завершення в автоматичному порядку були направлені на поштову скриньку митного брокера ФОП ОСОБА_2 .

Декларантом відповідно до статті 335 Кодексу разом з МД було подано засвідчені електронним цифровим підписом та зазначено у графі 44 документи, що наводилися вище. Тобто згідно статті 75 Кодексу, декларантом були виконані всі умови, які необхідні для поміщення товарів у митний режим імпорт (випуск для вільного обігу). Помилки в митній декларації відсутні, по митній декларації нарахування та сплата митних платежів не здійснювалась, відповідно до Закону України від 24 березня 2022 року №2142-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства на період воєнного стану».

Таким чином, МД містить достатні та необхідні відомості для здійснення митного оформлення та випуску товару у вільний обіг. Відповідно до пункту 34 Постанови КМУ забороняється внесення змін до МД, оскільки з поданих документів не випливає, що відомості, зазначені у цій МД, необхідно змінювати.

Крім цього, за результатами опрацювання заяви ОСОБА_1 був повідомлений про те, що в ході опрацювання питання щодо надання дозволу на внесення змін до гр. 12, 46, 48, 47 МД встановлено невідповідність відомостей, вказаних в заяві зазначеному у відповідних графах оформленої митної декларації та порядку заповнення граф митної декларації передбачених Наказом Міністерства фінансів України від 30 травня 2013 року №651 «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа».

З урахуванням викладеного Вінницька митниця не надала дозвіл на внесення змін до митної декларації типу ІМ40ДЕ № иА401030/2022/005309 від 29 червня 2022 року, оскільки внесення таких змін суперечить нормам статті 269 Митного кодексу України, Постанови Кабінету Міністрів України №450 та наказу Міністерства фінансів України №651.

В апеляційній скарзі позивач наполягає, що при ввезенні в Україну товару у нього не було інших витрат, ніж сплата товару, а отже - фактурна вартість товару позивача являється митною вартістю за визначеннями ч.ч. 4, 5, 10 статті 58 МК України. При цьому довідку по транспортні витрати позивач не подавав, а та довідка, що є у матеріалах справи, - фальшива та з підробленим підписом позивача. Колегія суддів критично оцінює дане твердження, оскільки воно не є доведеним, жодних підстав вважати, що вказаний пілпис є підробним, у суду немає.

Посилання позивача не те, що жодного права здійснювати корегування митої вартості у брокера не було і бути не могло, також судом оцінюється критично, оскільки діяльність митного брокера, з яким позивачем укладено договір про надання послуг, не є предметом даного спору.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що в даному випадку правовідносини між митним брокером ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 врегульовано Договором - доручення № 145 від 01 червня 2022 року. Згідно п. 1 вказаного договору, замовник доручає, а Виконавець надає у межах своєї компетенції послуги зв`язані із зовнішньоекономічною діяльністю Замовника, здійснює їх самостійно від свого імені у порядку, передбаченому цим Договором та чинним законодавством України за дорученням і за рахунок Замовника. Крім того, пунктом 2.1 визначено обов`язки виконавця, а саме: здійснювати декларування товарів та їх митне оформлення у встановленому чинними законодавчими та нормативними актами і документами порядку, надавати інші послуги Замовнику (п.2.1.1), інформувати Замовника про зміну тарифів на послуги за 10 днів до їх зміни (п.2.1.4.). При цьому, п. 4.3 договору, виконавець несе відповідальність згідно з чинним законодавством України за неналежне виконання своїх функцій. Також, необхідно звернути увагу на те, що п. 6.1 вказаного договору визначено, що суперечки між Сторонами за цим Договором вирішуються за взаємною згодою або господарським судом за місцем знаходження відповідача. Разом з цим, претензії щодо неправильного оформлення Виконавцем товарів після завершення митного оформлення не приймаються (п. 6.2 договору)

Отже, всі аргументи позивача щодо неправильного оформлення брокером товарів мають бути врегульовані ОСОБА_1 з брокером ОСОБА_2 у відповідності до умов укладеного між ними договору.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не дослідив і не з`ясував, чому у справі відсутні жодні докази неможливості визначення митної вартості шляхом застосування і основного, і слідуючих за ним другорядних методів, як цього категорично вимагає наведена норма закону, адже цей факт свідчить про відверту протиправність визначення митної вартості аж за останнім - резервним методом, також є недоречним, оскільки метод визначення митної вартості ввезеного транспортного засобу не є предметом розглядуваного спору.

Щодо твердження апелянта про те, що суд не звернув уваги на ігнорування відповідачем правового висновку Верховного Суду щодо внесення змін до митної декларації, викладеного у постанові від 23 листопада 2020 року у справі № 809/984/18, то слід зазначити, що ані судом першої інстанції, ані відповідачем не заперечується можливість внесення виправлень до митної декларації, натомість, ними заперечується існування підстав для такого виправлення.

Відтак, на переконання колегії суддів, лист Вінницької митниці № 7-1/28-01-0210/4649 від 04 серпня 2022 року про ненадання дозволу на внесення змін до митної декларації № UА401030/2022/005309 від 29 червня 2022 року відповідає нормам чинного митного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відсуність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та подальшому оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.1 статті 263, п.2 ч.5 статті 328 КАС України.

Повний текст рішення виготовлено 13 червня 2023 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Я.М. Собків