Справа № 440/4470/23
Суддя: Г.В. Костенко
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/4470/23

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про:

- визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 09.03.2023 року ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування стажу роботи на посадах слідчого і прокурора, а також періоду проходження строкової військової служби, половини періоду навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу і стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»;

- визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.03.2023 року № 39 про визначення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 , до стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді з 30.08.2006 року по 01.11.2022 року - 16 років 02 місяці 03 дня, стаж роботи на посадах слідчого і прокурора з 16.09.1988 року по 29.08.2006 року, зокрема:

помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 16.09.1988 року по 26.07.1992 року 03 роки 10 місяців 11 днів,

помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 27.07.1992 року по 20.09.1994 року 02 роки 01 місяць 25 днів,

старшого помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 21.09.1994 року по 27.10.1996 року 02 роки 01 місяць 07 днів,

старшого прокурора відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 28.10.1996 року по 22.07.1997 року - 08 місяців 25 днів,

заступника начальника відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 23.07.1997 року по 08.02.1998 року 06 місяців 17 днів,

виконуючого обов`язки заступника прокурора м. Полтави з 09.02.1998 року по 11.02.1998 року 03 дня,

заступника прокурора м. Полтави з 12.02.1998 року по 01.12.1999 року 01 рік 09 місяці 20 днів,

першого заступника прокурора м. Полтави з 02.12.1999 року по 01.02.2000 року 01 місяць 31 день,

прокурора Київського району м. Полтави з 02.02.2000 року по 23.01.2002 року 01 рік 11 місяців 22 дня,

старшого помічника прокурора області з питань контролю прокуратури Полтавської області з 24.01.2002 року по 29.07.2002 року 06 місяців 06 днів,

старшого прокурора організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 30.07.2002 року по 25.11.2002 року 03 місяці 27 днів,

заступника прокурора Октябрського району м. Полтави з 26.11.2002 року по 19.04.2004 року 01 рік 04 місяці 25 днів,

начальника організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 20.04.2004 року по 29.08.2006 року 02 роки 04 місяці 10 днів, а всього стаж роботи в органах прокуратури 18 років 11 місяців 13 днів;

- календарний період строкової військової служби з 11.11.1975 року по 31.10.1977 року, що складає 01 рік 11 місяців 21 день та половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року, що становить 01 рік 11 місяців, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII), що становить 1 рік 1 місяць 3 дні - 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука за період з 12.08.1987 року по 15.09.1987 року та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука з 16.09.1987 року по 15.09.1988 року. Загальний стаж, що дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу на посаді судді (16 років 02 місяці 03 дня) обчислювати 40 років 1 місяць 09 днів;

- зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 02.11.2022 року здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 відсотків від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 27.02.2023 року № 02/901/2023вих, з урахуванням фактично виплачених сум.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням № 39 від 16.03.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії ОСОБА_1 здійснено перехід з пенсії за вислугою років на довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи на посаді судді 16 років 02 місяці 03 дні та призначене довічне грошове утримання в сумі 65897 грн. 70 коп. з розрахунку 50 відсотків від заробітку. Беручи до уваги те, що відповідно до пункту 34 розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання), вважає, що пенсійний орган безпідставно не зарахував йому до стажу судді стаж роботи в органах прокуратури з 16.09.1988 року по 29.08.2006 року, тобто 18 років 11 місяців 13 днів, календарний період строкової військової служби з 11.11.1975 року по 31.10.1977 року, що складає 01 рік 11 місяців 21 день, половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року, що становить 01 рік 11 місяців. Крім того позивач вважає, що до стажу роботи на посаді судді йому повинно бути зараховано 1 місяць 3 дня роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука за період з 12.08.1987 року по 15.09.1987 року та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука за період з 16.09.1987 року по 15.09.1988 року. Зазначене обґрунтовував тим, що на час призначення його на посаду судді, діяла норма Закону №2862-ХІІ, а саме ч. 1 ст. 7, згідно якої на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою. За таких обставин, враховуючи, що стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, не обов`язково мав передувати призначенню на посаді судді, 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука, що загалом складає 1 рік 1 місяць 3 дні, відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№ 1402-VIII), вважає, що повинні бути зараховані позивачу до стажу його роботи на посаді судді.

На переконання позивача, стаж, що дає йому право на відставку і отримання щомісячного грошового утримання складає 40 років 1 місяць 09 днів (16 років 02 місяці 03 дні на посаді судді; 18 років 11 місяців 13 днів на посадах прокурорів в органах прокуратури; 01 рік 11 місяців 21 день - період строкової військової служби; 01 рік 11 місяців - половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно д ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука), а тому його щомісячне довічне грошове утримання у відповідності до вимог Закону України № 1402-VIII має бути обчисленим у розмірі 90% від суддівської винагороди, починаючи з 02.11.2022 року.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 18 квітня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

У наданому до суду відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на те, що Закон України «Про судоустрій та статус судів» не передбачає зарахування до стажу роботи на посаді судді періодів навчання на юридичному факультеті вищого начального закладу, періоду проходження строкової військової служби, зайняття посад слідчого і прокурора.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Указом Президента України від 25.07.2006 року №640/2006 ОСОБА_1 призначений на посаду судді Полтавського районного суду Полтавської області, що засвідчує наказ № 89 від 30.08.2006 року в.о. начальника територіального управління державної судової адміністрації в Полтавській області, наказ № 40-ОС від 30.08.2006 року в.о. голови Полтавського районного суду Полтавської області, копії яких додаються до позову.

Постановою Верховної Ради України № 378-VI від 22.09.2011 року ОСОБА_1 обраний суддею Полтавського районного суду Полтавської області безстроково, що підтверджується наказом № 178/к від 12.10.2011 року в.о. начальника територіального управління державної судової адміністрації в Полтавській області, наказом № 26/ос.с від 12.10.2011 року голови Полтавського районного суду Полтавської області «Про зарахування на посаду судді безстроково ОСОБА_1 », якими його зараховано на посаду судді Полтавського районного суду Полтавської області з 22.09.2011 року.

Відповідно до наказу голови Полтавського районного суду Полтавської області № 09/ос.с від 21.05.2020 року «Про обрання ОСОБА_1 на посаду голови суду» ОСОБА_1 приступив до виконання обов`язків голови Полтавського районного суду Полтавської області.

06.09.2022 року за вихідним № 289/0/6-22 до Вищої ради правосуддя ОСОБА_1 подана заява про звільнення з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 125/0/15-23 від 21.02.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» ОСОБА_1 звільнено з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області та встановлено, що право на нарахування та виплату грошового утримання виникло у ОСОБА_1 з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років (тобто з 02.11.2022 року), а загальний стаж роботи судді ОСОБА_1 , який дає йому право на відставку, становить 41 рік 6 днів, у тому числі: на посаді судді з 30.08.2006 року по 20.05.2020 року та на посаді голови Полтавського районного суду Полтавської області з 21.05.2020 року по 02.11.2022 року 16 років 02 місяці 03 дні; в органах прокуратури з 16.09.1988 року по 29.08.2006 року - 18 років 11 місяців 13 днів; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - 3 роки.

Стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується, як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 року у справі № 308/6953/17, від 19.06.2018 року у справі № 243/4448/17, від 11.09.2018 року у справі № 428/4671/17, від 01.10.2018 року у справі № 541/503/17, від 17.10.2018 року у справі № 140/263/17, від 23.10.2018 року справі № 686/10100/15-а, від 30.01.2020 року у справі № 592/3694/17.

Вища рада правосуддя приймаючи вказане рішення, виходила з того, що відповідно до частини першої статті 116 Закону України № 1402-VIII суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Відповідно до пункту 15.3 Регламенту Вищої ради правосуддя при вирішенні питання про звільнення судді з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку стаж роботи на посаді судді обраховується з дати призначення (обрання) судді на посаду по дату ухвалення Радою відповідного рішення або по дату припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням суддею шістдесяти п`яти років.

Після отримання рішення Вищої рада правосуддя про звільнення у відставку, ОСОБА_1 09.03.2023 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок пенсії, оскільки він вже отримував пенсію за вислугою років.

Рішенням № 39 від 16.03.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про перерахунок ОСОБА_1 пенсії здійснено перехід з пенсії за вислугою років на довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи на посаді судді 16 років 02 місяці 03 дні та призначене довічне грошове утримання в сумі 65897 грн. 70 коп. з розрахунку 50 відсотків від заробітку.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституцією України визначено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 статті 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року (надалі - Закон № 1402-VIII) судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Частинами 3, 4 статті 142 Закону № 1402-VIII встановлено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Відповідно до частини 1 статті 137 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів» до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена ВРП, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

При цьому абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016 року «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

На посаду судді Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 призначено Указом Президента України від 25.07.2006 року № 640/2006, а Постановою Верховної Ради України від 22.09.2011 року № 3780-VI його обрано суддею цього ж суду безстроково. У цей час був чинним Закон України № 2862-XІІ від 15.12.1992 року.

Відповідно до абзацу 2 частини 4 статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Таким чином, відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 43 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-ХІІ, в період дії якого ОСОБА_1 був призначений на посаду судді вперше, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих, за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2019 року у справі № 308/5911/17 сформував висновок, що за змістом статті 43 Закону № 2862-ХІІ до стажу роботи, що дає право на відставку судді, крім роботи на посадах суддів судів України, зараховується час роботи саме на посадах прокурорів і слідчих. Роз`яснення поняття «прокурор» міститься в статті 56 Закону України від 05.11.1991 року № 1789-XII «Про прокуратуру». Під поняттям «прокурор» у цьому Законі слід розуміти: Генеральний прокурор України, перший заступник, заступники Генерального прокурора України, їх старші помічники та помічники, прокурори Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва і Севастополя, спеціалізованих прокуратур (на правах обласних), їх перші заступники, заступники, міжрайонні прокурори, прокурори міст, районів, районів у містах та прирівняних до них спеціалізованих прокуратур, їх перші заступники і заступники, начальники головних управлінь, управлінь, відділів прокуратур, їх перші заступники, заступники, старші прокурори та прокурори прокуратур усіх рівнів, які діють у межах своєї компетенції.

Із змісту ст. 56 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 року під поняттям «прокурор» слід розуміти: Генеральний прокурор України та його заступники, підпорядковані прокурори та їх заступники, старші помічники і помічники прокурора, начальники управлінь і відділів, їх заступники, старші прокурори і прокурори управлінь і відділів, які діють у межах своєї компетенції.

При призначенні ОСОБА_1 довічного грошового утримання, поза увагою Управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишено стаж роботи позивача на посадах: помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 16.09.1988 року по 26.07.1992 року 03 роки 10 місяців 11 днів; помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 27.07.1992 року по 20.09.1994 року 02 роки 01 місяць 25 днів; старшого помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 21.09.1994 року по 27.10.1996 року 02 роки 01 місяць 07 днів; старшого прокурора відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 28.10.1996 року по 22.07.1997 року - 08 місяців 25 днів; заступника начальника відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 23.07.1997 року по 08.02.1998 року 06 місяців 17 днів; виконуючого обов`язки заступника прокурора м. Полтави з 09.02.1998 року по 11.02.1998 року 03 дня; заступника прокурора м. Полтави з 12.02.1998 року по 01.12.1999 року 01 рік 09 місяці 20 днів; першого заступника прокурора м. Полтави з 02.12.1999 року по 01.02.2000 року 01 місяць 31 день; прокурора Київського району м. Полтави з 02.02.2000 року по 23.01.2002 року 01 рік 11 місяців 22 дня; старшого помічника прокурора області з питань контролю прокуратури Полтавської області з 24.01.2002 року по 29.07.2002 року 06 місяців 06 днів; старшого прокурора організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 30.07.2002 року по 25.11.2002 року 03 місяці 27 днів; заступника прокурора Октябрського району м. Полтави з 26.11.2002 року по 19.04.2004 року 01 рік 04 місяці 25 днів; начальника організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 20.04.2004 року по 29.08.2006 року 02 роки 04 місяці 10 днів, а всього стаж роботи в органах прокуратури 18 років 11 місяців 13 днів (підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 Полтавського районного суду Полтавської області; трудовою книжкою НОМЕР_1 ).

Крім того, згідно з Указом Президента України № 584/95 від 10.07.1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

У відповідності до абз. 2 пункту 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», що діяло на день призначення на посаду судді ОСОБА_1 , до стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

3 01.09.1983 року по 01.07.1987 року, ОСОБА_1 навчався за денною формою навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, що підтверджуються дипломом РВ № 747024 та трудовою книжкою НОМЕР_1 . Половина строку навчання у вищевказаному навчальному закладі з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року становить 01 рік 11 місяців (підтверджується дипломом НОМЕР_2 ; розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 Полтавського районного суду Полтавської області; трудовою книжкою НОМЕР_1 ).

З 11.11.1975 року по 31.10.1977 року ОСОБА_1 проходив строкову військову службу. Термін проходження ним строкової військової служби становить 01 рік 11 місяців 21 день (підтверджується розрахунком стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 Полтавського районного суду Полтавської області; трудовою книжкою НОМЕР_1 ; військовим квитком НОМЕР_3 ).

До того ж, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Щодо зарахування ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді 1 місяця 3 днів роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука за період з 12.08.1987 року по 15.09.1987 року та 1 року роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука за період з 16.09.1987 року по 15.09.1988 року суд виходить з наступного.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» від 12.07.2018 року № 2509-VIII статтю 137 Закону № 1402-VIII доповнено частиною другою.

Відповідно до частини другої статті 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Правовий висновок щодо застосування цієї норми права викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі № 9901/805/18, відповідно до якого частину другу статті 137 Закону про судоустрій 2016 року потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.

Закон не зазначає, що ця робота має обов`язково передувати призначенню на посаді судді.

На дату призначення ОСОБА_1 на посаду судді Полтавського районного суду Полтавської області (30.08.2006 року) діяв Закон України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 року, в редакції від 17.11.2005 року.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 2862-ХІІ, яка діяла на час призначення ОСОБА_1 на посаду судді, на посаду судді може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

За таких обставин, враховуючи, що стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, не обов`язково мав передувати призначенню на посаді судді, 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука, що загалом складає 1 рік 1 місяць 3 дні, відповідно до вимог частини 2 статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (№ 1402-VIII) повинні бути зараховані позивачу до стажу його роботи на посаді судді.

Як слідує з розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового отримання судді у відставці ОСОБА_1 № 01/04-40/23 від 27.02.2023 року до зазначеного стажу, окрім іншого входить стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VIII).

Таким чином стаж ОСОБА_1 , що дає право йому на відставку і отримання щомісячного грошового утримання складає 40 років 1 місяць 09 днів (16 років 02 місяці 03 дні на посаді судді; 18 років 11 місяців 13 днів на посадах прокурорів в органах прокуратури; 01 рік 11 місяців 21 день - період строкової військової служби; 01 рік 11 місяців - половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) відповідно д ч. 2 ст. 137 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» - 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука), а тому моє щомісячне довічне грошове утримання у відповідності до вимог Закону України № 1402-VIII має бути обчисленим у розмірі 90% від суддівської винагороди, починаючи з 02.11.2022 року.

Відповідно до абз. 4 пункту 34 Перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на момент їх призначення (обрання). Оскільки на момент призначення ОСОБА_1 на посаду судді був чинним Закон України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 року, а на момент його звільнення у відставку стаж роботи на посаді судді складав більш ніж 16 років (при достатніх 10), а загальний стаж, що дає право на відставку і отримання щомісячного довічного грошового утримання складає 40 років 1 місяць 09 днів, розмір щомісячного довічного грошового утримання ОСОБА_1 має складати 90 % від суддівської винагороди.

У відповідь на звернення ОСОБА_1 врахувати всі ці обставини при обчисленні розміру його щомісячного довічного грошового утримання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області листом № 5096-5616/Ш-02/8-1600/23 від 31.03.2023 року повідомило, що при призначенні ОСОБА_1 щомісячного грошового утримання судді у відставці зараховано періоди його роботи на посаді судді з 30.08.2006 року по 02.11.2022 року, тривалість якого становить 16 років 2 місяці 3 дні. Щомісячне грошове утримання судді у відставці обчислено в розмірі 50% від заробітної плати 131795,40 грн. на підставі довідки про заробітну плату Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 27.02.2023 року № 02/901/2023 вих. Розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці з 09.03.2023 року становить 65897,70 грн.

У цьому листі також зазначено, що підстав для врахування до стажу роботи на посаді судді для визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці періоду роботи в органах прокуратури, проходження строкової військової служби, навчання у вищому навчальному закладі не має.

При цьому посадовими особами ГУ ПФУ в Полтавській області при нарахуванні ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не взято до уваги рішення Вищої ради правосуддя, яким визначено його стаж, який дає право на відставку.

Висновок про необхідність і правомірність включення до стажу роботи, який дає судді право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці також половини строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу та періоду проходження строкової військової служби міститься у правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 20.04.2021 у справі № 344/55707/19.

Питання застосування норм матеріального права і раніше вирішувалось Верховним Судом у постановах від 28.11.2019 року у справі № 589/4735/16а, від 28.11.2019 року у справі № 607/5454/17, від 13.05.2020 року у справі № 242/1890/17.

У зазначеній постанові Верховного Суду від 20.04.2021 року у справі № 344/5707/19 наголошено, що конституційний статус судді зумовлює обов`язок держави гарантувати достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці - щомісячне довічне грошове утримання. Статус судді та його елементи, зокрема, матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а виступає засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя.

Колегія суддів зауважила також, що Конституція України у частині другій статті 19 закріплює правило, згідно з яким органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У пункті 26 вказаної постанови міститься висновок Верховного Суду, що діяльність органів державної влади здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих в процесі їх здійснення, неправомірними та незаконними і відповідно - підставою для притягнення таких суб`єктів до відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки Верховного Суду про застосування норм права, викладені в його рішеннях, підлягають врахуванню судами при розгляді справ про застосування таких норм.

Як у листі № 5096-5616/Ш-02/8-1600/23 від 31.03.2023 року у відповідь на звернення позивача, так і у відзиві на позов, посадовими особами ГУ ПФУ в Полтавській області не зазначені посилання на підстави, з яких при визначенні відсотку щомісячного грошового утримання відносно суддівської винагороди не враховано стаж роботи на посадах прокурорів, навчання за денною формою в юридичному вищому навчальному закладі, період проходження строкової військової служби, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності).

Статусу судді у відставці ОСОБА_1 набув на підставі рішення Вищої ради правосуддя № 125/0/15-23 від 21.02.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» з 02.11.2022 року, оскільки після досягнення 1 листопада 2022 року шістдесяти п`яти років припинив трудові відносини із Полтавський районним судом Полтавської області (наказ голови Полтавського районного суду Полтавської області від 06.02.2023 року № 02/ос.с).

Правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною в рішенні від 11.10.2005 року № 8-pп/2005 (абз. 2, 3. 11.4 мотивувальної частини) зазначено, що «раніше набуте право скасованим чи звуженим бути не може».

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі- Конвенція) і протоколи до неї та практику Суду як джерело права.

За статтею 1 Протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своє власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У пунктах 21, 24 рішення у справі «Федоренко проти України» від 01.06.2006 року Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності (cf., Pressos Compania Naviera S.A. v. Belgium, рішення від 20 листопада 1995 року, серія А, № 332, с.21, п.31).

Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини в справі Стреч проти Сполученого Королівства (Strech - United Kingdom, № 44277/98 від 24.04.2003 року), в справі «Pine Valley Developments Ltd та інші проти Ірландії» (№12742/87 від 21 листопада 1991 року), «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and IIchenko v. Ukraine) від 26.09.2014 року, - Європейський суд з прав людини наголошує на дотриманні принципу законних очікувань під час прийняття рішень суб`єктами владних повноважень, згідно з яким рішення органів державної влади не повинні йти всупереч очікуванням, на які покладаються громадяни у зв`язку з їх прийняттям.

Отже, в розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, працюючи суддею, ОСОБА_1 мав законні сподівання на отримання щомісячного довічного грошового утримання з зарахуванням до суддівського стажу - стажу роботи прокурором, половини строку навчання за денною формою в юридичному навчальному закладі та календарного періоду проходження строкової військової служби, виправдано очікуючи на виплату щомісячного довічного грошового утримання у розмірах, визначених законом, але очікуваних відповідних виплат був безпідставно позбавлений протиправним рішенням відповідача.

Таким чином, здійснюючи з 09.03.2023 року ОСОБА_1 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та приймаючи рішення від 16.03.2023 року № 39, відповідач діяв не на підставі, не у спосіб, що визначені Конституцією та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року, та необґрунтовано, а тому дії відповідача слід визнати протиправними, а оскільки спірне рішення відповідача є індивідуальним актом суб`єкта владних повноважень, то в силу положень пункту 2 частини другої статті 245 КАС, з огляду на його неправомірність, вказане рішення належить визнати протиправним та скасувати.

Право позивача на одержання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у належному розмірі є беззаперечним, гарантованим у силу положень статей 126, 130 Конституції України, статті 142 Закону № 1402-VIII, а забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань.

Спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Враховуючи викладене, належним та ефективним способом захисту порушених у спірних відносинах прав позивача є зобов`язання відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, стаж роботи на посадах слідчого і прокурора з 16.09.1988 року по 29.08.2006 року, що складає 18 років 11 місяців 13 днів календарний період строкової військової служби з 11.11.1975 року по 31.10.1977 року, що складає 01 рік 11 місяців 21 день та половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року, що становить 01 рік 11 місяців, стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII), що становить 1 рік 1 місяць 3 дні - 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука за період з 12.08.1987 року по 15.09.1987 року та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука з 16.09.1987 року по 15.09.1988 року, а також зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 02.11.2022 року здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 27.02.2023 року № 02/901/2023вих, з урахуванням фактично виплачених сум.

Щодо вирішення вимог позивача про виплату Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області всієї заборгованості, що виникла з 02.11.2022 року по теперішній час, а не з 09.03.2023 року, як зазначено в рішенні 39 від 16.03.2023 року Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд виходить з наступного.

Оскаржуване рішення не узгоджується з рішенням Вищої ради правосуддя № 125/0/15-23 від 21.02.2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Полтавського районного суду Полтавської області у зв`язку з поданням заяви про відставку», яким визначено, що право на нарахування та виплату грошового утримання виникло у ОСОБА_2 з наступного дня після досягнення шістдесяти п`яти років, тобто з 02.11.2022 року.

Оскільки на протязі п`ятьох місяців з 02.11.2022 року дати, з якої позивач має право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання (наступний день після досягнення позивачем шести десяти п`яти років) Головним управлінням ПФУ України в Полтавській області не вжито жодних заходів по виплаті ОСОБА_1 заборгованості, що створилася внаслідок недоплат, починаючи з 02.11.2022 року, позовна вимога і в цій частині підлягає задоволенню шляхом покладення на відповідача певних обов`язків по виплаті заборгованості.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_4 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо здійснення з 09.03.2023 року ОСОБА_1 перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без урахування стажу роботи на посадах слідчого і прокурора, а також періоду проходження строкової військової служби, половини періоду навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу і стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 16.03.2023 року №39 про визначення ОСОБА_1 розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці як 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 , до стажу, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, окрім стажу роботи на посаді судді з 30.08.2006 року по 01.11.2022 року - 16 років 02 місяці 03 дня,

- стаж роботи на посадах слідчого і прокурора з 16.09.1988 року по 29.08.2006 року, зокрема:

помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука Полтавської області з 16.09.1988 року по 26.07.1992 року 03 роки 10 місяців 11 днів,

помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 27.07.1992 року по 20.09.1994 року 02 роки 01 місяць 25 днів,

старшого помічника прокурора м. Кременчука Полтавської області з 21.09.1994 року по 27.10.1996 року 02 роки 01 місяць 07 днів,

старшого прокурора відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 28.10.1996 року по 22.07.1997 року - 08 місяців 25 днів,

заступника начальника відділу загального нагляду прокуратури Полтавської області з 23.07.1997 року по 08.02.1998 року 06 місяців 17 днів,

виконуючого обов`язки заступника прокурора м. Полтави з 09.02.1998 року по 11.02.1998 року 03 дня,

заступника прокурора м. Полтави з 12.02.1998 року по 01.12.1999 року 01 рік 09 місяці 20 днів,

першого заступника прокурора м. Полтави з 02.12.1999 року по 01.02.2000 року 01 місяць 31 день,

прокурора Київського району м. Полтави з 02.02.2000 року по 23.01.2002 року 01 рік 11 місяців 22 дня,

старшого помічника прокурора області з питань контролю прокуратури Полтавської області з 24.01.2002 року по 29.07.2002 року 06 місяців 06 днів,

старшого прокурора організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 30.07.2002 року по 25.11.2002 року 03 місяці 27 днів,

заступника прокурора Октябрського району м. Полтави з 26.11.2002 року по 19.04.2004 року 01 рік 04 місяці 25 днів,

начальника організаційно-контрольного відділу прокуратури Полтавської області з 20.04.2004 року по 29.08.2006 року 02 роки 04 місяці 10 днів, а всього стаж роботи в органах прокуратури 18 років 11 місяців 13 днів;

- календарний період строкової військової служби з 11.11.1975 року по 31.10.1977 року, що складає 01 рік 11 місяців 21 день;

- половину строку навчання за денною формою на юридичному факультеті вищого навчального закладу з 01.09.1983 року по 01.07.1987 року, що становить 01 рік 11 місяців;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), відповідно до ч. 2 ст. 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII), що становить 1 рік 1 місяць 3 дні - 1 місяць 3 дні роботи стажером народного судді Автозаводського районного народного суду м. Кременчука за період з 12.08.1987 року по 15.09.1987 року та 1 рік роботи стажером на посаді помічника прокурора Крюківського району м. Кременчука з 16.09.1987 року по 15.09.1988 року.

Загальний стаж, що дає ОСОБА_1 право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, виходячи із стажу на посаді судді (16 років 02 місяці 03 дня) обчислювати 40 років 1 місяць 09 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області з 02.11.2022 року здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 90 % від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді на підставі довідки Територіального управління державної судової адміністрації України в Полтавській області від 27.02.2023 року №02/901/2023вих, з урахуванням фактично виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Г.В. Костенко