Справа № 308/1227/23
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 308/1227/23 пров. № А/857/8148/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді : Кухтея Р.В.,

суддів : Носа С.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 Вакули Юрія Ігоровича на додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 квітня 2023 року (ухвалене головуючим-суддею Хамник М.М. в порядку письмового провадження у м. Ужгороді) у справі за заявою представника позивача - Вакули Юрія Ігоровича про компенсацію судових витрат у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області про скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції в Закарпатській області (далі ДПП, відповідач), в якому просив скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕГА №748864 від 14.08.2022, а провадження по адміністративній справі закрити.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2023 позовні вимоги були задоволені повністю.

Додатковим рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2023 було частково задоволено заяву представника позивача. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ДПП НП України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. В іншій частині заяву залишено без задоволення.

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити у зазначеній частині та задовольнити заяву у повному обсязі.

Відповідач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення без змін, виходячи з наступного.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн, пов`язані з розглядом справи, є обґрунтованими, які слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у справі як суб`єкта владних повноважень на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід врахувати, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Колегія суддів наголошує на тому, що суд, розглядаючи заяву про розподіл судових витрат та вирішуючи її по суті, має детально визначити чи підтверджуються вони документально (реально понесені) чи заявлених розмір відповідає визначеним нормам КАС України критеріям та чи є такі витрати співмірними зі складністю справи та здійсненими стороною діями під час розгляду спору, а не автоматично стягувати увесь заявлений стороною до відшкодування розмір витрат на професійну правничу допомогу.

Так, у своїй заяві представник позивача просить стягнути на його користь понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу, вартість яких складає 25007,08 грн та яка фактично сплачена ним у розмірі 15000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представник позивача надав суду договір про надання правової допомоги від 20.01.2023.

Пунктом 4.1.1 Договору визначено, що за правову допомогу клієнт сплачує гонорар із розрахунку вартості однієї години надання правової допомоги із розрахунку вартості (за офіційним курсом Національного Банку України) у гривні 33 (тридцяти трьох) доларів США станом за одну годину професійної правничої допомоги (далі - ППД) в будь-яких справах. На 20.01.2023 (виходячи з курсу 36.5686 грн/дол) базова погодинна ставка складає 1207 (одна тисяча двісті сім) гривень за одну годину професійної правничої допомоги, у кримінальному провадженні - 2414 (дві тисячі чотириста чотирнадцять) гривень за одну годину. Оплаті (враховуючи реальні обставини функціонування суспільних інституцій та розвитку суспільних відносин) підлягає весь час, тобто час в дорозі (після 21 години по 07 годину час в дорозі не тарифікується, крім випадку переміщення адвокатом автомобілем в якості водія), час очікування, час витрачений на отримання та повернення документів, з`ясування суті доручення та складання документів, яким оформляється доручення та результати його виконання, час узгодження робочих моментів з працівниками чи довіреними особами клієнта, час листування з клієнтом, час опрацювання законодавства, роботи з реєстрами, приймання-передачі справ тощо - тобто весь час, який фактично витрачає бюро, у зв`язку зі зверненням до нього клієнта по правову допомогу - незалежно від висновків, щодо можливості позитивного вирішення питання клієнта (у разі висновку про неможливість досягнення позитивного результату для клієнта половина суми, отриманої за вивчення, справи за мінусом податкових платежів - повертається клієнту).

Також надано детальний розрахунок наданої професійної правничої допомоги згідно якого адвокатом вчинялись наступні дії, а саме : збирання доказів, в тому числі, подання запитів, заяв, проїзд, оскарження постанови, ознайомлення з матеріалами справи, отримання пояснень клієнта, опрацювання відеозапису та подання суду доказів.

Вартість наданих згідно детального розрахунку послуг становить 25007,08 грн, з яких 15000,00 грн оплачено позивачем у вигляді авансу, що підтверджується квитанцією №5ХХТ-805Р-Е2Р9-058 АТ Універсал Банк.

Колегія суддів зазначає, що згідно ч.5 ст.134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним.

Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 04.02.2020 по справі №280/1765/19.

Отже, враховуючи складність справи, обсяг та якість виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення цієї справи для осіб, які є іншими сторонами у справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявлені витрати є необґрунтованими та неспівмірними зі складністю цієї справи.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини, суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі Проніна проти України (рішення від 18.07.2006).

Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.

Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі Гірвісаарі проти Фінляндії (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване додаткове рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст.12, 132, 134, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 Вакули Юрія Ігоровича залишити без задоволення, а додаткове рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 04 квітня 2023 року по справі №308/1227/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. П. Нос
Т. І. Шинкар