Справа № 300/385/23
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/385/23 пров. № А/857/6429/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Улицького В.З., Матковської З.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року (ухвалене головуючим суддею Микитюк Р.В. у м. Івано-Франківськ) у справі № 300/385/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправним та зобов`язання до вчинення дій;

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідачів в якому просив:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.12.2022 № 40 про відмову позивачу у переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу»;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати позивачу період роботи з 10.04.1993 по 19.04.2006 в Воскресинецькій сільській раді на посаді сільського голови до стажу державної служби та перевести на пенсію державного службовця з 26.12.2022, відповідно до п. 12 розділу XI Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 та ст. 37 Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, здійснивши нарахування і виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 60% заробітної плати, зазначених у довідках № 02-10/3078 та № 02-10/3079 виданих 20.12.2022 виконавчим комітетом Рогатинської міської ради Івано-Франківської області.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 26.12.2022 позивач звернувся через портал електронних послуг ПФУ із відповідною заявою про переведення пенсії з виду на вид (з пенсії за віком, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, згідно Закону України «Про державну службу»). Проте, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.12.2022 за № 40 відмовлено позивачу у переведенні пенсії з виду на вид. Представник позивача вважає дане рішення протиправним та просить його скасувати, а позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області № 40 від 30.12.2022 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію згідно Закону України «Про державну службу». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській зарахувати ОСОБА_1 період роботи з 10.04.1993 по 19.04.2006 в Воскресинцівській сільській раді на посаді сільського голови до стажу державної служби та перевести на пенсію державного службовця з 26.12.2022, відповідно до п. 12 розділу XI Закону №889-VIII та ст. 37 Закону №3723-XII. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить задовольнити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, а рішення суду першої інстанції скасувати та винести постанову про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 за № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

26.12.2022 позивач звернувся через портал електронних послуг ПФУ із відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській із заявою про перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 05.01.2023 за № 0900-0206-8/526 позивачу надіслано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 30.12.2022 за № 40. Даним рішенням відмовлено позивачу у переведенні пенсії з виду на вид.

Відмова мотивована тим, що позивач працював посадовою особою органу місцевого самоврядування. Посади органів місцевого самоврядування не відносяться до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10.12.2015 та відповідно не має 20 років стажу державної служби.

Не погодившись із даним рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» № 889-VIII втратив чинність Закон України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу. Цими пунктами передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Пунктом 10 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Зокрема, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З наведеного видно, що після 01.05.2016 зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, та мають передбачені ч. 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права висловлена у постановах Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 569/350/17 (№ рішення в ЄДРСР 75082026), від 03.07.2018 у справі № 586/965/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75082148) та від 10.07.2018 у справі № 591/6970/16-а (№ рішення в ЄДРСР 75227579).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, що згідно записів №№ 8-9, 16-25 трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.04.1976 позивача останній:

- 01.08.1983 - зарахований на службу в органи МВС;

- 10.11.1990 - звільнений зі служби із органів МВС.

Дані обставини згідно ч. 1 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України доказуванню не підлягають, як такі, що визнаються учасниками справи і у суду немає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Крім того:

- 10.04.1993 - обраний головою виконкому Воскресинцівської сільської Ради народних депутатів;

- 26.04.1994 - прийнята присяга державного службовця;

- 10.07.1994 - обраний головою Воскресинцівської сільської ради;

- 30.03.1998 - обраний сільським головою с. Воскресинці;

- 29.02.2000 - присвоєний 10 ранг державного службовця;

- 14.12.2001 - прийнята присяга посадової особи місцевого самоврядування;

- 19.03.2002 - присвоєно 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 31.03.2002 - обраний сільським головою села Воскресинці Рогатинського району Івано-Франківської області;

- 01.06.2005 - присвоєно 8 ранг посадової особи місцевого самоврядування;

- 19.04.2006 - звільнений з посади сільського голови у зв`язку з закінченням терміну повноважень по ч. 1 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що в справі, яка розглядається, спірним є період трудової діяльності позивача з 04.07.2001 по 24.11.2010, протягом якого позивач займав виборну посаду сільського голови, та який оскаржуваним рішеннями суду першої інстанції зарахований позивачу до стажу державної служби.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих положень Закону № 899-VIII стаж державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Статтею 46 Закону № 889-VII визначені особливості стажу державної служби, у пункті 4 ч. 2 якої зазначено, що до стажу державної служби зараховуються, зокрема, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Отже, стаж державної служби за період роботи (служби) до 01.05.2016 обчислюється відповідно до законодавства, яке діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ним передбачені.

Аналізуючи наведені норми обчислення стажу державної служби за період роботи до 01.05.2016, до моменту вступу в дію Закону № 899-VIII, здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

Тобто, у цьому випадку необхідно керуватися Порядком № 283.

Згідно п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування.

Водночас ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» встановлено, що до п`ятої категорії посад в органах місцевого самоврядування відноситься, зокрема, сільські, селищні голови.

Відповідно до п. 4 Порядку обчислення стажу держаної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229 (далі - Порядок №229), до стажу державної служби зараховуються час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Слід зазначити, що як Порядок № 283, так і чинний наразі Порядок № 229 передбачає, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування.

Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області до стажу державної служби не зараховано період роботи позивача в органах місцевого самоврядування, оскільки 04.07.2001 набрав чинності Закон України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ.

Посада позивача в спірний період з 10.04.1993 по 19.04.2006 (сільський голова села Воскресинці Рогатинського району Івано-Франківської області) належить до категорії посад в органах місцевого самоврядування у силу вимог Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ.

Верховний Суд в постанові від 10.05.2018 за результатом розгляду справи № 351/1792/17 зазначив, що після набрання чинності Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 положення законодавства в частині механізму обрахунку стажу державної служби не змінилися. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889 та п. 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 № 229, час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» зараховується до стажу державної служби.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що у відповідності до наведених правових норм та фактичних обставин справи у період з 10.04.1993 по 19.04.2006 позивач працював в органах місцевого самоврядування та займав виборну посаду сільського голови, у зв`язку з чим протягом вказаного періоду йому присвоювалися ранги державного службовця.

З урахуванням встановленого, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що позивач займав посаду сільського голови села Воскресинці Рогатинського району Івано-Франківської області, що віднесена до посад, час роботи на яких зараховується до стажу державної служби, а тому періоди роботи позивача на зазначеній посаді з 10.04.1993 по 19.04.2006 необхідно зарахувати до стажу державної служби.

Таким чином, посада, на якій позивач перебував в органах місцевого самоврядування, відповідно до ст. 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», п. 2 Порядку № 283 входить до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

Вказане спростовує доводи скаржника про те, що стаж роботи на посаді в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований до стажу державної служби, який за умови відповідної його тривалості дає право на призначення пенсії державного службовця.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, єдиною підставою для відмови позивачу в переведенні на пенсію державного службовця стала відсутність у позивача стажу на посадах державної служби, необхідного для призначення пенсії відповідно до Закону № 3723, а саме: не враховано період з 10.04.1993 по 19.04.2006.

Керуючись тим, що на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» позивач досяг 62-річного віку, мав відповідний страховий стаж та стаж державної служби понад 20 років, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач набув право на призначення пенсії відповідно до положень Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Враховуючи викладене, доводи відповідачів про те, що стаж роботи на посадах в органах місцевого самоврядування не може бути зарахований як стаж державного службовця, який за наявності відповідного стажу дає право на призначення пенсії державного службовця, є безпідставними, а тому період роботи позивача з 10.04.1993 по 19.04.2006 на посаді сільського голови села Воскресинці Рогатинського району Івано-Франківської області підлягає зарахуванню до стажу державної служби.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу на те, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 в справі № 300/385/23 сторони не оскаржили в частині позовних вимог, у задоволені яких відмовлено, а тому, з огляду на положення ст. 308 КАС України, рішення суду в цій частині не є предметом апеляційного перегляду.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Отже, станом на час звернення до відповідача із заявою про переведення із пенсії за вислугу років на пенсію державного службовця позивач мав необхідний стаж (вислугу років) державного службовця, що підтверджується матеріалами справи, а тому відмова пенсійного органу у переведенні його на пенсію державного службовця є протиправною.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційні скарги належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційних скарг не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09 березня 2023 року у справі № 300/385/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький