Справа № 380/8516/23
Суддя: Сподарик Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/8516/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13 червня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд

у складі головуючої судді Сподарик Н.І.,

за участю секретаря судового засідання Наум`як Х.О.,

представника позивача Кісіль Р.-В. В.,

представника відповідача Іванейко Я.Я.,

розглянувши у судовому засідання за правилами спрощеного позовного провадження клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-

В С Т А Н О В И В:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79003, м. Львів, вул. Стрийська, 35; ), з вимогою:

- визнати протиправною та скасувати вимогу №Ф-5995-51 У від 11.02.2021, видану ГУ ДПС у Львівській області про стягнення з позивача 37788 грн 74 коп для погашення сум наявної податкової заборгованості по ЄСВ.

Ухвалою суду від 28.04.2022 позовну заяву залишено без руху та надано десятиденний строк на усунення її недоліків.

01.05.2023 за вх.№30737 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків у справі, подано клопотання про поновлення строку на звернення до суду. В обґрунтування клопотання про поновлення строку звернення до суду, представник позивача зазначив, що 15.02.2023 позивачу з інформаційної системи «Дія» стало відомо про відкриття щодо нього виконавчого провадження. 03.04.2023 позивачем було подано заяву в Залізничний ВДВС у м. Львові, з результатами якої було отримано матеріали виконавчого провадження для ознайомлення. Вказав, що позивач ні оскаржуваної вимоги, ні документів про відкриття виконавчого провадження до моменту ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження не отримував, а про існування заборгованості не знав. Таким чином, відповідач не скерувавши податкову вимогу позивачеві фактично позбавив його можливості бути обізнаним про наявність такої вимоги як і про подальше нарахування заборгованості, чим виключив можливість своєчасного звернення до суду з позовною заявою. Просить поновити строк звернення до суду.

Ухвалою суду від 04.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, призначено судове засідання.

19.05.2023 за вх.№36796 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

22.05.2023 за вх.№1082ел від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує.

29.05.2023 за вх.№39180 від представника позивача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів.

31.05.2023 за вх.№40025 від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5995-51 від 11.02.2021 скерована на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно рекомендованого повідомленням про вручення поштового відправлення, поштове відправлення 03.03.2021 повернуто на адресу ГУ ДПС у Львівській області з відміткою поштової служби «за закінченням терміну зберігання». Окрім цього, виконавчою службою України відкрито виконавче провадження за №.07.2021 про що повідомлено позивача згідно з Закону України «Про виконавче провадження». Таким чином, оскаржувана вимога вважається надісланою (врученою) платнику єдиного внеску 03.03.2021. Вважає, що позовну заяву позивач скерував до суду з пропуском 10-денного строку звернення до суду, який встановлений Законом №2464-VI. Також вказав, що у постанові Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №120/479/21-а зазначено, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не в праві посилатися на неотримання ним кореспонденції як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків. З огляду на наведене, просить суд позовну заяву залишити без розгляду.

В засіданні суду, судом поставлено на обговорення клопотання представника позивача про залишення позовної заяви без розгляду.

Представник позивача подане клопотання підтримав, просив суд визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити строк.

Представник відповідача щодо поновлення строку звернення до суду заперечила, просила суд позов залишити без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина друга статті 122 КАС).

Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень (частина четверта статті 122 КАС).

Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI), як зазначено в його преамбулі, є нормативно-правовим актом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Згідно з абзацами четвертим - шостим частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку. Скарга на вимогу про сплату єдиного внеску подається до органу доходів і зборів вищого рівня у письмовій формі протягом десяти календарних днів, що настають за днем отримання платником єдиного внеску вимоги про сплату єдиного внеску, з повідомленням про це органу доходів і зборів, який прийняв вимогу про сплату єдиного внеску.

Порядок узгодження сум недоїмки з єдиного внеску встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

У разі якщо згоди з органом доходів і зборів не досягнуто, платник єдиного внеску зобов`язаний сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею протягом десяти календарних днів з дня надходження рішення відповідного органу доходів і зборів або оскаржити вимогу до органу доходів і зборів вищого рівня чи в судовому порядку (абзаци восьмий, дев`ятий частини четвертої статті 25 Закону № 2464-VI).

Натомість за змістом преамбули Закону № 2464-VI цей Закон може, зокрема, встановлювати особливості адміністративної процедури досудового врегулювання спорів, але не може визначати порядок судового оскарження з порушенням гарантій платника єдиного внеску.

Закон №2464-VI не передбачає застосування обмежувального строку в 10 днів для оскарження до суду вимоги про сплату недоїмки з єдиного соціального внеску.

Платник єдиного соціального внеску для захисту своїх прав і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС, а не статтею 25 Закону №2464-VI.

Такий висновок щодо строку звернення до суду з позовом про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску зроблено у постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 25.02.2021 у справі № 580/3469/19.

При цьому, незважаючи на те, що судом сформульовано у цій постанові правовий висновок щодо строку оскарження у судовому порядку вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску після застосування процедури адміністративного оскарження вимоги, це не змінює підхід до застосування строку звернення до суду з позовами у такій категорії справ і у випадку, якщо вимога не була оскаржена в адміністративному порядку.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, зокрема у постанові від 05.03.2021 по справі № 640/9172/20, які в силу вимог частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При цьому Верховний Суд постановою від 25 лютого 2021 року у справі № 580/3469/19 відступив від висновків, викладених у постановах від 31 січня 2019 року у справі № 802/983/18-а, від 8 серпня 2019 року у справі № 480/106/19, від 19 березня 2020 року у справі №140/1757/19, від 28 травня 2020 року у справі № 200/11547/19-а, від 11 лютого 2021 року у справі №580/3380/19 та інших з аналогічною правовою позицією.

У постанові від 25 лютого 2021 року Верховний Суд сформулював правову позицію, що строк, протягом якого особа може звернутися до суду після застосування процедури досудового оскарження вимоги фіскального органу про сплату єдиного внеску складає три місяці з дня отримання платником рішення органу доходів і зборів вищого рівня, прийнятого за наслідками розгляду відповідної скарги. Судова палата дійшла висновку, що Закон № 2464-VI не передбачає застосування обмежувального (присічного) строку в 10 днів для судового оскарження та/або послідовного застосування цього ж 10-денного строку двічі поспіль у разі незадоволення скарги, поданої в адміністративному порядку. Отже, платник єдиного внеску для захисту своїх прав, свобод і законних інтересів має право на звернення до суду з позовом про оскарження вимоги у межах гарантованого процесуальним законом строку, встановленого статтею 122 КАС України, а не статтею 25 Закону № 2464-VI.

Таким чином, строк на оскарження до суду вимогу про сплату боргу, щодо якої не застосовувалась процедура адміністративного оскарження, складає 6 місяців.

Як слідує з матеріалів справи, предметом розгляду даної справи є вимога ГУ ДПС у Львівській області про сплату боргу №Ф-5995-51 від 11.02.2021.

Судом встановлено, що вимога про сплату боргу №Ф-5995-51 від 11.02.2021 була скерована на адресу позивача « АДРЕСА_2 » рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштове відправлення 03.03.2021 повернуто на адресу ГУ ДПС у Львівській області з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Крім цього, судом встановлено, що Залізничним відділом держаної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 21.07.2021 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.07.2021, винесену при примусовому виконанні вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5995-51У від 11.02.2021, що видана ГУ ДПС у Львівській області.

Вказана постанова скеровувалась позивачу за адресою « АДРЕСА_2 ».

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивач не скористався порядком досудового порядку вирішення спору.

З аналізу вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позивач повинен був дізнався про порушення свого права ще у 2021 - 2022 році.

З огляду на що, суд приходить до переконання, що позивач, звернувся з даним позовом до Львівського окружного адміністративного суду 21.04.2023, що підтверджується календарним штемпелем, тобто поза межами, визначеного статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, строку звернення до суду.

Розглядаючи питання поважності пропуску строку звернення в межах аргументів, наведених представником позивача, суд зазначає наступне.

За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.

Так, Верховний Суд в ухвалі від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц наголошує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Також, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 02.12.2021 у справі № 640/20314/20 досліджуючи питання щодо поважності причин пропуску процесуального строку зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, при цьому такі обставини повинні бути підтверджені належним чином.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України, платник податків фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків в контролюючому органі. Платник податків фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Отже, платник податків відповідно до норм чинного законодавства зобов`язаний визначити свою податкову адресу, і повідомити податковий орган про зміну свого місцезнаходження.

Колегія суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 14.07.2022 у справі №120/479/21-а звернула увагу, що добросовісний платник податків, зобов`язаний забезпечити отримання кореспонденції, у разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних наслідків.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №140/30/20.

Отже, посилання представника позивача на ті обставини, що податковим органом не скеровувалась, а позивачем не отримувалась кореспонденція від ГУ ДПС у Львівській області, зокрема оскаржувана вимога, не приймаються судом до уваги, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, податковою адресою позивача є АДРЕСА_2 », за якою, вимога №Ф-5995-51 від 11.02.2021 була скерована ГУ ДПС у Львівській області.

Відповідно до частини 13 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

За таких обставин позовна заява підлягає залишенню без руху для усунення зазначених недоліків шляхом надання до суду окремої заяви відповідно до вимог частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням причин пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та доказами поважності причин його пропуску, з урахуванням положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

Частиною 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України застережено, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 123, 160, 161, 169, 171, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду - відмовити. Причини пропуску строку звернення до суду визнати неповажними.

Залишити без руху адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунені шляхом подання до суду заяви про поновлення строку, оформленої належним чином та докази поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Роз`яснити позивачу, що згідно з ч.15 ст.171 КАС України, якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала суду про залишення позовної заяви без руху набирає законної сили з моменту її підписання. Заперечення на ухвалу суду може бути включено до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 14.06.2023.

Суддя Сподарик Н.І.