Справа № 320/6153/20
Суддя: Глущенко Яна Борисівна
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6153/20 Суддя першої інстанції: Панченко Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Горяйнова А.М., Черпіцької Л.Т.,

секретаря Височанської Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділа Державної податкової служби України, про скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги про сплату боргу, за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділа Державної податкової служби України, на рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.12.2021, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділа Державної податкової служби України, (далі - відповідач, ГУ ДПС у Київській області) про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.04.2020 № та податкової вимоги від 02.06.2020 №184560-50/710.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що до оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не було додано жодного розрахунку чи акту, відповідно до якого його було прийнято, водночас факт відсутності заборгованості з єдиного податку підтверджується відповідними квитанціями за 2017 - 2019 роки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем в періоді за 2017 - 2019 роки несвоєчасно сплачено єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач наголошує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстави для його скасування відсутні.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі пункта 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_1 з 13.08.2002 зареєстрований як фізична особа - підприємець, перебуває на обліку у Білоцерківській ОДПІ ГУ ДПС у Київській області, зокрема на спрощеній системи оподаткування з 01.01.2012 (2 група).

Відповідачем проведено камеральну перевірку даних позивача з єдиного податку, за результатами якої складено акт №004388/10-36-50-05/ НОМЕР_1 від 20.01.2020 (далі - Акт перевірки).

Відповідно до Акту перевірки встановлено порушення позивачем п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України, а саме, несвоєчасно сплачено єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця за січень 2017 - грудень 2018.

На підставі Акту перевірки ГУ ДПС у Київській області 27.04.2020 прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким на підставі ст.ст. 122 / 126 Податкового кодексу України за затримку сплати авансових внесків єдиного податку в сумі 13741,40 грн ОСОБА_1 зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% указаної вище суми грошового зобов`язання, що становить 6870,70 грн.

19.05.2020 позивачем оскаржено вказане податкове повідомлення-рішення до Державної податкової служби України, рішенням якої від 21.07.2020 №23366/6/06 скаргу залишено без задоволення.

Водночас 02.06.2020 відповідачем складено податкову вимогу №184560-50/710 про стягнення з позивача 7592,86 грн, з яких 722,16 грн - основний платіж та 6870,70 грн - штрафні санкції.

Не погоджуючись із указаними податковим повідомленням-рішенням і вимогою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що в порушення вимог п. 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України Акт перевірки та оскаржуване податкове повідомлення рішення надіслані позивачу одночасно; спірне податкове повідомлення-рішення винесено відповідачем поза межами граничного строку, визначеного п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України; податкова вимога виставлена контролюючим органом протягом строку процедури адміністративного оскарження податкового повідомлення рішення.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 291.2 - 291.3 ст. 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Юридична особа чи фізична особа-підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

За змістом п. 291.4 ст. 291 Податкового кодексу України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на чотири групи платників єдиного податку.

Як раніше зазначалося, ОСОБА_1 перебував на обліку в ГУ ДПС у Київській області як платник єдиного податку другої групи.

Відповідно до п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку першої і другої груп сплачують єдиний податок шляхом здійснення авансового внеску не пізніше 20 числа (включно) поточного місяця.

Положеннями п. 293.1 ст. 295 Податкового кодексу України передбачено, що ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Згідно з п. 122.1 ст. 122 Податкового кодексу України несплата (неперерахування) фізичною особою-платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, для правильного вирішення цього спору належить перевірити наявність чи відсутність фактів несвоєчасної сплати єдиного податку протягом періоду, що був предметом камеральної перевірки, а саме - з 20 січня 2017 року до 20 грудня 2018 року.

Судом першої інстанції встановлено, що єдиний податок ОСОБА_2 сплачувала відповідно до таких квитанцій:

- за січень 2017 року в сумі 275 грн 60 грн (термін сплати до 20 січня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 17 січня 2017 року;

- за лютий 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 лютого 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 17 лютого 2017 року;

- за березень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 березня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 16 березня 2017 року;

- за квітень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 квітня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 20 квітня 2017 року;

- за травень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 травня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 17 травня 2017 року;

- за червень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 червня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 16 червня 2017 року;

- липень 2017 року -податкова відпустка;

- за серпень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 серпня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 17 серпня 2017 року;

- за вересень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 вересня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 18 вересня 2017 року;

- за жовтень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 жовтня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 19 жовтня 2017 року;

- за листопад 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 листопада 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 20 листопада 2017 року;

- за грудень 2017 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 грудня 2017 року) сплачено відповідно до квитанції від 18 грудня 2017 року;

- за січень 2018 року в сумі 640 грн 00 коп (термін сплати до 20 січня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції від 18 січня 2018 року;

- за лютий 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 лютого 2018 року) сплачено відповідно до квитанції від 19 лютого 2018 року;

- за березень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 березня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції від 16 березня 2018 року;

- за квітень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 квітня 2018 року) сплачено відповідно квитанції від 21 квітня 2018 року;

- за травень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 травня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції від 17 травня 2018 року;

- червень 2018 року - податкова відпустка;

- за липень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 липня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції від 17 липня 2018 року;

- за серпень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 серпня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції від 15 серпня 2018 року;

- за вересень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 вересня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції від 20 вересня 2018 року;

- за жовтень 2018 року 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 жовтня 2018 року) сплачено відповідно квитанції від 17 жовтня 2018 року;

- за листопад 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 листопада 2018 року) сплачено відповідно до квитанції від 17 листопада 2018 року;

- за грудень 2018 року в сумі 744 грн 60 коп (термін сплати до 20 грудня 2018 року) сплачено відповідно до квитанції від 17 грудня 2018 року.

Згідно з поясненнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, станом на 20 січня 2017 року в ОСОБА_1 була наявна недоїмка зі сплати єдиного внеску в розмірі 54 грн 10 коп. Також контролюючий орган зазначає, що позивач не сплатив єдиний внесок за січень 2018 року в розмірі 104 грн 60 коп. У зв`язку з вказаними обставинами утворилася недоїмка в розмірі 158 грн 70 коп.

Наявність такої недоїмки призвела до того, що платежі за наступні податкові періоди відповідач самостійно на підставі до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України зараховував у погашення боргу минулих періодів.

Відповідно до п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

Перевіряючи правильність застосування контролюючим органом п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, колегія суддів вважає необхідним першочергово перевірити наявність у ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 158 грн 70 коп.

Колегія суддів наголошує на тому, що до матеріалів справи приєднано відповідні квитанції про сплату єдиного податку за січень 2017 - грудень 2018 року.

Підстав виникнення податкового боргу в розмірі 54 грн 10 коп та доказів його існування станом на 20 січня 2017 року відповідач не повідомив.

Приймаючи до уваги доводи позивача про те, що предметом камеральної перевірки була своєчасність сплати єдиного податку за період з 20 січня 2017 року до 20 грудня 2018 року, колегія суддів наголошує на тому, що наявність чи відсутність податкового боргу в розмірі 54 грн 10 коп, що виник до 20 січня 2017 року, також є предметом доказування в цій справі. Указана обставина має істотне значення, адже впливає на можливість застосування правила, закріпленого в п. 87.9 ст. 87 Податкового кодексу України, до платежів, що здійснювалися ОСОБА_1 у період з 20 січня 2017 року до 20 грудня 2018 року.

Разом з тим, як вже зазначалося, під час розгляду справи відповідач не повідомив за яких обставин у позивача виник податковий борг в розмірі 54 грн 10 коп та якими доказами підтверджується його існування станом на 20 січня 2017 року.

В апеляційній скарзі ГУ ДПС у Київській області зазначило хронологію сплати позивачем єдиного податку починаючи з 01 січня 2017 року, а на підтвердження повідомлених обставин надало витяг інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 за період з січня 2017 року до грудня 2018 року.

За змістом доводів апеляційної скарги, недоїмка в розмірі 54 грн 10 коп утворилася внаслідок несплати позивачем у січні 2017 року єдиного внеску в розмірі 640 грн 00 коп (сума недоїмка в подальшому зменшилася за рахунок переплати в наступних податкових періодах).

Під час розгляду та вирішення апеляційної скарги колегія суддів виходить з того, що протягом періоду з січня 2017 року до дня винесення податкового повідомлення-рішення 02 червня 2020 року контролюючий орган не повідомляв позивача про наявність у нього заборгованості, зокрема за підсумками проведення камеральної перевірки.

Нарахування штрафних санкцій за можливе порушення, яке, за твердженням контролюючого органу, мало місце в січні 2017 року і впливало на своєчасність сплати єдиного податку аж до грудня 2018 року, колегія суддів вважає необґрунтованим.

Крім того колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п.п. 86.7, 86.8 ст. 86 Податкового кодексу України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Натомість в порушення вказаних вимог Акт перевірки надісланий позивачу разом з оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, чим позбавлено останнього права подати свої заперечення та/або додаткові документи щодо висновків Акту перевірки, водночас контролюючий орган не мав права приймати спірне рішення, оскільки право на це виникає лише з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки, а за наявності заперечень та/або додаткових документів - з дня, наступного за днем розгляду таких заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Водночас відповідно до п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Ураховуючи вказану норму, а також зважаючи на те, що спірне податкове повідомлення-рішення винесено 27.04.2020 та стосується періоду починаючи з січня 2017 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недотримання відповідачем встановлених у п. 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України вимог щодо строку давності.

З огляду на викладене апеляційний суд уважає правильним висновок місцевого суду, що спірне податкове повідомлення-рішення є безпідставним та неправомірним, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 139, 243, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Київській області, утвореного на правах відокремленого підрозділа Державної податкової служби України, залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Я.Б. Глущенко

Судді А.М. Горяйнов

Л.Т. Черпіцька