Справа № 480/7318/21
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року

м. Київ

справа № 480/7318/21

адміністративне провадження № К/990/8665/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Пасічник С.С.,

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРПОСТАЧ" на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року (головуючий суддя Перцова Т.С., судді: Русанова В.Б., Жигилій С.П.) про залишення без розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРПОСТАЧ" про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРПОСТАЧ" до Головного управління ДПС у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОРПОСТАЧ" (далі - Товариство, позивач) звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Сумській області (далі - Управління, відповідач), в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №1, №1 від 01 квітня 2021 року та №1, №1 від 02 квітня 2021 року щодо застосування до Товариства штрафних (фінансових) санкцій; стягнути з Управління на користь Товариства суму понесених судових витрат у розмірі 4 700,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2023 року апеляційну скаргу Товариства задоволено; рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24 січня 2022 року скасовано та прийнято нове, яким позовні вимоги задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 01 квітня 2021 року №1 на суму 20 000,00 грн, №1 на суму 40 000,00 грн та від 02 квітня 2021 року №1 на суму 40 000,00 грн, №1 на суму 80 000,00 грн.; стягнуто з Управління на користь Товариства витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 6 750,00 грн.

31 січня 2023 року на електронну адресу Другого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просив вирішити питання про стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6 000,00 грн. (з яких 2 000,00 грн. та 4 000,00 грн. за розгляд справи відповідно в суді першої та апеляційної інстанцій).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року заяву Товариства залишено без розгляду.

При цьому апеляційний суд виходив з того, що, ухвалюючи постанову від 23 січня 2023 року, він вирішив питання розподілу судових витрат з урахуванням наявних в матеріалах справи та представлених позивачем доказів (щодо сплати судового збору в сумі 6 750,00 грн.), документи ж в підтвердження понесення ним інших судових витрат, зокрема, на професійну правничу допомогу до прийняття рішення надані не були; водночас суд, проаналізувавши положення частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в сукупності з обставинами даної справи, дійшов переконання, що оскільки Товариство до ухвалення постанови від 23 січня 2023 року не порушувало питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, так само як в будь-якій формі, зокрема, шляхом надання попереднього чи орієнтовного їх розрахунку тощо не заявляло, що воно понесло або зобов`язане оплатити такі витрати, то відсутні підстави для вирішення поданої заяви.

Не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, позивач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення його заяви щодо ухвалення додаткового судового рішення.

В обґрунтування касаційної скарги Товариство вказує, що порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат визначений саме статтею 252 КАС України, а тому апеляційний суд помилково застосував до останньої приписи частини 7 статті 139 КАС України, яка регулює лише розмір судових витрат та подання підтверджуючих їх доказів; до того ж суд залишив поза увагою ту обставину, що Товариство в позові заявляло про витрати на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн., які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідач своїм правом на подання письмового відзиву на касаційну скаргу не скористався.

Перевіривши за матеріалами справи правильність застосування судом апеляційної інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного.

Порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення визначений статтею 252 КАС України, за змістом пункту 3 частини 1 якої суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 2 статті 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Приписами частини 3 статті 252 КАС України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з частиною 4 статті 252 КАС України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 252 КАС України).

Зі змісту ухвали Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року вбачається, що, залишаючи без розгляду заяву про ухвалення додаткового судового рішення, суд застосовував до останньої положення частини 7 статті 139 КАС України, яка регулює питання розподілу судових витрат.

Так, частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Проте, Верховний Суд зазначає, що порядок розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат врегульовано саме статтею 252 КАС України, нормами якої не передбачено такого процесуального результату як залишення її без розгляду.

Відтак, суд апеляційної інстанції помилково застосував до спірних відносин положення частини 7 статті 139 КАС України, яка не підлягала застосуванню.

Відповідна правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №850/1/18, від 19 січня 2022 року у справі №600/785/21-а, від 03 лютого 2022 року у справі №420/3745/20.

Згідно із частинами 1 - 3 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене вище, ухвала Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року не відповідає зазначеним законодавчим вимогам, а тому у відповідності до приписів частини 1 статті 353 КАС України підлягає скасуванню з направленням справи до цього ж суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОРПОСТАЧ" задовольнити частково.

Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року скасувати, а справу направити до цього ж суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

СуддіС.С. Пасічник І.А. Гончарова І.Я.Олендер