Справа № 120/11027/22
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11027/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Сало П.І.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

14 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року (ухвалене в м. Вінниця) у справі за адміністративним позовом Комунального підприємства "Вінницька транспортна компанія" до Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування висновку,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування висновку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

Позивач своїм правом, передбаченим ст.ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

12.06.2023 року від представник відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

13.06.2023 року від представника позивача надійшли до суду додаткові пояснення у справі.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у випадку неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, під час судового розгляду повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не відбувається.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та додаткових пояснень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що на підставі наказу начальника Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області № 73-з від 16.11.2022 розпочато моніторинг закупівлі за унікальним номером (ID): UA-2022-10-06-012020-а від 06.10.2022. Предмет закупівлі: "Закупівля тролейбусів (з низьким рівнем підлоги) для Вінницької міської територіальної громади. Procurement of trolleybuses (with low floor level) for Vinnytsia city territorial community". Очікувана вартість закупівлі: 34 000 000,00 грн. Застосування процедури закупівлі: відкриті торги. Підстава здійснення моніторингу: інформація, отримана від громадських об`єднань, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявлених за результатами громадського контролю у сфері публічних закупівель відповідно до статті 7 Закону України "Про публічні закупівлі".

Правомірність підстав призначення моніторингу спірної закупівлі позивач не оспорює, а тому це питання суд першої інстанції не досліджував, і вказане не являється предметом апеляційного оскарження.

За результатами моніторингу відповідач склав висновок № 05-41/510 від 09.12.2022, який оприлюднено в електронній системі закупівель 14.12.2022.

У висновку зазначено, що на порушення вимог частини п`ятої статті 8 Закону "Про публічні закупівлі", у відповідь на запит державного аудитора замовник не надав через електронну систему закупівель інформацію та документи, на підставі яких було здійснено розрахунок розміру витрат, технічних та якісних характеристик предмета закупівлі та визначено його очікувану вартість.

Відтак за результатами моніторингу КП "ВТК" зобов`язано здійснити заходи, спрямовані на недопущення такого порушення у майбутньому та протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення висновку оприлюднити через електронну систему закупівель інформацію та/або документи, що свідчать про вжиття таких заходів.

Водночас проведеним моніторингом не установлено порушень за результатами аналізу питань щодо визначення предмета закупівлі, відображення закупівлі у річному плані, оприлюднення інформації щодо закупівлі, відповідності вимог тендерної документації вимогам закону, розгляду тендерних пропозицій, своєчасності укладення договору про закупівлю та його оприлюднення, відповідності договору умовам тендерної пропозиції переможця.

Не погодившись з вищезазначеним висновком в частині зафіксованого порушення законодавства у сфері публічних закупівель, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України № 43 від 03.02.2016 року затверджено Положенням про Державну аудиторську службу України (далі - Положення). Положенням визначено, що Державна аудиторська служба України (далі - Держаудитслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, який забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю.

Відповідно до пп. 3 п. 4 Положення Держаудитслужба реалізує державний фінансовий контроль через здійснення державного фінансового аудиту; перевірки державних закупівель; інспектування (ревізії); моніторингу закупівель.

Водночас згідно з пунктом 7 Положення Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Правові та організаційні засади здійснення фінансового контролю в Україні визначені Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" від 26.01.1993 № 2939-XII.

Статтею 2 цього Закону передбачено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктах господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належить суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону № 2939-XII контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України "Про публічні закупівлі", проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Порядок та підстави проведення органом державного фінансового контролю перевірок закупівель встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Закон України від 25.12.2015 № 922-VIII "Про публічні закупівлі" (далі - Закон № 922-VIII) визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади; метою Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

За змістом положень ст. 8 Закону № 922-VIII моніторинг закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи.

Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії.

Рішення про початок моніторингу закупівлі приймає керівник органу державного фінансового контролю або його заступник за наявності однієї або декількох із таких підстав:

1) дані автоматичних індикаторів ризиків;

2) інформація, отримана від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель;

3) повідомлення в засобах масової інформації, що містять відомості про наявність ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель;

4) виявлені органом державного фінансового контролю ознаки порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель в інформації, оприлюдненій в електронній системі закупівель;

5) інформація, отримана від громадських об`єднань, про наявність ознак порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявлених за результатами громадського контролю у сфері публічних закупівель відповідно до статті 9 цього Закону.

Строк здійснення моніторингу процедури закупівлі не може перевищувати 15 робочих днів з наступного робочого дня від дати оприлюднення повідомлення про початок моніторингу процедури закупівлі в електронній системі закупівель.

За результатами моніторингу закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю складає та підписує висновок про результати моніторингу закупівлі, що затверджується керівником органу державного фінансового контролю або його заступником. Такий висновок підлягає оприлюдненню в електронній системі закупівель протягом трьох робочих днів з дня його складання.

У висновку обов`язково зазначаються: 1) найменування замовника, щодо якого здійснювався моніторинг закупівлі, його ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, місцезнаходження; 2) найменування предмета закупівлі та його очікувана вартість; 3) унікальний номер оголошення про проведення процедури закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель, та дата його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу та/або унікальний номер повідомлення про намір укласти договір та дата його оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу; 4) опис порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель, виявленого за результатами моніторингу закупівлі; 5) зобов`язання щодо усунення порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

У висновку може зазначатися додаткова інформація, визначена органом державного фінансового контролю необхідною для більш детального опису результатів моніторингу закупівлі.

Якщо за результатами моніторингу закупівлі не виявлено порушень законодавства у сфері публічних закупівель, у висновку зазначається інформація про відсутність порушення (порушень) законодавства у сфері публічних закупівель.

У разі незгоди замовника з інформацією, викладеною у висновку, він має право оскаржити висновок до суду протягом 10 робочих днів з дня його оприлюднення, про що зазначається в електронній системі закупівель протягом наступного робочого дня з дня оскарження висновку до суду.

Таким чином, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції, що у разі звернення замовника до суду з позовом про оскарження висновку, оцінку виявленим порушенням надає суд.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до висновку Управління від 14.12.2022 про результати моніторингу процедури закупівлі UA-2022-10-06-012020-а, який є предметом оскарження у цій справі, КП "ВТК" допустило порушення вимог частини п`ятої статті 8 Закону "Про публічні закупівлі", оскільки на запит державного аудитора в процесі проведення моніторингу не надало інформації та документів, на підставі яких підприємство здійснило розрахунок розміру витрат, технічних та якісних характеристик предмета закупівлі та визначило його очікувану вартість.

Так, в силу приписів ч. 5 ст. 8 Закону № 922-VIII протягом строку проведення моніторингу процедури закупівлі посадова особа органу державного фінансового контролю, відповідальна за проведення моніторингу процедури закупівель, має право через електронну систему закупівель запитувати у замовника пояснення (інформацію, документи) щодо прийнятих рішень та/або вчинених дій чи бездіяльності, які є предметом дослідження в рамках моніторингу процедури закупівлі. Усі такі запити про надання пояснень автоматично оприлюднюються електронною системою закупівель. Замовник протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення запиту про надання пояснень щодо прийнятих рішень та/або вчинених дій чи бездіяльності, які є предметом дослідження в рамках моніторингу процедури закупівлі, повинен надати відповідні пояснення (інформацію, документи) через електронну систему закупівель.

Замовник у межах строку здійснення моніторингу процедури закупівлі має право з власної ініціативи надавати пояснення щодо прийнятих рішень та/або вчинених дій чи бездіяльності, які є предметом дослідження в рамках моніторингу процедури закупівлі.

Аналіз наведених правових норм вказує на те, що під час проведення моніторингу процедури публічної закупівлі державний аудитор вправі витребовувати у замовника пояснення, інформацію та документи з приводу тих рішень та/або дій чи бездіяльності, які приймалися (вчинялися/не вчинялися) замовником та охоплюються предметом дослідження в межах відповідного моніторингу процедури закупівлі. Водночас замовник зобов`язаний надати запитувані пояснення, інформацію та документи протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення запиту. Ненадання таких пояснень (інформацію, документів) свідчить про порушення замовником вимог частини п`ятої статті 8 Закону № 922-VIII.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, 24.11.2022 в межах моніторингу процедури закупівлі UA-2022-10-06-012020-а державний аудитор Рижій Л.В. в електронній системі закупівель оприлюднила запит про надання замовником пояснень, яким витребувала у позивача пояснень з двох питань, зокрема щодо того, яким чином та на підставі яких документів здійснено обґрунтування розміру витрат, технічних та якісних характеристик предмета закупівлі та визначено його очікувану вартість, а також у запиті зобов`язано позивача надати посилання на сторінку вебсайту, на якому розміщено обґрунтування технічних та якісних характеристик предмета закупівлі, розміру витрат, очікуваної вартості предмета закупівлі.

У відповідь на вказаний запит 29.11.2022 позивач завантажив у систему письмові пояснення щодо поставлених відповідачем питань у вигляді окремого файлу.

При цьому, як вбачається зі змісту оскаржуваного висновку, відповідь на друге запитання запиту відповідач визнав належною і достатньою, а відповідь на перше запитання розтлумачив як таку, що надана не по суті, тобто не надана взагалі, у зв`язку з чим констатував порушення позивачем вимог частини п`ятої статті 8 Закону № 922-VIII.

Даючи оцінку доводам апелянта щодо правомірності дій відповідача під час прийняття спірного рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Як було зазначено представником позивача та не заперечувалось представником відповідача в суді апеляційної інстанції, що позивач надав пояснення на запит органу державного фінансового контролю, у зв`язку з чим позивач як замовник бездіяльності не допустив та виконав свій обов`язок, визначений законом, щодо надання запитуваних пояснень (інформації, документів) протягом трьох робочих днів з дня оприлюднення запиту.

Суд апеляційної інстанції, зауважує, що при таких обставинах судом першої інстанції обґрунтовано встановлювалось: по-перше, чи правомірним був запит аудитора в оспорюваній частині, а саме чи були законні підстави для витребування у замовника відповідних пояснень (інформації, документів) та чи запитувані пояснення стосувалися тих рішень, дій, бездіяльності, які повинен був вчинити замовник в процесі публічної закупівлі, внаслідок чого вони увійшли до предмету дослідження моніторингу та могли бути витребувані органом державного фінансового контролю. По-друге, чи був запит достатньо чітким для того, щоб позивач міг належним чином виконати свій обов`язок щодо надання пояснень із запитуваних питань. І, по-третє, чи можна вважати надані позивачем пояснення на запит такими, що були надані не по суті запитуваної інформації, а тому можуть розцінюватися як такі, що не надані взагалі. Водночас визнання запиту неправомірним (таким, що зроблений без достатніх підстав) або неконкретним (таким, що допускає різні варіанти пояснень суб`єктивного характеру, оцінка яких може бути різною) не може вказувати на порушення замовником вимог частини п`ятої статті 8 Закону № 922-VIII.

Колегія суддів зазначає, що докази і доказування - один із найважливіших інститутів адміністративного права. Адже саме з допомогою доказів суд з`ясовує дійсні правовідносини сторін, обставини, що мають значення для справи.

Суд зауважує, що докази - це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність оспорюваних обставин. Тобто доказом є не факт, не обставина, а фактичні дані.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у справі, та інших обставин, які мають значення, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Достатність доказів визначається як наявність у справі такої сукупності зібраних доказів, яка викликає у суб`єкта доказування внутрішню переконаність у достовірному з`ясуванні наявності або відсутності обставин предмету доказування, необхідних для встановлення об`єктивної істини та прийняття правильного рішення у справі.

В контексті зазначених висновків суд враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, обов`язок з доказування правомірності направлення запиту під час проведення моніторингу процедури спірної закупівлі та факту ненадання позивачем відповідні на нього перш за все покладається на відповідача.

Невід`ємною складовою такого обов`язку суд вважає обов`язок відповідача довести, що запитувані пояснення (інформація, документи) дійсно були необхідними для перевірки питання щодо дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель та мали практичне значення для надання висновків за результатами проведеного моніторингу, а також, що такий запит стосувався виконання замовником обов`язкових дій та вимог до оформлення документів, які б мали бути вчинені/складені ним відповідно до вимог чинного законодавства в процесі здійснення публічної закупівлі (окремо або у складі тендерної документації).

Так, на переконання апелянта, замовник зобов`язаний визначити очікувану вартість предмета закупівлі з урахуванням усіх його необхідних технічних, функціональних та якісних характеристик, і такий обов`язок замовника випливає зі змісту положень ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону № 922-VIII.

Разом з тим суд зауважує, що відповідно до зазначених нормативних положень планування закупівель здійснюється на підставі наявної потреби у закупівлі товарів, робіт і послуг. Заплановані закупівлі включаються до річного плану закупівель (далі - річний план).

Річний план та зміни до нього безоплатно оприлюднюються замовником в електронній системі закупівель протягом п`яти робочих днів з дня затвердження річного плану та змін до нього.

Закупівля здійснюється відповідно до річного плану.

У річному плані повинна міститися, зокрема, інформація про розмір бюджетного призначення та/або очікувану вартість предмета закупівлі.

Таким чином, обов`язок замовника визначати очікувану вартість предмета закупівлі відповідач безпосередньо пов`язує із плануванням закупівель та іншими передумовами здійснення закупівель.

Водночас, як встановлено з оскаржуваного висновку, за результатами аналізу питань визначення предмета закупівлі та відображення закупівлі у річному плані будь-яких порушень не виявлено. З цього висновується, що позивач визначив очікувану вартість предмета спірної закупівлі та належним чином відобразив її у своєму річному плані.

Крім того, у запиті від 24.11.2022 державний аудитор поставив перед позивачем вимогу про надання пояснень щодо того, яким чином та на підставі яких документів здійснено обґрунтування розміру витрат, технічних та якісних характеристик предмета закупівлі та визначено його очікувану вартість. Також позивача зобов`язано надати посилання на сторінку вебсайту, на якому розміщено обґрунтування технічних та якісних характеристик предмета закупівлі, розміру витрат, очікуваної вартості предмета закупівлі.

Однак, відповідач ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не надав належних та достатніх доказів, що відповідне обґрунтування мало міститися у складі тендерної документації в силу вимог чинного законодавства і що позивач був зобов`язаний навести таке обґрунтування в тій чи іншій об`єктивно вираженій формі.

Колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про те, що позивач мав обов`язок надати відповідь з посиланням на сторінку вебсайту, на якому розміщено обґрунтування технічних та якісних характеристик предмета закупівлі, розміру витрат, очікуваної вартості предмета закупівлі, як про те зазначено у запиті, оскільки на підтвердження зазначених обставин відповідачем не надано жодного належного обґрунтування та доказів.

Вищезазначене свідчить про те, що запит був зроблений відповідачем без достатніх правових підстав та допускав різні варіанти пояснень замовника суб`єктивного характеру.

При таких обставинах, суд апеляційної інстанції підтримує висновок суду першої інстанції, що направлений позивачу запит хоча формально й стосувався предмету моніторингу, але наперед не мав сили обов`язкового, оскільки не стосувався виконання замовником певних обов`язків у зв`язку із здійсненням закупівлі та не мав визначального значення для аналізу дотримання замовником законодавства у сфері публічних закупівель.

Тобто, на переконання колегії суддів, відсутність такого запиту не впливала на кінцевий результат моніторингу процедури спірної закупівлі. Це підтверджується самим висновком за результатами моніторингу, згідно з яким не встановлено будь-яких інших порушень, в тому числі з питань відповідності тендерної документації вимогам закону, окрім того процедурного порушення, яке є предметом спору у цій справі. Такий висновок нівелює направлений відповідачем запит та доводить твердження позивача про те, що поставлене у запиті питання, як і відповідь на нього замовника, ніяк не впливали на досягнення мети моніторингу процедури закупівлі.

Крім того, суд враховує, що тендерна документація, зокрема Додаток 3 до неї, містить обґрунтування технічних вимог та якісних характеристик предмета закупівлі та пояснює, що предмет закупівлі включає 20 одиниць тролейбусів (а суму закупівлі), які повинні відповідати наведеним у вказаному додатку технічним вимогам та характеристикам.

З огляду на викладене, беручи до уваги відсутність підстав вважати запит Управління правомірним, необхідним та обов`язковим до виконання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що в діях позивача відсутня протиправність та порушення вимог частини п`ятої статті 8 Закону № 922-VIII.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційні скарги без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Північного офісу Держаудитслужби в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 23 лютого 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.