Справа № 260/2302/23
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2023 рокум. Ужгород№ 260/2302/23

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Луцович М.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська область, 10003, ) про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.09.2022 року №53 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком від 26.11.2022 року №53 та не зарахування в повному обсязі до страхового стажу періоди:

- навчання з 01.09.1979 по 22.07.1980 в «Гродненское среднее городское профессионально-техническое училище №141 радиотехники» згідно атестату №1249 від 22.07.1980;

- період роботи в «Ленинский РОНО г.Гродно» з 10.10.1982 по 18.07.1983 року (запис №4-5 трудової книжки);

- період роботи в дитячому дитсадку-яслях № 45 «Океанрыбфлот» з 08.09.1986 по 02.01.1989 (запис №11-13 трудової книжки);

- період роботи в дитячому садку № 27 «Клапедський опытный судоремзавод» з 05.10.1990 по 04.01.1993 (запис № 18-19 трудової книжки);

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 то загального трудового стажу періоди навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980 в «Гродненское среднее городское профессионально-техническое училище №141 радиотехники» згідно атестату №1249 від 22.07.1980; період роботи в «Ленинский РОНО г. Гродно» з 10.10.1982 по 18.07.1983 року (запис №4-5 трудової книжки); період роботи в дитячому дитсадку-яслях № 45 «Океанрыбфлот» з 08.09.1986 по 02.01.1989 (запис №11-13 трудової книжки); період роботи в дитячому садку №27 «Клапедський опытный судоремзавод» з 05.10.1990 по 04.01.1993 (запис №18-19 трудової книжки) та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 17.09.2022 року .

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19 вересня 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 28.09.2022 №0700-0201-8/37005 відповідач 1 направив позивачу рішення про відмову в призначенні пенсії від 26.09.2022 року №53, прийняте Головним управлінням Пенсійною фонду України в Дніпропетровській області. Як наслідок, з наявних у позивача понад 29 років страхового стажу, відповідачем 2 зараховано тільки 28 років 10 місяців 08 днів, що у відповідності до ст.26 Закону України №1058-ІV дає право на призначення пенсії тільки при досягненні особою 63 років. 18 листопада 2022 року позивач повторно звернулася до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком. Листом від 12.12.2022 №0700-0201-8/477665 відповідач 1 направив позивачу рішення про відмову в призначенні пенсії від 26.11.2022 року №53, прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку. Позивач вважає рішення відповідачів 2, 3 протиправними, щодо не зарахування до страхового стажу періодів навчання відповідно атестату №31249 від 22.07.1980 з 01.09.1979 по 22.07.1980, період роботи в «Ленинский РОПО г.Гродно» з 10.10.1982 по 18.07.1983 року, період роботи в дитячому дитсадку- яслях № 45 «Океанрыбфлот» з 08.09.1986 по 02.01.1989, період роботи в дитячому садку № 27 «Клапедський опытный судоремзавод» з 05.10.1990 по 04.01.1993, оскільки на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. Неточність записів, відсутність печатки не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність ведення та заповнення трудової книжки.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

04 травня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надало суду письмовий відзив на позов, у якому зазначає, що згідно частини першої статті 26 Закону «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року - не менше 29 років. За результатами розгляду документів наданих до заяви до страхового стажу позивача не зараховано період: навчання відповідно атестату №1249 від 22.07.1980 з 01.09.1979 до 22.07.1980, оскільки печатка зазначена на іноземній мові; роботи відповідно до трудової книжки з 08.09.1986 до 02.01.1989, оскільки дата наказу на звільненні « 22.12.1988» не відповідає даті звільнення « 02.01.1989»; роботи з 05.10.1990 до 04.01.1993, оскільки наявне виправлення в даті наказу на звільнення. Для зарахування до страхового стажу вищевказаних періодів роботи позивача не надано уточнюючі довідки, визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993р. № 637. Таким чином, підтверджений належними документами страховий стаж позивача складає 28 років 02 місяці 16 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком, тому позивачу відмовлено в призначенні пенсії. З огляду на вказане, дії Головного управління ПФУ в Житомирській області є правомірними та вмотивованими, а позов задоволенню не підлягає.

12 червня 2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало відзив на позовну заяву, в якому заперечує щодо позовних вимог у повному обсязі. Відповідно наданих документів при призначенні пенсії за віком, заяви про стаж та даних, які містяться в Реєстрі застрахованих осіб, загальний страховий стаж позивача складає 28 років 10 місяців 08 днів, а вік позивача 60 років. За доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи: з 10.10.1982 по 18.07.1983 року, оскільки печатка на звільнення не читається; з 08.09.1986 по 02.02.1989, оскільки відсутня печатка та підпис відповідальної особи за звільнення; з 05.10.1990 по 04.01.1993 - наявне виправлення в даті наказу про звільнення; період роботи згідно записів 20-21, оскільки для його зарахування необхідно надати переклад. Враховуючи вищезазначене, відділом призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області відмовлено в призначенні пенсії за віком та прийнято відповідне рішення від 26.09.2022 року № 53 про відмову.

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області правом на подання відзиву на позов не скористалося.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.263 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, матеріали пенсійної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 19 вересня 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

За результатами розгляду вищевказаної заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №53 від 26.09.2022, яке обґрунтоване тим, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 29 років, а страховий стаж позивача становить 28 років 10 місяців 08 днів. При цьому за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховані періоди: з 10.10.1982 по 18.07.1983 року, оскільки печатка на звільнення не читається; з 08.09.1986 по 02.02.1989, оскільки відсутня печатка та підпис відповідальної особи за звільнення; з 05.10.1990 по 04.01.1993 - наявне виправлення в даті наказу про звільнення; період роботи згідно записів 20-21, оскільки для його зарахування необхідно надати переклад.

18 листопада 2022 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.

За результатами розгляду вищевказаної заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №53 від 26.11.2022, яке обґрунтоване тим, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 29 років, а страховий стаж позивача становить 28 років 02 місяці 16 днів. При цьому за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу позивача не зараховані періоди: навчання відповідно атестату №1249 від 22.07.1980 з 01.09.1979 до 22.07.1980, оскільки печатка зазначена на іноземній мові; роботи відповідно до трудової книжки з 08.09.1986 до 02.01.1989, оскільки дата наказу на звільненні « 22.12.1988» не відповідає даті звільнення « 02.01.1989»; роботи з 05.10.1990 до 04.01.1993, оскільки наявне виправлення в даті наказу на звільнення.

Вважаючи такі рішення протиправними, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зважає на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу, починаючи з 01 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року, не менше 29 років.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із пунктом "а" статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII) вказаного Закону, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Згідно з ч.1 ст.56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-XII (далі Закон №1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (далі Порядок №637).

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 (далі - Інструкція №58).

Відповідно до пункту 1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується "05.01.1993".

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції №58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 6.1 Інструкції №58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Судом встановлено, що до страхового стажу позивача не зараховано навчання з 01.09.1979 по 22.07.1980 в «Гродненское среднее городское профессионально-техническое училище №141 радиотехники», період роботи в «Ленинский РОПО г.Гродно» з 10.10.1982 по 18.07.1983 року, оскільки печатка на звільнення не читається, період роботи в дитячому дитсадку- яслях № 45 «Океанрыбфлот» з 08.09.1986 по 02.01.1989, оскільки дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення, а також відсутня печатка та підпис відповідальної особи на звільненні, період роботи в дитячому садку № 27 «Клапедський опытный судоремзавод» з 05.10.1990 по 04.01.1993, оскільки наявні виправлення в даті наказу про звільнення.

За змістом вказані записи відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, що була чинною у вказаний період, оскільки всі графи трудової книжки заповнені правильно. Згідно вказаної інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівників.

Крім того, п.3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній передбачає надання додаткових документів для підтвердження трудового стажу лише за умови, що в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Натомість записи трудової книжки серії НОМЕР_2 не містять неправильних чи неточних даних.

Крім того, Верховний Суд, висновки якого мають враховувати суди відповідно до положень частини п`ятої статті 242 КАС України, у постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах, організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 заповнення трудових книжок і вкладишів до них проводиться мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, біля яких розташоване дане підприємство, установа, організація, і офіційною мовою СРСР.

Щодо неврахування періоду навчання позивача з 01.09.1979 по 22.07.1980 в «Гродненское среднее городское профессионально-техническое училище №141 радиотехники» суд зазначає, що як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 зиписи в такій здійснювалися російською мовою, запис про навчання позивача з 01.09.1979 по 22.07.1980 теж виконаний російською мовою, печатка організації «Гродненское среднее городское профессионально-техническое училище №141 радиотехники» на російській мові, яка на момент ведення трудової книжки була офіційною мовою СРСР.

Позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи та ці записи є належними та допустимими доказами на підтвердження його страхового (трудового) стажу. Виправлення в написанні дати наказу про звільнення, нечитабельна печатка, відсутність печатки організації та підпису уповноваженої особи на звільненні не може нівелювати відомості трудової діяльності та позбавляти права позивача на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого ним стажу, а відмова відповідача в зарахуванні спірного стажу порушує принцип рівності особи перед законом.

Неврахування періоду роботи з 08.09.1986 по 02.01.1989, оскільки дата наказу про звільнення не відповідає даті звільнення на переконання суду є безпідставним, так як законом не заборонено в наказі про звільнення зазначати конкретну дату звільнення особи, яка настане в майбутньому.

Суд зазначає, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період.

При цьому працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на загальних підставах.

Наведене цілком узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Верховний Суд у постанові від 21.02 2020 у справі № 291/99/17 висловив думку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у призначенні пенсії.

Суд зазначає, що не зарахування спірних періодів роботи до стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Відповідачі в свою чергу не надали суду доказів того, що в трудовій книжці позивача містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Разом з тим, окрім наведеної обставини, трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про роботу за весь період і на переконання суду є достатнім підтвердженням права на пенсійне забезпечення. При цьому, при вирішенні цієї справи суд враховує те, що позивач жодним чином не впливає на дотримання порядку заповнення трудової книжки та не може нести негативні наслідки за окремі недоліки у внесених в ній записах.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідачі не врахували, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а.

Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до підпункту 2 пункту 6 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Управління Фонду має право отримувати безоплатно в установленому законодавством порядку від державних органів та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій усіх форм власності і від фізичних осіб підприємців відомості про нарахування, обчислення і сплату страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для здійснення покладених на управління Фонду завдань.

Такі повноваження Пенсійного фонду повинні бути використані з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких вони спрямовані.

Відтак, у випадку виникнення сумнівів щодо достовірності поданих особою документів відповідачі наділені правом звернення до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій з метою отримання інформації, необхідної для здійснення їхньої діяльності. Однак, відповідачі таким правом не скористалися.

Серед критеріїв, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відтак, на переконання суду, не може слугувати причиною порушення прав та інтересів особи на належне соціальне забезпечення сумніви пенсійного органу щодо певних записів у трудовій книжці та відсутність інших підтверджуючих документів при цьому без повідомлення особи про такі сумніви або встановлені розбіжності.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.09.2022 року №53 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26.11.2022 року №53 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та їх скасування.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині зобов`язання призначити пенсію, враховуючи висновок суду про протиправність дій відповідачів 2,3 та скасування рішень про відмову у призначенні пенсії, а також зважаючи на наявність необхідних документів, які в сукупності підтверджують право позивача на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд вважає, що зобов`язання призначити пенсію ОСОБА_1 буде належним та ефективним захистом прав особи.

Разом з цим позивач просить призначити пенсію з 17.09.2022, тобто з моменту набуття права на призначення пенсії за віком.

Оскільки позивач досягла пенсійного віку, необхідного для призначення пенсії за віком (60 років) та за наявності відповідного страхового стажу, а із заявою про призначення пенсії звернулася 19.09.2022 року, тобто в межах трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку, тому пенсія має бути призначена саме з дати звернення з відповідною заявою (з 19.09.2022 року).

Крім того, визначаючись щодо органу, який має призначити пенсію позивачу, суд зазначає, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі Порядок №22-1, у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 №25-1), передбачає можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Так, згідно із пунктом 4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Зважаючи на те, що за наслідками звернення позивача із заявою про призначенні пенсії вже були прийняті відповідні рішення і, як наслідок, електронна пенсійна сформована та передана за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, а також те, що за наслідками перегляду правомірності відмови в призначенні пенсії повідомлення надано Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, а також враховуючи, що позивач проживає на території Закарпатської області, з метою більш швидкого та ефективного захисту прав особи у відносинах соціального захисту, суд вважає за можливе зобов`язати вчинити відповідні дії саме Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідачі, заперечуючи проти позову не довели, з посиланням на відповідні докази правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню частково.

Разом з тим, суд встановив, що при зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у розмірі 2147,20 грн., тому, враховуючи приписи статті 139 КАС України, судовий збір підлягає стягненню солідарно з відповідачів 2, 3, протиправні рішення яких стали підставою для виникнення даного спору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77, 90, 139, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (пл. Народна, буд. 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88008, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська область, 10003, ) про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 26.09.2022 року №53 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 26.11.2022 року №53 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1979 по 24.07.1980; період роботи з 10.10.1982 по 18.07.1983 року (запис №4-5 трудової книжки); період роботи з 08.09.1986 по 02.01.1989 (запис №11-13 трудової книжки); період роботи з 05.10.1990 по 04.01.1993 (запис №18-19 трудової книжки) та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме: 19.09.2022.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49094, ) судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирська область, 10003, ) судовий збір у сумі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМ.М. Луцович