Справа № 585/1294/23
Суддя: Євтюшенкова В. І.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/1294/23
Номер провадження 2-а/585/32/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

Справа № 585/1294/23, провадження № 2-а/585/32/23

Позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач 1: Інспектор взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Клименко Аліна Михайлівна,

відповідач 2: Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернувся до Роменського міськрайонного суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6690980 від 17.03.2023.

Позовні вимоги мотивує тим, що оскаржуваною постановою на нього накладено штраф у розмірі 340 грн. за порушення норм ст. 122 ч.1 КУпАП (зупинка т/з ближче 30 м до посадкового майданчика, а саме 20 м від посадкового майданчика для зупинки т/з) . Але, винесена постанова не обґрунтована , а викладені у ній обставини не відповідають дійсності. Так, 17.03.2023 близько 09 год. 35 хв. він здійснив зупинку по вул. 1 Набережна річка Стрілки в м. Суми. До нього під`їхали працівники поліції і повідомили, що він здійснив зупинку ближче 30 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних т/з. Він заперечив, сказавши, що зупинився більше ніж за 30 метрів від посадкового майданчика та попросив здійснити заміри, задля підтвердження його слів, але працівники поліції сказали, що їм і так все видно. Його пояснення не були взяті до уваги, відносно нього винесли постанову і наклали стягнення. Але притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Крім того, зазначає, що постанова не містить посилань на жодні належні та допустимі докази, зокрема показання технічних приладів. Докази , які б підтверджували правомірність накладення на нього стягнення відсутні. Посилаючись на норми ст.ст. 7, 245, 287 КУпАП, ст. 7, 77 КАС України, просить скасувати оскаржувану ним постанову.

У відзиві на позов відповідач - інспектор взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Клименко А.М. просить постанову серії ЕАС №6690980 від 17.03.2023 залишити без змін, а позов без задоволення. Свої позицію мотивує тим, що правопорушення, вчинене позивачем, було зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VВ-400, № НОМЕР_1 , 470821. На службові відео реєстратори, які використовуються у службовій діяльності поліцейськими управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, не поширюється дія технічних регламентів, яка б передбачала обов`язкову наявність сертифікату дослідження конструкції. Керуючись ч.3 ст. 18, ст. 32 Закону вона підійшла до позивача, відрекомендувалась, пояснила, що він порушив п.15.9 е ПДР України, а саме здійснив зупинку транспортного засобу ближче 30 метрів, а саме 20 метрів від посадкового майданчика для зупинки маршрутних засобів, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 122 КУпАП, роз`яснила позивачу ст. 63 Конституції України та пояснила, що справа відносно нього буде розглянута на місці.(відповідно до ч.1 ст. 176 КУпАП). Розглянувши в присутності позивача матеріали, врахувавши усні пояснення водія, вона винесла постанову серії ЕАС №6690980 від 17.03.2023 про накладення на позивача штрафу у розмірі 340 грн., оголосила постанову та вручила її позивачу. Позивач під час розгляду справи клопотань не заявляв. Позивачем не долучено до матеріалів справи належних доказів на підтвердження обставин, викладених ним у позові, в той же час правопорушення зафіксоване і відеозапис долучено до відзиву. Сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Оскаржувана позивачем постанова за формою відповідає вимогам ст. 283 КУпАП. Вона (інспектор) діяла у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України, обґрунтовано, сумлінно, своєчасно, з дотриманням принципу рівності перед законом, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

29 березня 2023 року позов залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.12).

11 квітня 2023 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання (а.с.15).

08 травня 2023 року постановлено ухвалу замінити неналежного відповідача Головне управління Національної поліції в Сумській області (40000, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23) на належного відповідача - Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції (м. Суми, вул. Білопільський шлях, 18/1) (а.с.52).

30 травня 2023 року судом закінчено підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Поновлено строк звернення до суду (а.с.64).

Позивач надав заяву, в якій позов підтримав і просив розглядати справу у його відсутності (а.с.70)

Відповідачі до суду не з`явились, про час і місце судового засідання повідомлені належним чином (а.с.68, 69).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 246 КАС України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАС №6690980 від 17.03.2023 на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 340 грн. за порушення ч.1 ст. 122 КУпАП. В постанові зазначено час та місце скоєння, суть та обставини правопорушення: 17.03.223 о 09:34 м. Суми, вул. 1-ша Набережна річки стрілки 3А водій здійснив зупинку ТЗ ВАЗ 2111 4924СА ближче 30 метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних ТЗ що було зафіксовано на відеореєстратор Motorola Solutions VВ-400 (чим порушив п.15.9. е ПДР порушення зупинок ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних ТЗ). Постанова містить роз`яснення щодо порядку сплати штрафу, підпис особи, що її винесла, пункт щодо роз`яснення прав за ст. 268 КУпАП та строк її оскарження, графу щодо отримання копії постанови, реквізити для сплати штрафу (а.с.6)

Позивач з указаною постановою по справі про адміністративне правопорушення не погоджується, звернувся до суду з адміністративним позовом.

Відповідачем - Інспектором взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Клименко А.М. до відзиву на позов долучено відеозапис з бодікамери, на якому зафіксовано момент зупинки ТЗ позивачем, його розмову з інспекторами, процес розгляду справи відносно нього, а також місце, де зупинився ОСОБА_1 , дорожній знак, який вказує на те, що до місця зупинки маршрутних ТЗ 20 метрів та місце де зупинився ОСОБА_1 . При цьому, візуально від автомобіля позивача до указаного дорожнього знаку, відстань більша, ніж 10 метрів, відповідно до самої зупинки маршрутних транспортних засобів, відстань здається більшою, ніж 30 метрів. При цьому, з відеозапису не вбачається, що працівниками патрульної служби проводились відповідні заміри відстані.

З досліджених доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склались правовідносини з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України «Про національну поліцію».

Норми права, застосовані судом:

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Статтею 7 КАС України визначено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух, встановлюють Правила дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі ПДР України).

Відповідно до статті 14 ЗУ «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух; не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом; у випадках, визначених Законом України "Про екстрену медичну допомогу", надавати необхідну домедичну допомогу та вживати всіх можливих заходів для забезпечення надання екстреної медичної допомоги, у тому числі потерпілим внаслідок дорожньо-транспортних пригод.

Згідно з п. 1.10. ПДР України терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо).

В ч. 1 ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 1 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені статтею 183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У відповідності до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Мотиви суду.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожного окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Так, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6690980 від 17.03.2023 на позивача накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. У постанові вказано, що ОСОБА_1 порушено п. 15..9. е ПДР України (а.с.6).

Відповідно до п. 15.9 (е) Правил дорожнього руху України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

Як вже наведено вище, суду в якості доказів обставин подій, які мали місце 17.03.2023 о 09:38 год. в м. Суми, по вул. Перша Набережна річки стрілки, 3А, відповідачем 1 надано цифровий носій інформації - диск формату DVD-R (а.с.48).

При відтворенні цифрової інформації у судовому засіданні за допомогою комп`ютерної техніки встановлено, що диск містить файли. При відтворенні файлів видно, що автомобіль марки «ВАЗ 2111», під керуванням позивача, здійснив зупинку, водій вийшов з машини та запитав у працівників поліції, де тут можна зупинитись. До нього підійшов патрульний, почав розмову, перевірив документи водія, потім підійшла відповідач інспектор Клименко А.М., та повідомила ОСОБА_1 про порушення ним п. 15.9 (е) ПДР. При цьому, як вбачається з позовної заяви, так і підтверджується відеозаписом, наданим відповідачем, заміру відстані від транспортного засобу позивача до посадкового майданчика для зупинки маршрутних транспортних засобів на місці події здійснено не було.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду № 216/5226/16-а від 18.07.2019 належним доказом адміністративного правопорушення за порушення вимог п. 15.9 (е) ПДР, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт зупинки автомобіля ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів.

Отже, з досліджених в судовому засіданні доказів, суд вбачає, що відповідачем не було надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів порушення позивачем п. 15.9 (е) Правил дорожнього руху, тобто вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, адже, відеозапис, який покладений відповідачем в основу оскаржуваного рішення, хоча і зазначений у постанові як додаток, але не містить належних доказів вчинення адміністративного правопорушення, та не може підтверджувати правомірності дій щодо притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

З постанови Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження № К/9901/29775/18, вбачаться, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

За таких обставин колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що відповідачем 1 не надано доказів того, що прийняте нею рішення є правомірним, оскільки, на думку суду, відповідач 1 прийняла рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за відсутності належних доказів, з порушенням вимог Кодексу адміністративного судочинства України,у зв`язку з чим суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки суду не впливають.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно матеріалів справи, позивач, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 536, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 підлягає стягненню на користь держави.

Також судом застосовані норми процесуального права, які регулюють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 241-246, 250 КАС України.

Суд вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Інспектора взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Клименко Аліни Михайлівни, Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії ЕАС №6690980 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 17.03.2023 відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції на користь держави судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається на підставі ч. 4 ст. 286 КАС України, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження .

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Інспектор взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції Клименко Аліна Михайлівна, адреса: вул. Білопільський шлях, 18/1 м. Суми, 40009.

Відповідач: Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції адреса: вул. Білопільський шлях, 18/1 м. Суми, 40009.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова