Справа № 182/8306/21
Суддя: Рунчева О. В.
Дата ухвалення: 2023-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 182/8306/21
Провадження № 2-а/0182/25/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.05.2023 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Нагаєвої Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НРУП ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

В СТ А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з вищевказаним адміністративним позовом, посилаючись на наступні обставини.

В обґрунтування доводів позову ОСОБА_1 посилається на те, що 26.11.2021 року капралом поліції Радченко О.Б. була складена постанова ГАБ номер 724214 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.44 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу 170 гривень.

Зазначає, що відповідно до постанови вона начебто порушувала постанову Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року зі змінами, а саме п.2 підпункту 1, чим порушувала ст.44 ч.3 КУпАП, тим що перебувала в громадському місці без вдягнутих засобів індивідуального захисту маски, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Вину у вчиненні правопорушення заперечує посилаючись на неконституційність введених Постановою КМУ обмежень прав і свободи. Порушення нею правил карантину, які встановлені не у конституційний спосіб, не є підставою адміністративної відповідальності. За таких обставин провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю згідно ч.1 ст.247 КУпАП за відсутності складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного позивач просить визнати протиправною та скасувати Серія ГАБ № 724214 від 26.11.2021 року про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.44 КУпАП, зазначену справу про адміністративне правопорушення закрити, а також визнати протиправними дії поліцейського ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Враховуючи вказані обставини, вона звернулась до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою судді від 23.12.2021 року вказаний адміністративний позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відкрито провадження по справі (а.с.27-28).

У відповідності до ч. 1 ст. 268 КАС України відповідача та інших учасників справи було негайно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву, запропоновано надати адміністративний матеріал відносно позивача.

10.02.2022 року на адресу суду від представника відповідача Ізотової Т.Л. надійшов відзив на позовну заяву (а.с.32-36), згідно якого просять у задоволенні позову відмовити, оскільки постанова ГАБ № 724214 від 26.11.2021 року відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а зібрані у ході адміністративної справи докази вказують на порушення позивачем ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Позивач до суду не з`явилась, повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, але у відзиви просив про розгляд справи за відсутності представника (а.с.36).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статі, не перешкоджає розгляду справи, що відповідає положенням ч.3 ст.268 КАС України.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26 листопада 2021 року відносно позивача складена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил щодо карантину, серії ГАБ №724214, якою на останню було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 170 гривень.

В обґрунтування спірної постанови вказано те, що ОСОБА_1 26.11.2021 року о 15 годині 50 хвилин в м.Нікополь по вул.В.Усова буд.18 в магазині «АТБ» знаходилась без засобів індивідуального захисту, а саме маски, що закриває ніс та рот, чим порушила п.п. 1 п. 2 2 постанови КМУ №1236 від 09.12.2020 року та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 44-3 КУпАП України (а.с.24)

Оскарження правомірності винесеного суб`єктом владних повноважень рішення у формі постанови від 26.11.2021 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення від 07.12.1984 року №80731-X; Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Постанова №1236) установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 грудня 2021 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).

Згідно з положенням Постанови №1236 з 17 червня 2021 року на території України встановлюється «зелений» рівень епідемічної небезпеки, відповідно до якого забороняється перебування в громадських будинках і спорудах, громадському транспорті, без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема распіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороби», особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороби, несуть відповідальність згідно із законами України.

Частиною 2 статті 44-3 КУпАП передбачено відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Частиною другою ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту спірної постанови випливає, що підставою для притягнення особи до відповідальності слугувало те, що Позивач знаходився у громадській споруді без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

У постанові, яку оскаржує позивач та копія якої додана до матеріалів позову, не вбачається, що особі, яка притягається до відповідальності, роз`яснювалися її процесуальні права та обов`язки, встановлювалися обставини, що мають значення при визначенні розміру стягнення (матеріальне становище місце роботи, дохід, інформація щодо складу сім`ї правопорушника, наявність на його утриманні непрацездатних осіб).

Крім того, з тексту постанови не вбачається, що були з`ясовані усі обставини справи. Так, не вказано про проведення відеозйомки, не зазначено жодного доказу на підтвердження скоєння правопорушення, чи про наявність свідків правопорушення.

Відповідачем, на якого покладено обов`язок доказування, не надано жодних доказів вчинення Позивачем адміністративного правопорушення, що свідчить про не підтвердження наявності в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо наявності суттєвих порушень при винесенні відповідачем відносно нього постанови про адміністративне правопорушення від 26.11.2021 року.

Згідно до вимог статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підставами для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у відповідності до статей 284 та 247 КпАП України є, зокрема, відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Таким чином, оскільки судом було встановлено те, що з оскаржуваної постанови не вбачається наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, за яке його було притягнуто до відповідальності, а відповідачем жодного доказу на підтвердження цього (як на правомірність прийнятого рішення) надано не було, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дії поліцейського ВРПП Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капрала поліції Радченко О.Б., суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З аналізу зазначеного випливає те, що визнанням протиправним та скасуванням рішення суб`єкта владних повноважень у справі фактично охоплюються і вимоги щодо визнання протиправними дій по складанню оскаржуваної постанови, оскільки при прийнятті зазначеного рішення, діям суб`єкта владних повноважень надається відповідна правова оцінка, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. 9, 14, 73, 74, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до НРУП ГУНП в Дніпропетровській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №724214 від 26.11.2021 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 170 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП закрити в зв`язку з відсутністю в її діях події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя: О. В. Рунчева