Справа № 460/5249/23
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2023 року м. Рівне №460/5249/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі-відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі-відповідач-2), у якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.02.2023 № 30, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком;

зобов`язати відповідача-2 зарахувати до страхового стажу позивача періоди роботи з 01.01.1992 по 27.12.1992 та з 07.07.1994 по 06.08.1997 в російській федерації;

зобов`язати відповідача-2 призначити позивачу пенсію за віком з 02.02.2023 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Стислий виклад позицій сторін.

За змістом позовної заяви, вимоги обґрунтовані тим, що позивач, 02.02.2023 звернулась до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії за віком, яка разом із поданими документами за принципом екстериторіальності передана для розгляду Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. Позивач зауважує, що 09.02.2023 відповідач-1 прийняв рішення № 30 про відмову в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності мінімального страхового стажу 29 років. При цьому, загальний страховий стаж склав 27 років 1 місяць 02 днів та до страхового стажу не зараховано період роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , починаючи з 01.01.1992 - робота в російській федерації.

Позивач вважає протиправним рішення відповідача-1 про відмову в призначенні пенсії, оскільки нею надано усі необхідні документи для вирішення питання про зарахування періодів роботи до страхового стажу, а посилання на лист Міністерства соціальної політики України від 27.12.2022 № 2800-030102-5/56080, на переконання позивача, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу зазначених періодів роботи та не є достатньою підставою для позбавлення особи передбаченого соціального захисту, з огляду на що, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

05.04.2023 через підсистему "Електронний суд" від Головного управління Пенсійного фонду в Рівненській області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач-2 заперечує щодо задоволення позовних вимог та зазначає, що відсутні правові підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити певні дії, оскільки заява позивача про призначення пенсії Головним управлінням не розглядалася та не вчинялося буд-яких дій або бездіяльності щодо позивача.

Зауважує, що проживання позивача на території, яку обслуговує Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області не може бути підставою для зобов`язання цього органу вчиняти певні дії, оскільки визначальним фактором є визначення органу яким було прийнято спірне рішення, що є предметом розгляду у цій справі та стало підставою для звернення з позовом до суду, зокрема, рішення від 09.02.2023 № 30 Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. З огляду на наведене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачем-1 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву подано не було, тому в силу вимог частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Заяви, клопотання учасників справи.

03.03.2023 представник позивача подав до суду клопотання про уточнення позовних вимог, за змістом якого уточнив позовні вимоги про необхідність зобов`язання саме відповідача-2 (на обліку у якому перебуватиме позивач) призначити пенсію за віком з урахуванням спірного страхового стажу.

Інших заяв та клопотань, які мають значення для вирішення спору до суду не надходило.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 03.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до вимог статті 263 КАС України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши матеріали, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, судом встановлено наступне.

Позивач - громадянка України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.02.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком. До заяви про призначення пенсії за віком позивачем долучено також документи про страховий стаж.

Рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області № 30 від 09.02.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком з підстав відсутності мінімального необхідного страхового стажу - 29 років.

Відповідно до змісту цього рішення, ОСОБА_1 досягла пенсійного віку 60 років та має страховий стаж 27 років 01 місяць 02 дні, при необхідному - 29 років. В страховий стаж не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , починаючи з 01.01.1992 - робота в російській федерації. Страховий стаж ОСОБА_1 розраховано з врахуванням листа Міністерства соціальної політики України від 27.12.2022 № 2800-030102-5/56080, згідно з яким до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РРФСР по 31.12.1991.

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду у Дніпропетровській області № 30 від 09.02.2023 та вважаючи його протиправним, ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом.

Норми права, які застосував суд, мотиви їх застосування та оцінка аргументів сторін.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог в контексті цієї ситуації, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Щодо соціальних виплат, стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Частиною першою статті 4 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення в Україні, яке базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, цього закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відміни від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивач на час звернення із заявою про призначення пенсії за віком досягнула 60-річного віку.

Спірним рішенням про відмову у призначенні позивачу пенсії від 09.02.2023 повідомлено, що загальний страховий стаж позивача склав 27 років 01 місяць 02 дні при необхідному 29 років, а до загального страхового стажу не враховано період роботи позивача за межами України на території російської федерації з 01.01.1992.

Надаючи правову оцінку вказаній поведінці відповідача-1, суд зазначає наступне.

Згідно з вимогами ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом трудової книжки позивача Серія НОМЕР_1 , дата заповнення 18.08.1981:

1. Запис № 11 від 16.09.1991 - прийнята вихователем в ясла садок «Малиш» Муніципального управління освіти м. Нерюнгри (наказ від 16.09.1991 № 133-к);

2. Запис № 12 від 27.12.1992 - звільнена за власним бажання для догляду за дитиною дошкільного віку (наказ від 30.12.1992 № 243-к);

3. Запис № 13 від 07.07.1994 - прийнята вихователем спецгрупи ясла садка «Малиш на період відпустки по догляду за дитиною основного працівника м. Нерюнгри Республіки Саха (Якутія) (наказ від 07.07.1994 № 122-п);

4. Запис № 14 від 06.08.1997 - звільнена за власним бажанням по догляду за дитиною до досягнення 14 років (наказ від 20.02.1997 № 97-к).

Записи про періоди роботи позивача в російській федерації, виконані в трудовій книжці, засвідчені чітким відтиском печатки відповідного закладу та не містить ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості. Доказів протилежного відповідачами не надано та судом не встановлено.

Зі змісту вказаних записів трудової книжки вбачається місце розташування закладу, у яких працювала позивач у спірний період, зокрема, «місцевість прирівняна до районів Крайньої Півночі» - м. Нерюнгри Республіка Саха (Якутія) російської федерації.

Таким чином, відомості трудової книжки позивача підтверджують періоди її роботи за межами України у районах, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що відповідачами не заперечувалось в ході розгляду наданих ОСОБА_1 документів.

Зазначені періоди роботи, що в сумі складають більше 4 роки 4 місяці та 12 днів відповідач-1 не врахував при прийнятті оскаржуваного рішення до загального страхового стажу з посиланням на лист Міністерства соціальної політики України від 27.12.2022 № 2800-030102-5/56080.

Суд враховує, що згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, які виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

За правилами частини другої статті 4 Закону № 1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, призначення і виплата пенсій в Україні здійснюється також на підставі міжнародних договорів (угод), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про зайнятість населення" від 05 липня 2012 року № 5067-VI права громадян України, які працюють за кордоном, захищаються законодавством України та держави перебування, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року № 1906-IV укладені й належним чином ратифіковані міжнародні договори України є невід`ємною частиною національного законодавства. Якщо міжнародним договором України, укладання якого відбулось у формі закону, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Відтак, до питання призначення пенсії застосовуються правила, передбачені договорами (угодами) між Україною та іншими державами.

Згідно з приписами Угод між Урядом України і урядом російської федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн від 14.01.1993 (далі - Угода у галузі пенсійного забезпечення, чинною станом на дату прийняття відповідачем-1 оскаржуваного рішення) та про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності незалежних держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами.

Згідно зі статтею 1 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, пенсійне забезпечення громадян держав-учасників цієї Угоди і членів їх сімей здійснюється по законодавству держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди у галузі пенсійного забезпечення, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди у галузі пенсійного забезпечення призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СРСР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Згідно зі ст. 11 Угоди необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

Судом констатує, що жодних документально обґрунтованих сумнівів щодо записів трудової книжки про період роботи позивача за межами України в російській федерації у спірний період відповідачі суду не надали.

Посилання відповідача-1 у рішенні про відмову у призначенні пенсії на лист Міністерства соціальної політики України від 27.12.2022 № 2800-030102-5/56080, як на відсутність підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи в російській федерації з 01.01.1992 є необґрунтованими, оскільки позивач набула трудовий стаж, звернулася за призначенням пенсії з документами, які були отриманні нею до введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Зазначений підхід узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 січня 2020 року у справі № 489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року у справі № 540/4060/20.

Таким чином, позивачем подано усі документи для підтвердження стажу її роботи на території іншої держави - російської федерації, при цьому такий стаж підлягає визнанню на території України відповідно до вищевказаних міжнародних договорів.

Суд також зазначає, що лист Мінсоцполітики України від 27.12.2022 № 2800-030102-5/56080 не може бути належним джерелом правового обґрунтування позиції відповідача-1 при прийнятті оскаржуваного рішення, оскільки листи це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.

Такий правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року (справа № 826/2426/16).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач-1 протиправно відмовив у зарахуванні до загального страхового стажу періоду роботи позивача в російській федерації, що підтверджено належними і допустимими доказами: з 01.01.1992 по 27.12.1992 та з 07.07.1994 по 06.08.1997 (в сукупності 4 роки 4 місяці та 12 днів).

Виходячи із встановлених судом обставин, загальний страховий стаж позивача, станом на дату його звернення до відповідача-2 із заявою про призначення пенсії складав понад 31 рік (добровільно зараховано Пенсійними органами 27 років 01 місяць 02 дні та протиправно не зараховані 4 роки 4 місяці та 12 днів), чого відповідно до ст. 26 Закону № 1058-IV було достатньо для прийняття відповідачем-1 рішення про призначення позивачу пенсії за віком з дня її набуття нею права - 13.11.2022 (наступного дня після досягнення 60 річного віку).

Протиправне рішення відповідача-1 від 09.02.2023 № 30 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» порушує її право на соціальний захист та підлягає скасуванню.

Для відновлення порушених прав та інтересів позивача слід зобов`язати відповідача-2 (на обліку в якому перебуватиме позивач) призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 13.11.2022 відповідно до 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 27.12.1992 та з 07.07.1994 по 06.08.1997 в російській федерації.

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду адміністративної справи відповідачі не виконали процесуального обов`язку доказування та не підтвердили правомірності своїх дій, натомість позивачем повністю доведено ті обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, а тому позов належить задовольнити повністю.

Судові витрати.

За правилами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, за подання даного адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 1073,60 грн, а тому судові витрати позивача в частині сплаченого судового збору підлягають відшкодуванню в рівних частинах обома відповідачами, до яких задоволені позовні вимоги позивача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.02.2023 № 30 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком починаючи з 13.11.2022 відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 01.01.1992 по 27.12.1992 та з 07.07.1994 по 06.08.1997 в російській федерації.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 14 червня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Олександра Борисенка, буд. 7,м. Рівне,Рівненська обл.,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076) Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Січеславська Набережна, 26,м.Дніпро,Дніпропетровська область,49094, ЄДРПОУ/РНОКПП 21910427)

Суддя Ольга ПОЛІЩУК