Справа № 520/7308/21
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 р. Справа № 520/7308/21

Харківський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд :

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо розрахунку позивачу розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2016-2018 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди;

- зобов`язати здійснити перерахунок розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2016-2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснення виплати донарахованих сум.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 року залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021 року, позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо розрахунку ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2018 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_2 здійснити перерахунок ОСОБА_1 розміру грошової допомоги на оздоровлення за 2013-2017 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, здійснивши виплату донарахованих сум, в задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 07.07.2022 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.07.2021 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 19.10.2021 по справі № 520/7308/21 скасовано в частині визнання протиправними дії відповідача щодо розрахунку позивачу розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2018 роки без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди, а також зобов`язання здійснення перерахунку розміру матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2018 роки з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди та здійснення виплати донарахованих сум з направленням справи в цій частині на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 11.08.2022 року прийнято до розгляду справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не проведено усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально- побутових питань за 2016,2017,2018 роки включно, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення, яка виплачувалась йому щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу поштою з повідомленням про вручення поштового відправлення та отримано уповноваженим представником.

Представник відповідача надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві, просив суд відмовити в його задоволенні. Листом від 10.02.2023 № 200, відповідачем повідомлено суд, що відповідно до наданої начальником фінансово - економічної служби майором Л.Метрикасом довідки про нарахування грошового забезпечення за період 2016-2018 роки, ОСОБА_1 матеріальна допомога для вирішення соціально - побутових питань не виплачувалась, оскільки він не звертався до військової частини НОМЕР_2 . Також було встановлено відсутність рапортів ОСОБА_1 на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань за 2016-2018 роки, оскільки позивач їх не подавав.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.03.2021 № 45 (по стройовій частині), позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , всіх видів забезпечення та направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій згідно копії посвідчення серії НОМЕР_4 .

Позивач зазначив, що військовою частиною НОМЕР_2 протиправно не проведено усіх необхідних розрахунків щодо нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань за 2016,2017,2018 роки включно, з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 60% місячного грошового забезпечення.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом № 2232-XII.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону № 2232-XII порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 40 Закону № 2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України Про Збройні Сили України, Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей та іншими законами.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-ХІІ (далі Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Частиною четвертою вказаної статті визначено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

У постанові Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» зазначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до пунктів 33.1, 33.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260, яка була чинною до 20.07.2018 (далі Інструкція №260), особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Після втрати чинності Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260, питання виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань було врегульоване Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260, який набрав чинності 20.07.2018 (далі Порядок №260).

Відповідно до пунктів 1, 9 вказаного Порядку військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Отже, станом на час проходження позивачем військової служби у військовій частині НОМЕР_2 законодавство (Інструкція №260 та Порядок №260) передбачали можливість отримання військовослужбовцем матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за умови подання таким військовослужбовцем заяви (рапорту) про таку виплату. Поряд з цим, у разі неподання такої заяви (рапорту) у відповідача не виникало обов`язку виплачувати матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 07.07.2022, матеріальна допомога для вирішення соціально побутових питань розраховується з розміру місячного грошового забезпечення, до складу якого, в свою чергу, входить додаткова грошова винагорода, а тому вказані виплати повинні здійснюватись з урахуванням такої додаткової грошової допомоги. Одночасно Верховний Суд вказав, що судами першої та апеляційної інстації, не досліджено питання щодо наявності рапортів позивача про призначення та виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань за період з 2016 - 2018 роки.

На виконання вимог ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 17.01.2023, представником відповідача надані пояснення з яких вбачається, що відповідно до наданої начальником фінансово-економічної служби майором Л.Метрикасом довідки про нарахування грошового забезпечення за період 2016-2018 роки ОСОБА_1 , останньому матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не виплачувалась, оскільки він не звертався до військової частини НОМЕР_2 . Також було встановлено відсутність рапортів ОСОБА_1 на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016-2018 роки, оскільки останній їх не подавав до військової частини НОМЕР_2 . Відповідно і відсутні накази командира військової частини НОМЕР_2 на виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 за 2016-2018 року, тому що підставою для видання наказу у відповідності чинному законодавству є рапорт військовослужбовця.

Отже, суд встановив, що у 2016, 2017, та 2018 роках позивачу не виплачувалась матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань, у зв`язку з неподанням заяви (рапорту) про таку виплату.

Крім того, суд зважає на правовий висновок постанови Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №814/966/16, згідно з яким відсутність письмового звернення військовослужбовця з приводу призначення матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань унеможливлює проведення відповідних виплат.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення виплати позивачу матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2016, 2017, та 2018 роки, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати між сторонами не розподіляються.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко