Справа № 160/17640/22
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/17640/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року (суддя Савченко А.В.) по справі №160/17640/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, третя особа: Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене п.5 протоколу оформлене п.5 протоколу №146 від 21.07.2022 р. комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, про відмову призначенні одноразової грошової допомоги;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме: 06.04.2022 р. відповідно до ст. 163 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Підставами позову визначено те, що відповідачем протиправно відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з підстав проведення повторного огляду позивача, під час якого встановлено вищу групу інвалідності, більш ніж через два роки після первинного огляду. Позивач зазначав, що це порушує його право на соціальний захист та отримання належної грошової допомоги у зв`язку із встановлення інвалідності II групи, внаслідок захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року позов задоволено частково, а саме:

визнано протиправним та скасовано рішення Міністерства оборони України, оформлене п.5 протоколу від 21.07.2022 р. №146 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про відмову у призначенні ОСОБА_1

одноразової грошової допомоги;

зобов`язано Міністерство оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення йому одноразової грошової допомоги від 04.04.2022 р.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з неправомірності рішення про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги. Такі висновки суд обґрунтував безпідставним посиланням відповідача на положення пункту 8 Порядку №975, яким визначено строк, протягом якого можлива виплата грошової допомоги у випадку встановлення вищої групи інвалідності. З цього приводу суд вказав на те, що вказаною нормою передбачені обмежувальні умови лише для тих випадків, коли після первинного встановлення інвалідності особа отримала відповідну суму допомоги та набула право на виплату з урахуванням вже отриманої суми. У спірному ж випадку, як зазначив суд першої інстанції, позивач не отримував грошову допомогу у зв`язку з первинним встановленням інвалідності,, у зв`язку з чим обмежувальні умови, передбачені п.8 Порядку №975, не можуть бути застосовані.

Необгрунтованим суд першої інстанції визнав і застосування відповідачем п.11 Порядку №975, яким визначена необхідність надання документів про обставини отримання поранення. З цього приводу суд вказав на те, що позивачем до своєї заяви, зокрема, було долучено чотири архівні довідки про обставини отримання поранення, але вказаним довідкам відповідачем не було надано жодної оцінки.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову у повному обсязі. Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач посилається на положення Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ №975 від 25.12.2013, пунктом 8 якого передбачено те, що у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється. З цього приводу відповідач вказує на те, що оскільки після встановлення ІІІ-групи інвалідності у 2018 році до встановлення ІІ-групи інвалідності у 2022 році пройшло більше, ніж 2 роки, то відсутні підстави для виплати допомоги.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 16.07.2018 р.

19 червня 2018 року за результатами огляду медико-соціальної експертної комісії позивачу була встановлена III група інвалідності з 02.02.2018 р., що підтверджується випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0215801.

Відповідно до анкети-запиту на підтвердження проходження військової служби роботи та інших даних на рядовий та сержантський склад, робітників та службовців ОСОБА_1 з 11.08.1984 р. по 25.05.1986 р. проходив військову службу у складі військової частини польова пошта НОМЕР_2 та брав участь у бойових діях на території ДРА.

Згідно з архівною довідкою від 03.04.2013 р. № 613/1-336 ОСОБА_1 перебував на лікуванні у військово-польовому госпіталі в/ч пп НОМЕР_3 ОСОБА_2 з 10.09.1984 р. по 10.11.1984 р. та з 03.01.1985 р. по 31.01.1985 р., у зв`язку із отриманням осколкового поранення голови та двох контузій, що підтверджено висновком спеціаліста судово-медичного експерта від 18.11.2016 р. № 190і.

Крім того, на підтвердження вищезазначених обставин, позивач надав копії довідок від 07.08.2020 р. №6/3/0-235(1), від 07.08.2020 р. №6/3/0-235(2), від 07.08.2020 р. №6/3/0-235(3).

Відповідно до витягу із протоколу Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця протоколом від 01.02.2017 р. №361 встановлено, що поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

У зв`язку з неприйняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, ОСОБА_1 у 2019 році звертався із позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.04.2019 р. у справі №160/2561/19 було задоволено позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, третя особа: Міністерство оборони України та:

- визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо не подання у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновку щодо виплати ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей»;

- зобов`язано Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки прийняти заяву про отримання одноразової грошової допомоги, підготувати та подати висновок (за формою Додаток 13 Наказу № 530) та документи до нього розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України щодо можливості виплати ОСОБА_1 , одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей» та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затверджені постановою Кабінету Міністрів України 25.12.2013 року № 975 та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 року.

На підставі рішення суду Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки направив документи позивача Міністерству оборони України, однак згідно із Протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.08.2019 р. №105 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги..., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. Висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи від 18.11 2016 р. № 190і, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 01.02.2017 р. № 361, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва). Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, які не подано на розгляд комісії.

Позивач 17.02.2020 р. звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, в якому просив:

- визнати протиправними дії Міністерства оборони України щодо не призначення йому одноразової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності III групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням ним обов`язків військової служби, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановленні інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві" та Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- скасувати пункт 24 Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №105 від 09 серпня 2019 року;

- зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із настанням інвалідності III групи, внаслідок поранення (контузії) та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, відповідно до Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.03.2020 р. у справі №160/1862/20 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

З цих підстав позивачу не було виплачено одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №154392 від 14.03.2022 р. позивачу була встановлена II група інвалідності з 19.01.2022 р.

У зв`язку із чим ОСОБА_1 було видано посвідчення від 17.03.2022 р. серії НОМЕР_4 , що він є особою з інвалідністю II групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни осіб з інвалідністю внаслідок війни.

04 квітня 2022 року позивач звернувся до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки із заявою, в якій просив виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, яке пов`язане із виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії.

Центральна військово-лікарська комісія Збройних Сил України листом від 26.05.2022 р. №598/952 повідомила позивача, що 01.02.2017 р. ЦВЛК встановила причинний зв`язок його поранення та захворювань, як його наслідків, у формулюванні - Поранення (контузія) і захворювання, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (протокол засідання ЦВЛК від 01.02.2017 р. № 361). Постанова за протоколом засідання ЦВЛК від 01.02.2017 р. № 361 приймалась на підставі висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 190-і від 18.11.2016 р. Дніпропетровського обласного бюро СМЕ, архівної довідки філії воєнно-медичних документів №6/3/1-386 від 03.04.2013 р., військово-облікових та медичних документів, у яких зазначені також наслідки у вигляді захворювань його поранення (контузії), у відповідності до вимог підпункту «г» пункту 21.5 глави 21 розділу її Положення. Враховуючи зазначене, постанова про причинний зв`язок його поранення та захворювань, як його наслідків, прийнята обґрунтовано, відповідно до діючої на 2017 рік редакції Положення, та підстав для її перегляду на теперішній час немає.

Відповідно до Протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.07.2022 р. №146 відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, оскільки заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги., затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. №975. Висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи від 18.11.2016 № 190і, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 0102.2017 № 361, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва). Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, які не подано на розгляд комісії.

Крім того, у вказаному Протоколі засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 21.07.2022 р. №146 зазначено, що згідно з пунктом 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Зміна групи інвалідності у заявника відбулася понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності.

Вважаючи протиправною відмову у призначенні та виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності II групи внаслідок захворювання, поранення (травма, контузія, каліцтво), пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивач звернувся до суду з позовом.

За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Так, встановлені обставини справи свідчать, що фактично підставою для відмови в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, стала позиція відповідача про відсутність підстав для такої виплати і така позиція обґрунтована посиланням на п.8, 11 Порядку №975.

Відповідно до пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ №975 від 25.12.2013, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, за змістом вказаної норми, особа, яка мала певну групу інвалідності та отримала у зв`язку з цим одноразову грошову допомогу, у розмірі, що відповідає цій групі інвалідності, може мати право на отримання на виплату допомоги у ще більшому розмірі, з урахуванням раніше виплаченої суми, якщо після первинного встановлення інвалідності цій особі буде встановлено вищу групу інвалідності.

Тобто, вказаною нормою передбачені обмежувальні умови лише для тих випадків, коли після первинного встановлення інвалідності особа отримала відповідну суму допомоги та набула право на виплату з урахуванням вже отриманої суми.

Оскільки у спірному випадку позивач не отримував грошову допомогу у зв`язку з первинним встановленням ІІІ групи інвалідності, то суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обмежувальні умови, передбачені п.8 Порядку №975, безпідставно застосовано відповідачем при вирішенні питання щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Щодо застосування відповідачем у спірних відносин п.11 Порядку №975.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 975 до заяви про виплату одноразової грошової допомоги, зокрема, додаються копії документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що хоча вказана норма право передбачає необхідність надання документів про причини та обставини поранення, але не конкретизує того, які саме документи такі обставини можуть підтверджувати.

З цього приводу суд першої інстанції обгрунтовано послався на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 27.07.2022 року (справа №620/3562/18), суть якої зводиться до того, що з огляду на відсутність у абзаці 6 п. 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.

У спірному випадку судом встановлено та не заперечується відповідачем те, що до заяви про виплату одноразової грошової допомоги від 04.04.2022 р., позивачем, зокрема, додано копії чотирьох архівних довідок про причини та обставини поранення.

Вказані архівні довідки від 03.04.2013 р. № 6/3/1-386 та від 07.08.2020 р. № 6/3/0-235(1), №6/3/0-235(2), № 6/3/0-235(3) (а.с. 13, 32-34), зокрема, містять інформацію, що даних про алкогольне чи наркотичне сп`яніння ОСОБА_1 в історії хвороби немає.

Натомість, жодної оцінки, при прийнятті рішення, відповідачем вказаним довідкам надано не було.

Отже, підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Міністерства оборони України, оформлене п.5 протоколу від 21.07.2022 р. №146 комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум є необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин, що є підставою для його скасування.

Погоджується суд апеляційної інстанції із визначеним судом першої інстанції способом захисту порушеного права. Так, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що за встановлених обставин справи, які дають підстави стверджувати про те, що відповідачем не в повному обсязі (неналежно) були досліджені надані позивачем документи, належним способом захисту права є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року по справі №160/17640/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова складена у повному обсязі 15.06.2023

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк