Справа № 460/4622/21
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/4622/21 пров. № А/857/1540/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі (головуючий суддя: Щербаков В.В., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_1 , -

встановив:

ОСОБА_1 , 06.05.2021 звернувся з позовом до суду, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненарахування та не виплати індексації грошового забезпечення з 28.10.2016 по 14.09.2019;

- зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 28.10.2016 по 14.09.2019 з встановленням базового місяця - січень 2008 року та березень 2018 року.

Обґрунтовує позов тим, що відповідачем здійснено неправильне нарахування та виплату індексації грошового забезпечення, а саме: невірно встановлено базовий місяць, що призвело до нарахування індексації грошового забезпечення у занижених розмірах.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2016 по 31.12.2018.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.10.2016 по 31.12.2018.

Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 без встановлення базового місяця березень 2018 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 з встановленням базового місяця березень 2018 року.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилися Військова частина НОМЕР_1 та ОСОБА_1 та оскаржили його в апеляційному порядку.

Військова частина НОМЕР_1 обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на те, що відповідної до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача ЗСУ від 02.11.2021 № Д-321/7/дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у ЗСУ», військова частина НОМЕР_4 розформована, а її правонаступником визначена військова частина НОМЕР_1 . У роздавальних відомостях на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частина НОМЕР_4 у тому числі НОМЕР_2 , яка знаходилися на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 , за період з вересня 2017 року по листопад 2018 року позивач не значиться, а тому вважає, що судом першої інстанції помилково зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за спірний період.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 обґрунтовуючи апеляційні вимоги, покликається на те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 28.10.2016 по 28.02.2018, однак протиправно залишив поза увагою питання визначення базового місяця для здійснення нарахування та виплати. Вважає, що військова частина НОМЕР_1 зобов`язана нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.10.2016 по 31.12.2018 з урахуванням січня 2008 року, як базового місяця.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.10.2016 по 31.12.2018 та прийняти у цій частині нове рішення, яким зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 28.10.2016 по 31.12.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року.

Відповідач, 10.04.2023 подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в якому просив у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.09.2019 № 188 ОСОБА_1 з 14.09.2019 був виключений зі списків особового складу частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9).

Під час звільнення з військової служби у запас, позивачу не була виплачена індексація грошового забезпечення, що підтверджується витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.09.2019 № 188.

Позивач звернувся до військової частини НОМЕР_2 щодо виплати індексації грошового забезпечення.

Проте, відповідь на дане звернення надано не було.

Не погоджуючись із діями відповідача щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення за період з 26.10.2016 по 14.09.2019 з визначенням базового місяця - січня 2008 року та березень 2018 року, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у період з 28.10.2016 по 31.12.2018 військовою частиною НОМЕР_4 (правонаступник військова частин НОМЕР_1 ) протиправно не було нараховано та виплачено позивачу індексацію грошового забезпечення, а тому з метою ефективного захисту та відновлення порушених прав позивача слід зобов`язати військову частину НОМЕР_4 (правонаступник військова частин НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період 28.10.2016 по 31.12.2018.

Крім цього, дійшов висновку, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивача за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 повинна здійснюватися із застосуванням базового місяця березень 2018 року, в якому Постановою № 704 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців. Однак, всупереч цьому, відповідачем індексацію за період з 01.01.2019 по 30.04.2019 було нараховано без базового місяця березень 2018 року, що є протиправним.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання служби військовослужбовців, а саме межі реалізації ними своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII).

Відповідно до ч. ч. 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII.

Так, згідно із ст. 2 Закону № 1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Відповідно до положень ст. ст. 4, 6 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Враховуючи наведене, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці. За вимогами вказаних нормативно-правових актів проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи в тому числі військовослужбовців.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2003 № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

У зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), яка набрала чинності з 15 грудня 2015 року та підлягала застосуванню з 01 грудня 2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення.

Серед іншого, внесеними змінами передбачено ряд новел в порядку проведення індексації грошових доходів населення.

Так, в редакції Постанови № 1013 пункт 5 Порядку № 1078 викладено у такій редакції:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу…».

Таким чином, починаючи з 01 грудня 2015 року обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець.

Отже, якщо раніше базовим місяцем вважався місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної зарплати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати), то після прийняття Постанови № 1013 від 09 грудня 2015 року місяцем підвищення став місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного грошового утримання, стипендій, виплат із соціального страхування (пункт 5 Порядку № 1078).

Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника (в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок), а саме від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.

Вирішуючи питання про те, який базовий місяць мав бути встановлений при нарахуванні індексації грошового забезпечення за спірний період, суд апеляційної зазначає, що 07.11.2007 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 1294) відповідно до пункту першого якої грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України затверджена Додатком 1 до Постанови № 1294, ця Постанова набрала чинності з 01.01.2008.

Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.

Постанова № 1294 втратила чинність 01.03.2018 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців та установлено для них нові додаткові види грошового забезпечення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що не було підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з 01.01.2008 (після набрання чинності Постановою № 1294) по березень 2018 року (до моменту набрання законної сили Постанови № 704), що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації.

Отже, за період з 01.01.2016 базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача, повинен бути січень 2008 року.

Аналогічна правова позиція щодо визначення базового місяця для нарахування індексації грошового забезпечення викладено у постанові Верховного Суду від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за змістом положень абзаців 3-5 пункту 5 Порядку № 1078 (в редакції, яка діє з 15 березня 2018 року) сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Отже, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

Оскільки в березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума індексації в березні 2018 року повинна розраховуватися як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Відповідно до абзацу 6 пункту 5 Порядку № 1078, до визначеної (згідно абзаців 4 та 5 пункту 5 Порядку № 1078) суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації (103 відсотка).

Тобто, з березня 2018 року підлягає до виплати сума індексації грошового забезпечення, визначена на підставі вищенаведених положень Порядку № 1078, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить таку суму індексації.

Згідно з пунктом 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

При цьому, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1 %, в квітні 2018 року - 100,8 %, в травні 2018 року - 100,0 %, в червні - 100,0 %, в липні - 99,3 %, в серпні - 100,0 %, у вересні - 101,9 %, в жовтні - 101,7 %.

Таким чином, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103 % (100,8% * 100,0% * 100,0% * 99,3% * 100,0% * 101,9% * 101,7% * 100) перевищено, що є підставою для індексації заробітної плати. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, а тому індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року.

Оскільки величина індексу споживчих цін з 01.03.2018 по 30.11.2018 не перевищила порогу індексації у розмірі 103 відсотка, а тому відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення не проводиться.

Аналогічна правова позиція висвітлена у постановах Верховного Суду від 09.09.2022 у справі № 600/524/21-а, від 15.06.2022 у справі № 520/4061/21, від 02.11.2022 у справі № 120/12718/21-а, від 22 грудня 2022 року у справі № 380/14479/21.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_5 від 28.10.2016 № 323 ОСОБА_1 з 28.10.2016 зараховано до списків особового складу цієї частини на всі види забезпечення та зараховано до списків особового складу на всі види забезпечення (а. с. 8).

Наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 13.09.2019 № 188 ОСОБА_1 з 14.09.2019 було виключено зі списків особового складу частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 9).

Листом заступника директора Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 23.04.2019 № 248/3217, військова частина НОМЕР_2 , яка знаходилася на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 , з 01.05.2019 була зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_3 (а. с. 28).

Відповідно до спільної директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача ЗСУ від 02.11.2021 № Д-321/7дск «Про проведення додаткових організаційних заходів у ЗСУ», військова частина НОМЕР_4 розформована, а її правонаступником визначено військову частину НОМЕР_1 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що сторонами не заперечується, що правонаступником військової частини НОМЕР_4 є відповідач-апелянт - військова частина НОМЕР_1 .

Згідно архівної довідки, яка видана Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 2314 від 17.10.2022 (а. с. 71), в архівних документах військової частини НОМЕР_4 (у тому числі військова частина НОМЕР_2 ) відображено нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , зокрема індексації за період з грудня 2018 року по березень 2019 року, за квітень розрахункова відомість не надходила.

Так, за грудень 2018 року індексація не виплачувалася, за січень-лютий 2019 року індексація виплачувалася в розмірі 71,08 грн, за березень індексація виплачувалася в розмірі 134,47 грн.

Також, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно довідки військової частини НОМЕР_3 (а. с. 42), ОСОБА_1 за період з 01.05.2019 по 14.09.2019 було нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення з встановлення базового місця березень 2018 року (травень- червень: 1347,47 грн; липень-серпень: 206,72 грн; вересень: 96,47 грн).

Отже, оскільки обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що розмір індексації у період з січня 2019 року по березень 2019 року та з травня 2019 року по 14 вересня 2019 року розрахований неправильно позивач не надав, а позивачу виплачено індексацію грошового забезпечення за такі період з встановленням базового місця березень 2018 року, а тому позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що оскільки позивачу у грудні 2018 року військовою частиною НОМЕР_4 (правонаступник військова частин НОМЕР_1 ) не було нарахована індексація грошового забезпечення, а тому, враховуючи вищенаведені правові норми, ОСОБА_1 за цей місяць повинна здійснюватися виплата індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця березень 2018 року.

Щодо позовних вимог за період з 28.10.2016 по 30.11.2018, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Як встановлено вище судом апеляційної інстанції, військову частину НОМЕР_4 розформовано, а її правонаступником є військова частина НОМЕР_1 .

Для забезпечення належного представництва інтересів військової частини НОМЕР_1 у цій справі, така направила запит від 27.10.2022 № 2314 до Львівського територіального архівного відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України про надання картки особового рахунку на виплату грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_1 за період з 28.10.2016 по 14.09.2019 (а. с. 56).

У відповідь на вказаний запит, Львівським територіальним архівним відділом Галузевого державного архіву Міністерства оборони України № 2314 від 17.10.2022 (а. с. 71), надано відповідь, що в архівних документах військової частини НОМЕР_4 (у тому числі військова частина НОМЕР_2 ) відображено нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 , зокрема індексації за період з грудня 2018 року по березень 2019 року, за квітень розрахункова відомість не надходила. В роздавальних відомостях на виплату грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_4 (у тому числі військової частини НОМЕР_2 ) за період з вересня 2017 по листопад 2018 року ОСОБА_1 не значиться. Документи військової частини НОМЕР_2 , у тому числі фінансові за період до вересня 2017 року, знаходяться на зберіганні у Галузевому державному архіві Міністерства оборони України.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ч. 2 ст. 71 КАС України).

Отже, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 71 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивач обґрунтовуючи позовні вимоги про протиправну бездіяльність щодо ненарахування та не виплату індексації грошового забезпечення, не навів доказів того, що йому з 28.10.2016 по 30.11.2018 не виплачувалася індексація грошового забезпечення або виплачувалася у розмірі меншому ніж це передбачено чинним законодавством. Оскільки, позивачем не надано жодних відомостей про виплату його грошового забезпечення за цей період, зокрема особових карток особового рахунку військовослужбовця тощо, крім цього не наведено обставин неможливості подання таких відомостей.

Тобто, обґрунтованих доводів, які б вказували на те, що індексація грошового забезпечення у вказаний період не виплачувалася або її розмір розрахований неправильно, позивач не навів, належних та допустимих доказів вказаного не надав.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги за період з 28.10.2016 по 30.11.2018 задоволенню також не підлягають.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та не правильно застосував норми матеріального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття нової постанови про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 311, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд -

постановив:

апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року у справі № 460/4622/21 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період грудень 2018 року без встановлення базового місяця березень 2018 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за грудень 2018 року з встановленням базового місяця березень 2018 року.

У задоволенні решти позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш