Справа № 160/24147/21
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/24147/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року (головуючий суддя - Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д»

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Відповідач), в якому просило: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 13.07.2021 року за № в частині донарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д» штрафу у розмірі 50% у сумі 3 063 097,30 грн.

В обґрунтування адміністративного позову, зокрема, зазначено про те, що Відповідач провів камеральну перевірку Позивача, за результатами якої склав акт перевірки 17.06.2021 №473/32-00-04-03-03-42353652 та виніс оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.07.2021 № про донарахування штрафу у розмірі 50% у сумі 3 063 097,30 грн. Позивач вважає, що вказане податкове повідомлення-рішення є неправомірним та підлягає скасуванню, з огляду на те, що для застосування штрафу у розмірі 25% та 50% контролюючий орган має встановити в діянні платника податків і вину, і умисел. Проте сам собою факт несвоєчасної сплати грошового зобов`язання жодним чином не є достатнім для кваліфікації діяння платника податків як умисного вчинення правопорушення, передбаченого п. 124.2 або 124.3 ст. 124 ПК України. Водночас Позивач зазначає, що в межах камеральної перевірки неможливо встановити обставини, що свідчать про винність чи умисність діянь платника податків, адже саме собою заповнення податкових декларацій жодним чином не може підтвердити чи спростувати розумність, добросовісність і належну обачність платника податків, що є необхідним для встановлення його вини.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі №160/24147/21 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Відповідач, із посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тим обставинам, що ТОВ «Екологія-Д» заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до Кодексу, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта, до Східного МУ ДПС не подавалися. Водночас з урахуванням норм ПК України, Рекомендацій від 26.03.2021 №7485/99-00-18-02-02-07 та матеріалів перевірки слід зазначити, що строки сплати встановлені Податковим кодексом, тобто платник податків має визначений кодексом обов`язок. Також платник податку обізнаний із граничним терміном сплати податку на додану вартість, адже вони закріплені в Податковому кодексі та знаходяться у вільному доступі. Для забезпечення виконання обов`язку зі сплати податкового зобов`язання платник податків був обізнаний з інформацією щодо бюджетного рахунку, який розміщено на сайті ДПС та в електронному кабінеті платника податку. Контролюючий орган не отримував від платника податку будь-яких пояснень, листів з інформацією щодо неможливості виконання ним обов`язку зі своєчасної сплати податку. Крім того, за даними Фінансової звітності малого підприємства ТОВ «Екологія-Д» станом на 01.07.2019 наявний залишок грошових коштів у сумі 892,4 тис. грн, станом на 01.01.2021 - 3243,7 тис. грн, станом на 01.04.2021 - 1026,5 тис. грн, що свідчить про можливість виконання обов`язку щодо сплати податку. Відповідач також зазначив, що в поточному році за результатами попередньої перевірки акт №239/32-00-04-03-03-42353652 від 31.03.2021 рішенням комісії від 07.05.2021 року вже визначено, що Позивачем порушення термінів сплати узгоджених податкових зобов`язань з ПДВ вчинено умисно. З урахуванням вищенаведеного, за результатами проведеної перевірки ТОВ «Екологія-Д» несвоєчасної сплати ПДВ за лютий, березень 2021 та розгляду на комісії Східного МУ ДПС з розгляду заперечень та пояснень 09.07.2021 прийнято рішення, що діяння несвоєчасної сплати податку на додану вартість вчинені умисно та необхідно застосувати штрафні санкції.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін, щ огляду на те, що висновки контролюючого органу про вчинення Позивачем податкового правопорушення, передбаченого п. 124.2, 124.3 ст. 124 ПК України гуртуються виключно на виявленому факті несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання за наслідками проведеної камеральної перевірки. При цьому, Відповідач в апеляційній скарзі зазначає, що Позивач був обізнаний з граничними строками сплати сум грошових зобов`язань згідно з податковими деклараціями з податку на додану вартість, та, на думку податкового органу, такі обставини свідчать про вину платника. Однак, сама по собі обізнаність у строках сплати сум грошових зобов`язань не свідчить про умисність таких дій платника податку. Натомість, Позивач вважає, що Відповідачем не доведено, що він мав можливість сплатити грошові зобов`язання своєчасно, проте не вчинив такі дії цілеспрямовано, тобто умисно.

В судовому засіданні представник Відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, кожного окремо, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що службовими особами Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку ТОВ «Екологія-Д» з питання своєчасності сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за лютий-березень 2021 року та з податку на прибуток за 9 місяців 2019 року, за результатами якої складено акт від 17.06.2021 №473/32-00-04-03-03-42353652 (а.с. 151-159).

Відповідно до висновків акта від 17.06.2021 №473/32-00-04-03-03-42353652 перевіркою, зокрема встановлено порушення Позивачем:

- п.57.1 ст.57 ПК України, відповідно до якого встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість за лютий у сумі 4 421 030,76 грн із затримкою на 16, 27 календарних днів, тобто із затримкою до 30 календарних днів;

- п.57.1 ст.57 ПК України, відповідно до якого встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість за березень 2021 року у сумі 1 705 163,79 грн, із затримкою на 5 календарних днів, тобто із затримкою до 30 календарних днів.

Таким чином, несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість відбувалась із затримкою: до 30 календарних днів у сумі 6 126 194 58 грн.

13.07.2021 Відповідачем складено податкове повідомлення-рішення форми «Ш» № на підставі акта перевірки від 17.06.2021 №473/32-00-04-03-03-42353652, яким зобов`язано Позивача сплатити штраф у розмірі 50% від суми несплаченого грошового зобов`язання в загальному розмірі 3 063 097,30 грн (а.с. 7-9).

У податковому повідомленні-рішенні від 13.07.2021 № податковим органом в графі «обґрунтовані підстави для визначення (нарахування) грошового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків (стислий зміст щодо виявлених перевіркою порушень вимог податкового, валютного та іншого законодавства)» зазначено наступне: «період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено порушення лютий-березень 2021 року; в поточному році по підприємству встановлено порушення термінів сплати ПДВ, вчинене умисно (акт від 31.03.2021, ППР від 07.05.2021). За результатами перевірки (акт від 17.06.2021) встановлено неодноразове несвоєчасне перерахування ПДВ, що свідчить про умисне невиконання норм діючого законодавства. Враховуючи норми п. 111.4 ст. 111 Податкового кодексу України порушення по акту від 17.06.2021 вчинені умисно повторно протягом 1095 днів (попередній акт від 31.03.2021, ППР від 07.05.2021). Платник податку обізнаний із граничним терміном сплати податку на додану вартість, адже вони закріплені в Податковому кодексі та знаходяться у вільному доступі. Для забезпечення виконання обов`язку зі сплати податкового зобов`язання платник податків був обізнаний з інформацією щодо бюджетного рахунку, який розміщено на сайті ДПС та в електронному кабінеті платника податку. Контролюючий орган не отримував від платника податку будь-яких пояснень, листів з інформацією щодо неможливості виконання ним обов`язку зі своєчасної сплати податку. Заперечення, письмові пояснення по акту від 17.06.2021 №473/32-00-04-03-03-42353652 не надавалися. Отже, встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість, визначеного пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України та на підставі пункту 124.3 ст. 124 Податкового кодексу України за діяння, які вчинені повторно протягом 1095 календарних днів, які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання в сумі 6 126 194,58 грн, зобов`язано сплатити штраф у розмірі 50% у сумі 3 063 097,30 грн».

Позивачем була подана скарга від 30.07.2021 №665 на податкове повідомлення-рішення від 13.07.2021 № до ДПС України (а.с. 13-15).

За результатами розгляду скарги Позивача ДПС України прийняло рішення від 29.10.2021 №24523/6/99-00-06-03-01-06, яким податкове повідомлення-рішення від 13.07.2021 № залишено без змін, а скаргу - без задоволення (а.с. 18-21).

Правомірність податкового повідомлення-рішення від 13.07.2021 № є предметом судового розгляду у даній справі.

Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Відповідачем жодним чином не обґрунтовано застосування до платника податку саме п. 124.3 ст. 124 ПК України, положення якого передбачають накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання за діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів. Факт не своєчасної сплати узгодженої суми грошового зобов`язання є єдиним порушенням на яке посилається податковий орган, проте дані посилання не є доказом наявності умислу в діях позивача, а саме не є доказом наявності діяння, передбаченого пунктом 124.2 цієї статті та яке вчинене повторно протягом 1095 календарних днів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 14.1.39. пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно із п.п.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п. 31.1 ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податковою обов`язку платника податку із сплати1 конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений к порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Згідно із п. 38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 54.1 ст.54 ПК України платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно із п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених Кодексом.

За порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна. Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, може застосовуватися у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені. (ст. 111 ПК України).

Згідно з п.124.1 ст. 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього па підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Зазначена норма, як виплаває з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення сплати узгодженого податкового зобов`язання незалежно від того, з яких причин платником податків було здійснено несвоєчасну сплату. Після фактичного погашення боргу платник податку повинен сплатити суму штрафу в розмірі, який залежить від терміну прострочення.

Як встановлено в акті перевірки та не заперечується Позивачем, ТОВ «Екологія-Д» несвоєчасно сплачено узгоджене податкове зобов`язання з податку на додану вартість за період лютий-березень 2021 року із затримкою до 30 календарних днів на загальну суму 6 126 194,58 грн.

Водночас Позивач заперечує щодо застосування Відповідачем при визначенні розміру штрафних санкцій саме положень п. 124.3 ст. 124 ПК України, оскільки вважає, що в його діях відсутній умисел та повторність вчинення діяння.

Так, згідно із п.124.2 ст.124 ПК України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Відповідно до п.124.3 ст.124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Абзацом 2 п.109.1 ст.109 ПК України передбачено, що діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПКУ та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Положення пункту 109.3 статті 109 ПК України містять вичерпний перелік складів податкових правопорушень, для притягнення до відповідальності за які необхідно встановити вину платника податків. Це правопорушення, передбачені пунктами 123.2,123.3 та 123.5 статті 123 ПКУ, пунктами 124.2, 124.5 статті 124 Податкового кодексу України, а також пунктами 125-1.2, 125-1.4 статті 125-1 Податкового кодексу України. І всі ці склади правопорушень передбачають умисел на їх вчинення.

Інші склади правопорушень, передбачених відповідними статтями Податкового кодексу України, не вимагають встановлення вини для притягнення платника податків до відповідальності.

Із наведеного слідує, що для застосування положень п.124.3 ст.124 ПК України контролюючим органом має бути встановлено факт умисної не сплати платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, вчиненої повторно протягом 1095 календарних днів або яка призвела до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів.

Матеріали справи, зокрема акт про результати камеральної перевірки від 17.06.2021 та оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 13.07.2021 № не містять мотивів встановлення в діях платника податку умислу, окрім посилання на результати попередньої перевірки, за результатами якої складено акт перевірки №239/32-00-04-03-03-42353652 від 31.03.2021 та прийняті податкові повідомлення-рішення від 07.05.2021 № та № .

Тобто в оскаржуваному податковому повідомленні-рішення та акті перевірки, на підставі якого воно прийняте, контролюючий орган як на підставу для застосування положень п.124.3 ст.124 ПК України посилався лише на результати попередньої перевірки Позивача, які, на думку останнього свідчать і про наявність умислу в діях Позивача і про наявність повторності вчинення діяння протягом 1095 календарних днів.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги про можливість ТОВ «Екологія-Д» виконання обов`язку щодо сплати податку, у зв`язку з наявністю станом на 01.07.2019 залишку грошових коштів у сумі 892,4 тис. грн, станом на 01.01.2021 - 3243,7 тис. грн, станом на 01.04.2021 - 1026,5 тис. грн, контролюючий орган ані в акті перевірки від 17.06.2021, ані у спірному податковому повідомлені-рішенні від 13.07.2021 не зазначав, тому такі доводи Відповідача судом апеляційної інстанції не приймаються.

У той же час, судом встановлено, що, не погодившись з результатами попередньої камеральної перевірки (акт перевірки №239/32-00-04-03-03-42353652 від 31.03.2021) на підставі яких контролюючим органом було винесені податкові повідомлення-рішення від 07.05.2021 № та №, ТОВ «Екологія-Д» оскаржило їх в судовому порядку.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі №160/22731/21 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено, а саме:

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.05.2021 № в частині донарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д» штрафу у розмірі 50% у сумі 1 654 825,90 грн;

- визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 07.05.2021 № в частині донарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Екологія-Д» штрафу у розмірі 25% у сумі 803 122,75 грн.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі №160/22731/21 апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління Державної податкової служби по роботі з великими платниками податків залишено без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 - без змін.

Відтак, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.07.2022 у справі №160/22731/21 є таким, що набрало законної сили 28.02.2023.

Таким чином, в межах спірних правовідносин відсутня повторність протягом 1095 календарних днів умисної не сплати Позивачем узгодженої суми грошового зобов`язання протягом строків, визначених ПК України, що виключає можливість застосування контролюючим органом до Позивача положень саме п. 124.3 ст. 124 ПК України.

Водночас, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в даному випадку до Позивача застосована не та норма закону, а у суду відсутні повноваження застосовувати іншу норму закону для притягнення Позивача до відповідальності, яку не застосував податковий орган під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та здійснювати новий розрахунок штрафних санкцій на підставі іншої норми закону.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи, що в даному випадку має місце не помилка в розрахунку застосованих до Позивача санкцій, а помилка в застосуванні правової норми, колегія суддів дійшла висновку, що податковий орган неправомірно нарахував Позивачу штраф у розмірі 50% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 30.03.2023 скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 березня 2023 року у справі №160/24147/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 14 червня 2023 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова