Справа № 620/1319/23
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року Чернігів Справа № 620/1319/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.01.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу», з 11.01.2023;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 з 11.01.2023 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» та здійснити нарахування й виплату пенсії, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 2 від 09.01.2023 і довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 3 від 09.01.2023.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що періоди роботи в органах державної митної служби зараховуються до стажу державної служби, адже в ці періоди були присвоєні персональні чи спеціальні звання. Тому твердження Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про те, що стаж роботи в митних органах, у зв`язку із присвоєнням позивачу спеціального звання не може бути зарахований як стаж державного службовця, за наявності якого надається право на призначення пенсії державного службовця, позивач вважає безпідставними та такими, що суперечать вимогам вищенаведених норм. Позивач зазначає, що оскільки він має відповідний стаж на посаді державної служби, перед зверненням за призначенням пенсії працював на посаді, віднесеній до посад державних службовців, то відповідно має право на призначення пенсії за віком згідно статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII, а тому, відповідно, наявні правові підстави для переведення його з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у відзиві просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ним лише прийнято від позивача документи та направлено позивачеві копію відповідного рішення. Тому вважає, позовні вимоги безпідставно заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Також зазначає, що на день набрання чинності Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII позивач не займав посади державної служби та не мав 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України. Отже, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.01.2023 про відмову в переведенні позивача на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» є таким, що відповідає вимогам діючого законодавства, а позовні вимоги позивача є безпідставними.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області подано відзив, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723 визначено сім категорій посад державних службовців, залежно від яких встановлено ранги державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні персональні чи спеціальні звання, не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Більш того, призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» здійснюється за умови звільнення з посади державного службовця. У свою чергу згідно даних трудової книжки позивача, на час його звернення із заявою про переведення на пенсію згідно Закону України «Про державну службу» станом на 01.05.2016 не набув 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Чернігівській області та отримую пенсію за віком відповідно до Закону Україну «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

11.01.2023 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» (а.с. 23-24).

З урахуванням принципу екстериторіальності, заява позивача була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та рішенням від 21.01.2023 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» № 3723 та актами Кабінету Міністрів України.

Підставою для прийняття такого рішення став той факт, що період роботи позивача в Чернігівській митниці Державної митної служби України з 16.06.1995 по 31.03.1997, з 01.04.1997 по 07.12.2019, з 08.12.2019 по 08.12.2021, з 09.12.2021 по 11.10.2022 не можуть бути враховані до стажу державної служби, так як посади працівників митної служби України, які є посадовими особами і мають спеціальне звання, не мають права на пенсію відповідно до статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (а.с. 33).

Листом від 23.01.2023 № 2500-0208-8/4567 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача про прийняте рішення (а.с. 32).

Даючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України «Про державну службу» (відомості Верховної Ради України, 1993 року, № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Згідно пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Положеннями частини першої статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ) установлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З аналізу викладених норм слідує, що право на пенсію державного службовця набуває особа при наявності певних умов: досягнення пенсійного віку; наявність страхового стажу та відповідного стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, лише за наявності зазначених умов та їх сукупності за особою зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ.

Крім того, згідно статті 569 Митного кодексу України, який набрав чинності з 01.06.2012, працівники органів доходів і зборів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу (здійснюють державну митну справу), здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи органів доходів і зборів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб органів доходів і зборів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

За приписами статті 588 Митного кодексу України від 13.03.2012 пенсійне забезпечення посадових осіб органів доходів і зборів здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу». При цьому період роботи (служби) зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) в органах доходів і зборів зараховується до стажу державної служби та до стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу», незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Водночас, норми Митного кодексу України від 11.07.2002, який був чинний з 01.01.2004 до 01.06.2012, визначали, що працівники митних органів є посадовими особами на них розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», в тому числі щодо пенсійного забезпечення, зокрема, стаття 430 визначала, що пенсійне забезпечення посадових осіб митної служби України здійснюється відповідно до умов і порядку, встановлених Законом України «Про державну службу», а стаття 408 - що правовий статус посадових осіб митної служби України, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Кодексом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України «Про державну службу».

Аналогічні положення були передбачені Митним кодексом України від 12.12.1991, що був чинний з 01.01.1992 до 16.05.2008, а саме стаття 156 передбачала, що працівник митного органу України є представником державного органу.

На підставі наведених вище норм матеріального права, а також з врахуванням встановлених обставин справи суд приходить до висновку, що на службових (посадових) осіб митних органів, яким присвоєні спеціальні звання, розповсюджується дія Закону України «Про державну службу», в тому числі щодо пенсійного забезпечення та стаж роботи у митних органах відноситься до державної служби, який має враховуватись для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 686/8090/17.

За приписами частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до першого абзацу частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Натомість, другий абзац частини четвертої вищевказаної статті передбачає, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Таким чином, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.01.2023 про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 11.01.2023; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області зарахувати позивачу стаж роботи в Чернігівській митниці Державної митної служби України з 16.06.1995 по 31.03.1997, з 01.04.1997 по 07.12.2019, з 08.12.2019 по 08.12.2021, з 09.12.2021 по 11.10.2022, до стажу державної служби.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити позивачу з 11.01.2023 пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» та здійснити нарахування й виплату пенсії, з урахуванням довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) № 2 від 09.01.2023 і довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією) № 3 від 09.01.2023, суд зазначає наступне.

Як слідує з практики Європейського суду в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Частиною першою статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, зокрема, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Отже, вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, що прийняло оскаржуване рішення, повторно розглянути заяву позивача від 11.01.2023 про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В силу вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5 Держпром, під`їзд 3, поверх 2, м. Харків, 61022, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 21.01.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу» з 11.01.2023.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи в Чернігівській митниці Державної митної служби України з 16.06.1995 по 31.03.1997, з 01.04.1997 по 07.12.2019, з 08.12.2019 по 08.12.2021, з 09.12.2021 по 11.10.2022, до стажу державної служби.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.01.2023 про призначення пенсії за віком, відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ «Про державну службу».

В решті позові відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.06.2023.

Суддя В.О. Непочатих