Справа № 160/20586/22
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/20586/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Щербака А.А., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі удового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року (суддя 1-ї інстанції Єфанова О.В.) в адміністративній справі №160/20586/22 за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпрометиз" до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

23.12.2022р. Приватне акціонерне товариство "Дніпрометиз" звернулось до суду з позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 08.12.2022 № 374/32-00-07-06-26, № 375/32-00-07-06-26.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з висновками акту перевірки щодо відсутності реальності здійснення господарських операцій з контрагентами, що призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ та суми бюджетного відшкодування на 7644,0грн та 477,0грн, відповідно, а отже рішення за результатами такої перевірки є протиправними.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 позов задоволено.

Відповідачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи, та доводам відповідача про те, що перевіркою встановлено, а під час розгляду справи не спростовано неможливість фактичного придбання позивачем товару у контрагентів враховуючи відсутність у таких матеріально-технічної бази для виробництва/зберігання будь-якого товару, відсутність працівників тощо.

Позивач не скористався правом подання відзиву.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що Головним управління ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Приватного акціонерного товариства "Дніпрометиз" з питання законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн, по деклараціям з податку на додану вартість за березень 2022 року (вх. № від 19.04.2022 з урахуванням уточнюючих розрахунків), за травень 2022 року (вх. № від 17.06.2022 з урахуванням уточнюючого розрахунку), за результатами якої складений акт № 482/32-00-07-06-21/05393145 від 07.11.2022 року.

Перевіркою дотримання податкового законодавства при декларуванні за березень, травень 2022 року у Деклараціях від`ємного значення з ПДВ, встановлено порушення ПрАТ "Дніпрометиз":

абз. а) п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 з урахуванням норм п.44.1 ст. 44, ст. 201 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), що призвело до завищення суми податкового кредиту по декларації з ПДВ за березень 2022 року на суму 477 грн, за травень 7644 гривень.

Вищезазначене призвело до порушення:

п.200.1, абз. в) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено від`ємне значення з ПДВ, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в травні 2022 року в розмірі 7644 грн;

п.200.1, абз. б) п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями, діючими в період, що охоплений перевіркою), внаслідок чого завищено суму внаслідок чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню в березні 2022 року в розмірі в розмірі 477 гривень.

За результатами перевірки винесено податкові повідомлення-рішення від 08.12.2022 форми «В1» №374/32-00-07-06-26 (зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ за податковою декларацією позивача за березень 2022 р. у розмірі 477 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 238,50 грн.) та форми «В4» № 375/32-00-07-06-26 (зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ за податковою декларацією позивача за травень 2022 р. на 7644 грн).

Позивач не погодившись з рішеннями податкового органу, звернувся до суду із зазначеним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийняття спірних рішень.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Так спірним у справі є рішення податкового органу які прийняті за результатами перевірки в ході якої перевіряючими зроблено висновки про відсутність реального здійснення господарських операцій позивача з контрагентами - ТОВ "ПРОМІНСТРУМЕНТ ДНІПРО", ТОВ "НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТМ", та призвело до завищення від`ємного значення з ПДВ та суми бюджетного відшкодування на 7644,0грн та 477,0грн, відповідно.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп.14.1.181 п14.1 ст14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Встановлюючи обов`язкове підтвердження платником податків задекларованих показників податкового обліку належними документами, законодавець презюмує, що ці документи мають відображати реальний стан речей щодо задекларованих об`єктів оподаткування. При цьому сама по собі наявність або відсутність окремих документів, так само, як помилки у їх оформленні, не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо фактичний рух активів або зміни в активах відбувся.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми), як один із принципів бухгалтерського обліку, закріплений в статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", та відповідає сутності податкового обліку, який відповідно до частини другої статті 3 цього Закону ґрунтується на даних бухгалтерського обліку.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" 16.07.1999 № 996-XIV, встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з цієї нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції.

Ступінь деталізації змісту і обсягу господарської операції вищевказаним Законом не встановлено, тому її можуть визначати особи, які відповідають за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. При цьому така деталізація має забезпечити розкриття змісту господарської операції та ідентифікацію активів, зобов`язань, доходів або витрат, з нею пов`язаних.

Надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Як свідчать встановлені обставини справи, в межах господарських операцій позивача з ТОВ "ПРОМІНСТРУМЕНТ ДНІПРО" за договором купівлі-продажу № 1273/21 від 06.10.2021 в січні 2022р. контрагентом на підприємство позивача було поставлено товар відповідно до наступної специфікацій до цього договору: № 15 від 20.01.2022.

На виконання договору сторонами оформлено: накладна № СФ-0000017 від 25.01.2022, прибутковий ордер № 67 від 25.01.2022.

Для оплати товару, поставленого згідно вищезазначеної специфікації, контрагентом було виставлено рахунок № СФ-0000017 від 21.01.2022.

Зазначену поставку товару було оплачено безготівковими коштами за вказаним рахунком, що підтверджено відповідним платіжним дорученням АТ "Банк Кредит Дніпро" № 2560 від 12.04.2022.

В межах господарських операцій позивача з ТОВ "НАУКОВО ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО "ТМ" за договором купівлі-продажу №32/18 від 02.01.2018 в лютому 2022 р. контрагентом на підприємство позивача було поставлено товар відповідно до наступних специфікацій до цього договору: № 84 від 12.01.2022, № 85 від 18.01.2022, № 86 від 19.01.2022.

На виконання договору сторонами оформлено:

за специфікацією № 84 - накладна № 15 від 04.02.2022, товарно-транспортна накладна № 15 від 04.02.2022, прибутковий ордер № 147 від 04.02.2022;

за специфікацією № 85 - накладна № 14 від 04.02.2022, товарно-транспортна накладна № 14 від 04.02.2022, прибутковий ордер № 146 від 04.02.2022;

за специфікацією № 86 - накладна № 13 від 04.02.2022, товарно-транспортна накладна № 13 від 04.02.2022, прибутковий ордер № 145 від 04.02.2022.

Для оплати товару, поставленого згідно вищезазначених специфікацій, контрагентом було виставлено наступні рахунки: № 9 від 13.01.2022, № 14 від 18.01.2022, № 17 від 19.01.2022.

Всі вказані поставки товару було оплачено безготівковими коштами за вказаними рахунками-фактурами, що підтверджено наступними відповідними платіжними дорученнями АТ "Банк Кредит Дніпро":№ 392 від 14.01.2022, № 1259 від 10.02.2022, № 479 від 19.01.2022, № 503 від 20.01.2022, № 1256 від 10.02.2022.

Таким чином, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що первинні документи, якими позивач підтверджує фактичне здійснення спірних господарських операцій, відтворюють зміст господарських операцій, містять інформацію щодо фактично здійснених господарських операцій. Зокрема, наявні в матеріалах справи первинні документи підтверджують фактичне отримання позивачем товару.

За таких обставин суд визнає помилковими доводи контролюючого органу про недоведеність фактичного здійснення спірних господарських операцій.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до позиції податкового органу про відсутність можливості контрагентами позивача, за наявною податковою інформацією, виконання господарських операцій, оскільки законодавством не пред`являються вимоги до суб`єктів підприємництва стосовно кількості працівників у штаті підприємства, наявності тих чи інших основних фондів, зокрема, складських приміщень, транспортних засобів, тощо, для здійснення господарської діяльності, отже на його правосуб`єктність та статус платника податків це жодним чином не впливає. Проте, податковий орган має довести, що відсутність таких ресурсів унеможливила в кожному конкретному випадку реальне виконання правочину. Таких доказів суду не надано.

Податковий кодекс України не ставить в залежність виникнення у платника податку на додану вартість права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства іншим суб`єктом господарювання.

Порушення контрагентом правил здійснення податкової дисципліни та господарської діяльності (відсутність за місцем реєстрації, несплата податків та зборів у необхідному розмірі тощо) не може бути підставою для позбавлення платника (позивача у справі) права на отримання податкової вигоди за умови відсутності доказів недобросовісності такого платника.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування судового рішення відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розподіл судових витрат не здійснюється відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2023 року в адміністративній справі №160/20586/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак

суддя Н.П. Баранник