Справа № 160/19315/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/19315/22
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року по справі №160/19315/22 (головуючий суддя Калугіна Н.Є.)

за позовом ОСОБА_1

до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2

про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військово-лікарської комісії Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача, - Військова частина НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022, що оформлена довідкою № 4825 від 29.09.2022, щодо солдата військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 провести військово-лікарську експертизу стану здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою визначення ступеня його придатності до військової служби.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова відповідача з висновком, що позивач придатний виконувати військову службу, винесена внаслідок неналежного медичного огляду, без застосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби та за наявності незаперечних даних, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться, що є порушенням пунктів 6.8. 6.9, 6.10, 6.12 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, зокрема, застосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби. Відповідно до цієї норми у спірних питаннях та складних випадках право на винесення остаточного рішення залишається за Центральною ВЛК. У разі незгоди з рішенням ВЛК позивач має право оскаржити таке рішення до ВЛК регіону та до ЦВЛК. За висновком суду першої інстанції при оскарженні рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Крім того, суд зазначив, що судове оскарження рішення (постанови) позаштатної ВЛК положеннями чинного законодавства не передбачено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Скаржник зазначив, що судом першої інстанції не було надано належної оцінки тому, що Закони України не містять обов`язкового порядку оскарження постанов відповідача до Регіональної або Центральної військово-лікарської комісії. Це є правом, закріпленим виключно на рівні підзаконного акту. Крім того, оскаржувана позивачем постанова відповідача не містить інформацію про порядок її оскарження. У змісті рішення суд звернув увагу на правові висновки Верховного Суду у цій категорії справ, а саме у постанові від 12.06.2020 у справі №810/5009/18. Проте, на думку позивача, згадана постанова ВС (пункти 68, 69 постанови) надавала оцінку дещо іншій ситуації, коли відповідач у справі письмово пропонував врегулювати конфлікт та для цього звернутися до Центральної військово-лікарської комісії не для оскарження постанови, а для повторного огляду. Водночас в межах спірних правовідносин відповідач не пропонував позивачу оскаржити постанову до Регіональної та/або Центральної військово-лікарської комісії для владнання спору.

Разом з апеляційною скаргою позивач подав клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи, на розгляд якої поставити питання:

1. чи відповідав стан здоров`я солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 висновку військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 щодо ступеня придатності ОСОБА_1 до військової служби, викладеної у постанові від 29.09.2022;

2. чи застосовувався метод індивідуальної оцінки придатності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової служби при складанні висновку військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 щодо ступеня придатності ОСОБА_1 до військової служби, викладеного у постанові від 29.09.2022 року;

3. чи були у військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 в наявності станом на 29.09.2022 незаперечні дані, що здатність ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться у найближчі два місяці; 4

4. чи були у військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 в наявності станом на 29.09.2022 підстави направити солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для продовження лікування отриманого поранення та хвороби.

Клопотання мотивоване тим, що оскаржувана постанова відповідача щодо здатності позивача виконувати військову службу «обмежено придатний» винесена внаслідок неналежного медичного огляду, без застосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби та за наявності незаперечних даних, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться, що є порушенням вимог пунктів 6.8., 6.9., 6.10, 6.12 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402.

Позивач вважає, що для з`ясування обставин щодо дотримання вимог вказаного Положення № 402 при винесенні оспорюваної постанови військово-лікарської комісії необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, а саме: у медичній сфері. Встановити відповідні обставини без проведення експертного дослідження неможливо.

Позивач (його представник), представник третьої особи в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання означені особи повідомлені судом належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечує, просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. Згідно поданому відзиву на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що відповідно до правового регулювання спірного питання у разі наявності сумніву щодо правильності висновку позаштатної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 щодо придатності до військової служби, військовослужбовець має право звернутись до регіональної військово-лікарської комісії або Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку. Надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Також представник відповідача заперечує проти призначення у справі судово-медичної експертизи, оскільки вирішення питань, які просить поставити експерту позивач, відноситься до виключної компетенції військово-лікарської комісії. Відповідне рішення військово-лікарською комісією приймається на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до посвідчення про приписку до призовної дільниці 26.02.2022 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 призваний у Збройні Сили України за загальною мобілізацією.

Наказом №4 від 06.03.2022 командира військової частини НОМЕР_2 призначений на посаду стрільця НОМЕР_5.

26.08.2022 в районі виконання завдань за призначенням (Північніше, Північно-Західніше 3 км від с. Володимирівка, Донецька область) внаслідок обстрілів з боку ЗС РФ позицій НОМЕР_3 окремого батальйону НОМЕР_4 бригади територіальної оборони із застосуванням ствольної артилерії та 120 мм мінометів, танків, а також ведення контактного бою був поранений розвідник-телефоніст розвідувального взводу 1 розвідувального відділення в/ч НОМЕР_2 солдат ОСОБА_1 .

Вказане підтверджується довідкою про обставини травми №577 від 07.09.2022, інформацією аркуша невідкладної допомоги.

У подальшому позивач звернувся до командування військової частини з рапортом щодо направлення на військово-лікарську комісію відповідно до вимог «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402.

За результатами проходження позивачем військово-лікарської комісії складено довідку військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022 № 4825, відповідно до якої, діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання: стан після МВТ (26.08.2022), ЗЧМТ, струс головного мозку у вигляді помірно вираженого цефалгічного, астено-невротичного синдрому, зниження гостроти зору обох очей до 0,9/0,9 н/к. Акубаротравматичне ураження вух у вигляді хронічної двобічної сенсоневральної приглуховатості зі сприйняттям шепітної мови 4 м кожним вухом. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. Остеохондроз шийного відділу хребта із вираженим больовим синдромом. Забій шийного та грудного відділу хребта. Посттравматична цервікото-ракалгія С4-С7, Тh3-Th7, протрузії міжхребцевих дисків СЗ-С4 з вираженим больовим синдромом. Захворювання, ТАК, пов`язані з проходженням військової, служби. На підставі статті 75B, 64В, 23В графи II Розкладу хвороб придатний до військової служби.

Не погодившись з таким висновком військово-лікарської комісії позивач звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.

Суд першої інстанції розглянув подане позивачем клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи і ухвалою від 12.01.2023 відмовив в задоволенні цього клопотання з тих підстав, що вирішення питань, які просить поставити експерту позивач відноситься до виключної компетенції військово-лікарської комісії. Відповідне рішення ВЛК приймається на підставі медичних документів та за результатами об`єктивного обстеження особи членами комісії. Також суд звернув увагу, що клопотання не містить обґрунтування, яким чином відповіді на поставлені питання можуть підтвердити чи спростувати позовні вимоги.

За результатами розгляду поданого позивачем суду апеляційної інстанції клопотання про призначення у справі судово-медичної експертизи суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для його задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.102 КАС України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності.

Отже, експертиза призначається у разі необхідності з`ясування судом обставин, які стосуються предмету доказування, у спірному випадку обставин, які підтверджують заявлені позовні вимоги.

Таким чином, для вирішення питання про призначення у справі судової експертизи визначальним є встановлення кола обставин, що підлягають з`ясуванню у межах цієї справи.

В даному випадку, позивач, заперечуючи правильність висновку відповідача про придатність позивача виконувати військову службу, посилається на те, що оскаржувана ним постанова військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 винесена внаслідок неналежного медичного огляду, без застосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби та за наявності незаперечних даних, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться.

З цього приводу суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України «Про військову службу і військовий обов`язок» №2232-XII.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини десятої статті 2 Закону №2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14 серпня 2008 року №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України.

Згідно із пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з пунктом 1.2 глави 1 розділу І Положення №402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Збройних Сил України); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Як передбачено пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Відповідно до підпункту 2.3.3 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення № 402 на Центральну військово-лікарську комісію Збройних Сил України (ЦВЛК) покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.

Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 глави 2 розділу І Положення №402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.

Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку (пп. 2.3.5 п.2.3 глави 2 розділу І Положення № 402).

Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби (далі - Розклад хвороб) (додаток 1), пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб (додаток 2) та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я (далі - ТДВ) (додаток 3) - пункт 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення №402.

Виходячи з наведених правових норм в їх сукупності, а також положень Кодексу адміністративного судочинства України, при розгляді по суті спору в адміністративних справах, у яких оспорюються рішення лікарських комісій, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому така оцінка виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.

Верховний Суд у постанові від 13 червня 2018 року у справі №806/526/16 зазначив, що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Також відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 зазначив, що дискреційні повноваження це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим ч.2 ст.2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Отже, перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить у компетенцію адміністративного суду, внаслідок чого підстави для призначення у справі судово-медичної експертизи відсутні.

З огляду на визначений позивачем предмет спору у цій справі, суд перевіряє законність постанови військово-лікарської комісії виключно в межах дотримання процедури її ухвалення.

При розгляді позову ОСОБА_2 судом першої інстанції не встановлено процедурних порушень з боку військово-лікарської комісії, які стали би безумовними підставами для скасування спірної постанови військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022, що оформлена довідкою № 4825 від 29.09.2022.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з цього приводу, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до підпункту 2.6.1 пункту 2.6 глави 2 розділу І наведеного вище Положення №402, а також Положення про гарнізонну військово-лікарську комісію військової частини НОМЕР_1 , затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2022, відповідач - військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_1 є позаштатною військово-лікарською комісією при поліклініці військової частини НОМЕР_1 , основним завданням якої є проведення військової експертизи визначеній категорії осіб.

ГВЛК призначається у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії, і секретаря з середньою медичною освітою. До складу ГВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей. До участі в роботі ГВЛК на правах членів комісії залучаються головні (провідні) медичні спеціалісти, начальники відділень та інші лікарі-спеціалісти центру. Структура ГВЛК затверджена наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04.01.2022 № 1.

Робота ГВЛК базується на взаємодії з посадовими особами центру, виконанні вимог наказів та розпоряджень Міністра оборони України, в першу чергу № 402 від 14 серпня 2008 року (із змінами і доповненнями), начальника ЦВЛК та 18 регіональної штатної ВЛК.

ГВЛК веде облік і подає звіти до медичної частини військової частини НОМЕР_1 для підготовки звітів за військову частину, та до 18 регіональної штатної ВЛК.

Порядок проведення медичного огляду військовослужбовців визначений главою 6 розділу ІІ Положення № 402.

Оскаржуючи постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 29.09.2022, позивач посилається на порушення вимог пунктів 6.8, 6.9, 6.10, 6.12 глави 6 розділу ІІ Положення № 402.

Відповідно до вказаних норм:

пункт 6.8: На осіб, які проходять медичний огляд амбулаторно, заводиться Картка обстеження та медичного огляду, при стаціонарному огляді - історія хвороби. Огляд військовослужбовців обов`язково проводиться хірургом, терапевтом, невропатологом, окулістом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей. Обов`язково виконуються загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, флюорографічне дослідження органів грудної клітини. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями. Огляд вказаними лікарями військовослужбовців, направлених на ВЛК для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або у звільненні від виконання службових обов`язків, проводиться за медичними показаннями.

пункт 6.9: При медичному огляді військовослужбовців метод індивідуальної оцінки придатності їх до військової служби повинен застосовуватись у кожному випадку. ВЛК враховує їх вік, освіту, військовий фах, підготовку, досвід, фактичну працездатність, спрямованість до подальшого проходження військової служби, думку командування і начальника медичної служби військової частини, викладені у службовій та медичній характеристиках, та можливість подальшого проходження військовослужбовцем військової служби на посаді, яка найбільше відповідає стану його здоров`я.

пункт 6.10: Медичний огляд військовослужбовців, які отримали захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії), з метою визначення ступеня придатності до військової служби проводиться при визначеному лікарсько-експертному наслідку (результаті) захворювання, травми (поранення, каліцтва, контузії). Визначений наслідок (результат) захворювання, поранення, травми, контузії, каліцтва - це такий стан здоров`я, коли результати обстеження та лікування дають підстави ВЛК (ЛЛК) винести постанову про ступінь придатності до військової служби (служби за військовою спеціальністю), а подальше лікування не призведе до відновлення придатності до військової служби.

пункт 6.12: У разі коли є незаперечні дані, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я не відновиться, постанова ВЛК про потребу військовослужбовців у відпустці за станом здоров`я не приймається, а вирішується питання про придатність їх до військової служби.

За результатами медичного огляду приймаються постанови.

Відповідно до пунктів 20.1, 20.2 глави 20 розділу ІІ Положення № 402 постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням.

Голова або члени ВЛК відповідають за прийняте рішення та видачу документів про встановлення причинного зв`язку захворювань, поранень (контузій, травм або каліцтв).

Постанови ВЛК згідно з цим Положенням розглядаються, затверджуються, контролюються, а за необхідності переглядаються відповідною штатною ВЛК.

Згідно з пунктом 20.3 глави 20 розділу ІІ Положення №402 при медичному огляді військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови такого змісту: «Придатний» до військової служби; «Непридатний» до військової служби з виключенням з військового обліку; до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час (На воєнний час приймається постанова: «Обмежено придатний до військової служби»).

У воєнний час за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, що передбачають індивідуальну оцінку придатності або обмежену придатність до військової служби осіб, які пройшли медичний огляд за графами II, III, ВЛК приймає постанову «придатний до військової служби», за винятком статей 2-в, 4-в, 5-в, 12-в, 13-в, 14-в, 17-в, 21-в, 22-в.

В даному випадку, судом першої інстанції встановлено, позивачем не спростовано, що за результатами проведеного медичного огляду позивача військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 (гарнізонна військово-лікарська комісія) прийнято постанову, оформлену довідкою № 4825 від 29.09.2022, якою позивача визнано придатним до військової служби.

Відповідно до картки № 4825 обстеження та медичного огляду солдата ОСОБА_1 останній 29.09.2022 оглянутий терапевтом, хірургом, невропатологом, офтальмологом, отоларингологом, психіатром.

Постановлена довідка за результатами огляду містить всі необхідні реквізити та підписи голови ВЛК підполковника м/с В Танчика, секретаря ВЛК старшого сержанта взк Ю. Тутової.

Позивачем не надано жодного обґрунтування доводів щодо неналежного проведення медичного огляду, не зазначено, в чому проявилась така неналежність. Наявними у справі доказами не підтверджено незастосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби, порушення процедури проведення медичного огляду, що призвело до неправомірного висновку щодо стану здоров`я позивача та придатності до військової служби.

Таким чином, підстави вважати, що спірна постанова, оформлена довідкою ВЛК від 29.09.2022 № 4825, є протиправною за процедурою її прийняття відсутні.

Зважаючи на встановлені у справі обставини, норми чинного законодавства, а також з урахуванням правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2023 року по справі №160/19315/22 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко