Справа № 200/1709/23
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року Справа№200/1709/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії за віком,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач № 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач № 2). Просила суд: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.02.2023 року № 29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; 2) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та не зарахування до її пільгового стажу період роботи з 21.09.2021 року по 20.09.2021 року; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та до її пільгового стажу період роботи з 21.09.2021 року по 20.09.2021 року; 4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 595 від 14.02.2023 року зарахувавши до її страхового та пільгового стажу періоди роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та до пільгового стажу період роботи з 21.09.2021 року по 20.09.2021 року, застосувавши при призначенні пенсії пункт «а» статті 13 Закону України «про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1-5/2018 (746/15).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (управління Пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг (відділ призначення пенсії) від 21.02.2023 року № 29, їй було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із недосягненням пенсійного віку.

Отже, позивач не згоден із даним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у зв`язку із чим звернулась до суду із даним позовом.

26 квітня 2023 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

09 травня 2023 року, ОСОБА_1 уточнила свої позовні вимоги, просила їх задовольнити у наступній редакції: 1) визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.02.2023 року № 29 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; 2) визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 : період її роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та не зарахування до її пільгового стажу: період роботи з 21.09.2021 року по 30.09.2021 року; 3) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 : період її роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та до її пільгового стажу: період роботи з 21.09.2021 року по 30.09.2021 року; 4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 595 від 14.02.2023 року зарахувавши до її страхового та пільгового стажу: період роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та до її пільгового стажу: період роботи з 21.09.2021 року по 30.09.2021 року, застосувавши пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1- 5/2018 (746/15).

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надав відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому просить суд відмовити їй у задоволенні її позовних вимог, мотивуючи це тим що подана ОСОБА_1 14.02.2023 року заява з документами, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області по суті не розглядалась і рішення про відмову у призначенні пенсії не приймалось, а тому, в діях Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відсутні ознаки протиправних дій.

Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області також надав суду відзив на позов ОСОБА_1 , ва якому зазначив, що Рішенням про відмову в призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 29 від 21.02.2023 Позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №1 відповідно до ст. 114 Закону № 1058 у зв`язку з недосягненням передбаченого законом пенсійного віку.

Представник відповідача № 2 зазначив, що Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, незалежно від місця останньої роботи, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації - після досягнення 50 років і при стажі не менше 20 років у жінок, з них не менше 07 років 06 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими та важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи, пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Відповідач № 2 вказує на те, що Позивач на дату звернення за призначенням пенсії не досягла віку передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України № 1058 віку, а саме: 50 років.

Таким чином, на думку представника Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, позивачу правомірно, з урахуванням положень чинного законодавства, відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 з підстав відсутності у ОСОБА_2 необхідного для призначення пенсії віку.

З огляду на викладене представник Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області просить суд відмовити ОСОБА_2 в задоволенні її позовних вимог.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_2 .

14 січня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 згідно ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058).

Відповідно до положень п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» після реєстрації заяви та сканування копій документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області, документи позивача розподілені за принципом екстериторіальності на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області для розгляду питання призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 29 від 21.02.2023 року, ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з недосягненням пенсійного віку.

Як вбачається зі спірного рішення, вік ОСОБА_1 на дату звернення із заявою про призначенні їй пенсії (14.02.2023 року) складав 46 років 02 місяців 19 днів, страховий стаж становив 26 років 02 місяці 24 днів, пільговий стаж по Списку № 1 14 років 06 місяців 14 днів. До стажу роботи враховано всі періоди роботи, згідно із наданими документами відповідно до норм чинного законодавства.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, а саме з трудової книжці позивача, довідки форми ОК-5, довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 89 від 20.09.2021 року, під час підрахунку страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 , пенсійним фондом не зараховано до її страхового стажу період роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та до пільгового періоди роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та з 21.09.2021 року по 30.09.2021 року.

Отже, спірним питанням даної справи є не зарахування періодів роботи позивача в період з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року до її страхового стажу та періоди з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та з 21.09.2021 року по 30.09.2021 року до пільгового стажу, та відмова у призначенні пенсії відповідно до норм пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1- 5/2018 (746/15).

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ) та Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закону № 1058-ІV).

Згідно ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, який затвердив постановою від 12 серпня 1993 року № 637 Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на викладене, у разі відсутності відповідних записів у трудовій книжці, особа має право подати до органів пенсійного фонду довідку, що містить інформацію на підтвердження загального страхового стажу.

Згідно п. 18 вказаного Порядку за відсутності документів, про наявний стаж роботи і неможливістю одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, які зазначені в п. 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань неменше двох свідків, які знають заявника по спільній роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Згідно із записами трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_3 , вона з 10 червня 2003 року по теперішній час працює «раздатчиком ВМ 2 разряда подземным с полным робочим днем в шахте» (мовою оригінала).

Відповідно до довідки підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 20.09.2021 року № 89, ОСОБА_1 з 10 червня 2003 року по дату видачі вказаної довідки працювала на посаді роздавальника вибухових матеріалів підземний, з повним робочим днем в шахті. Вказана професія передбачена Списком № 1.

Відповідно до ст. 24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є, зокрема, захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб.

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом № 1788-XII.

Згідно п «а» ч. 1 ст. 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383) передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Позивач має належним чином оформлену трудову книжку, в якій містяться записи про відповідний трудовий стаж із відомостями, які відповідають вимогам законодавства на підтвердження права на пенсію за віком відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно із частиною другою статті 20 Закону № 1058-IV обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону № 1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Системний аналіз вказаних вище правових норм дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.

Згідно із відомостями, що містяться у довідці ОК-5, з жовтня 2021 року підприємство на якому працювала позивач, не сплачувало за неї страхові внески до Пенсійного фонду.

Суд не погоджується із позицією відповідача відносно того, що періоди роботи позивача з 21.09.2021 року по 30.09.2021 року та з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року не зараховані до її страхового та пільгового стажу, у зв`язку із несплатою підприємством страхових внесків за вказаний період, виходячи з наступного.

За приписами ст. 113 Закону № 1058 держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до статті 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська», яке здійснювало нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Крім того суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання ДП «Вугільна компанія «Краснолиманська» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 01 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а.

Щодо пенсійного віку позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 цього Закону (в редакції Закону№ 2148-VIII від 03.10.2017 року) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 114 цього Закону, на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особлива важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До цих змін порядок призначення пенсій на пільгових умовах визначався ст. 13 Закону України № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом №213-VIII, який набув чинності 01.04.2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу. Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п. 1 ч. 2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.

Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.

Таким чином, з 01.10.2017 року правила призначення пенсій за Списком №1 почали регламентуватись одночасно двома абсолютно ідентичними законами, а саме: пунктом а статті 13 Закону №1788-XII у редакції Закону № 213-VIII від 02.03.2015 року та пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV від 09.07.2003 року у редакції Закону № 2148-VIII від 03.10.2017 року.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 року №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-VIII.

Пунктом першим резолютивної частини Рішення №1-р/2020 від 23.01.2020 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункт а статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-ХІІ від 05.11.1991 року зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» № 213-VIII від 02.03.2015 року.

Пунктом 3 цього рішення вирішено, що застосуванню підлягає стаття 13 Закону №1788-XII, яка була чинна до 01.04.2015 року, в наступній редакції: На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, наявна колізія між нормами Закону 1788-ХІІ з урахуванням Рішення 1-р/2020 з одного боку, та Законом 1058-ІV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах: перший із цих законів визначає такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

Велика палата Верховного суду зазначила в рішенні від 21 квітня 2021 року у зразковій справі № 360/3611/20, що суперечність положень Законів України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII та «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV в частині врегулювання питань призначення пенсій на пільгових умовах, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 року у справі «Щокін проти України»).

Велика палата Верховного суду в межах зразкової справи № 360/3611/20 дійшла висновку про те, що в даному випадку підлягають застосуванню саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, положення яких є найбільш сприятливим ля особи, а не Закону 1058-ІV. Під час ухвалення рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи (частина 3статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Отже, враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 має право пенсію, за умови наявності у неї стажу роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на роботах, які мають пільговий характер.

В той же час, суд зазначає що призначення пенсії є дискреційними повноваженням Пенсійних фондів, а тому суд приходить до висновку, що належним захистом порушених прав ОСОБА_1 буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути її заяву про призначення пенсії із зарахуванням до її страхового та пільгового стажу: період роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та до її пільгового стажу: період роботи з 21.09.2021 року по 30.09.2021 року, застосувавши пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1- 5/2018 (746/15).

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, суд зазначає, що посадовими особами цього пенсійного фонду не приймались жодні рішення, які б порушавали її права, а отже в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області суд відмовляє.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статі 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Отже, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, з урахуванням їх уточнення, ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області; Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії за віком, є такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (квитанція № 53294 від 30.04.2023 року).

Отже, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, то суд приходить до висновку про необхідність стягнення з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь позивача судові витрати із врахуванням співмірності заявлених та задоволених позовних вимог, у розмірі 750,00 грн.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (юридична адреса: 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ); Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) про визнання протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії за віком задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) від 21.02.2023 року № 29 про відмову ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) щодо не зарахування до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ): період її роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та не зарахування до її пільгового стажу: період роботи з 21.09.2021 року по 30.09.2021 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) № 595 від 14.02.2023 року зарахувавши до її страхового та пільгового стажу: період роботи з 01.10.2021 року по 14.02.2023 року та до її пільгового стажу: період роботи з 21.09.2021 року по 30.09.2021 року, застосувавши пункт «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII в редакції рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року № 1-р/2020 по справі № 1- 5/2018 (746/15).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (юридична адреса: 49000, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.М. Тарасенко