Справа № 160/9560/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 червня 2023 року Справа № 160/9560/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняБублич А.В.
представниа позивача представника відповідача Волошина А.А. Никитенко Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "БАТЬКІВЩИНА" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
05.05.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "БАТЬКІВЩИНА" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області поновити реєстрацію ТОВ АФ «Батьківщина» як платника єдиного податку четвертої групи в Реєстрі платників єдиного податку з дати анулювання такої реєстрації, а саме з 01.01.2023р.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що позивач є платником єдиного податку четвертої групи як особа, як займається виробництвом с/г продукції, що підтверджується письмовими доказами долученими до матеріалів справи. 22.03.2023 року, за наслідками камеральної перевірки, відповідач прийняв рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи ТОВ АФ «Батьківщина» з 01.01.2023 року, у зв`язку із несвоєчасним поданням податкової декларації платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік. Позивач, вважає таке рішення протиправним, оскільки податковим органом не виконані всі вимоги передбачені Податковим кодексом України, а саме позивач вважає, що виявлення порушення зазначеного в рішенні має встановлюватись під час саме документальної перевірки. При цьому, позивач не отримував наказ про проведення документальної перевірки, також і не отримував акт документальної перевірки. Також, позивач зазначає, що не своєчасність подання звітності, не є підставою для анулювання реєстрації платника єдиного внеску. Враховуючи вищевикладене, вважає рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, у зв`язку із чим просить позов задовольнити.
10.05.2023 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 30.05.2023 року о 11:40.
22.05.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник зазначає, що контролюючий орган правомірно прийняв рішення про анулювання реєстрації ТОВ АФ «Батьківщина» платником єдиного податку четвертої групи, так як актом камеральної перевірки від 21.03.2023 року № 8592/04-36-04-09-30912226 встановлено порушення пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Кодексу, а саме надано загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік 10.03.2023 після граничного терміну, тому вона не може бути врахована для підтвердження статусу платника єдиного податку 4 групи. У зв`язку з цим відповідачем прийнято рішення яким відмовлено у набутті статусу платника єдиного податку 4 групи на 2023 рік. Враховуючи вищевикладене, просить у задоволенні позову відмовити.
30.05.2023 року в судовому засіданні надано сторонам час для підготовки до стадії додаткових пояснень та додаткових заперечень, в розгляді справи оголошено перерву до 13.06.2023 року о 11:00 год.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов з підстав, зазначених в позовній заяві.
Представник відповідача в судовому засіданні обставини, викладені у відзиві на позов підтримав, проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні в повному обсязі.
Заслухавши пояснення позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Основним видами діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "БАТЬКІВЩИНА" є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний); 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.
Так, Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "БАТЬКІВЩИНА" у 2022 році мало статус платника єдиного податку четвертої групи.
Судом встановлено, що позивачем, з метою підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік, подано наступні документи:
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області проведено камеральну перевірку поданої податкової звітності платника єдиного податку четвертої групи за 2023 рік для підтвердження статусу платника єдиного податку ТОВ "АГРОФІРМА "БАТЬКІВЩИНА" на 2023 рік, за результатами якої складено акт від 21.03.2023 №8592/04-36-04-09/301912226.
Перевіркою встановлено порушення п.п. 295.9.1 п. 295.9 ст.295 та п.п. 298.8.1 п.298.8 ст. 298 Податкового кодексу України для щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку не подано до 20 лютого поточного року необхідної звітності контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку) та за місцем розташування земельної ділянки, а саме: після граничного терміну надання звітності подано загальну податкову декларацію платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік.
Не погоджуючись із таким рішення суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Вирішуючи правомірність прийняття спірного рішення, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України.
Відповідно до Закону України від 28.12.2014 року № 71 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" (набрав чинності з 01 січня 2015 року) фіксований сільськогосподарський податок трансформовано в єдиний податок (виділено в окрему 4 групу).
Пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання, сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків, належать до 4 групи платників єдиного податку.
Підпунктом 298.8.4 пункту 298.8 статті 298 Податкового кодексу України врегульовано, що у разі коли у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва становить менш як 75 відсотків, сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа сплачує податки у наступному податковому (звітному) році на загальних підставах.
Аналіз наведених норм свідчить, що до платників 4 групи єдиного податку можуть належати сільськогосподарські товаровиробники, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків.
Відповідно до пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку подають до 20 лютого поточного року:
- загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється податок (сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ, багаторічних насаджень), та/або земель водного фонду внутрішніх водойм (озер, ставків та водосховищ), - контролюючому органу за своїм місцезнаходженням (місцем перебування на податковому обліку);
- звітну податкову декларацію з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки - контролюючому органу за місцем розташування такої земельної ділянки (юридичні особи);
- розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва (юридичні особи) - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики, за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;
- відомості (довідку) про наявність земельних ділянок - контролюючим органам за своїм місцезнаходженням та/або за місцем розташування земельних ділянок. У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю).
Водночас п.п. 295.9.1 п. 295.9 ст. 295 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку 4 групи самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням платника податку та місцем розташування земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу.
Відповідно до п. 299.1, п. 299.2 ст. 299 Податкового кодексу України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
Податковий кодекс України передбачає підстави для анулювання реєстрації платника єдиного податку (п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України) або підстави, з яких платник не може бути платником єдиного податку 4 групи (п. 291.5-1 ст. 291 Податкового кодексу України), але не містить норму, відповідно до якої платник, який до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп. 298.8.1 п. 298.8 ст. 298 Податкового кодексу України, не може бути, або втрачає статус платника єдиного податку 4 групи.
Водночас, суд зазначає, що наслідки неподання або несвоєчасного подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності визначені ст. 120 Податкового кодексу України та тягнуть за собою накладення штрафу у визначених Законом розмірах.
Відповідно до п. 299.10. ст. 299 Податкового кодексу України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:
1) подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків- і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;
2) припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;
3) у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу;
4) якщо у податковому (звітному) році частка сільськогосподарського товаровиробництва платника єдиного податку четвертої групи становить менш як 75 відсотків;
5) якщо платником єдиного податку четвертої групи не подано податкову звітність, передбачену підпунктом 295.9.1 пункту 295.9 статті 295 цього Кодексу.
Згідно з абз. 2 п. 299.11 ст. 299 Податкового кодексу України передбачено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5-1 статті. 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. Такий платник податку зобов`язаний перейти до сплати податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення.
Суд зазначає, що Податкового кодексу України передбачений порядок реєстрації або анулювання реєстрації платників єдиного податку. Прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Контролюючий орган має право прийняти рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи, згідно передбаченого Податковим кодексом України порядку.
Єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок - прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Отже, контролюючим органом повинна бути: 1) проведена документальна перевірка платника податків; 2) прийняття рішення про анулювання реєстрації шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку.
Суд зазначає, що для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку четвертої групи мають бути виконані всі вимоги передбачені Податковим кодексом України.
Суд зазначає, що для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи мають бути виконані всі вимоги передбачені Податковим кодексом України.
Відповідачем не надано доказів проведення документальної перевірки позивача.
Натомість, у даному випадку, відповідачем була проведена перевірка правомірності перебування позивача на спрощеній системі оподаткування та за її результатами складено акт перевірки від 21.03.2023 року.
При цьому судом досліджено, що оскаржуване рішення було прийняте 22.03.2023 року - на наступний день після складення акту про результати перевірки, тим самим відповідач порушив приписи ст. 86 Податкового кодексу України, не надавши позивачу можливості подати свої заперечення до акта та/або додаткові документи, одразу прийнявши рішення на основі такого акту.
Позивачем у позовній заяві зазначено, що позивач не отримував акт перевірки та оскаржуване рішення.
При цьому, з матеріалів справи вбачається, що позивач отримав поштою лише 01.04.2023 року, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, тобто позивач був позбавлений можливості подати заперечення проти висновків акту перевірки, а спірне рішення прийняте до спливу строку подачі платником заперечень проти висновку результатів контрольного заходу.
Доказів на спростування вказаного відповідачем до суду не надано.
Окрім того, як вбачається з квитанції про направлення документи від ГУ ДПС у Дніпропетровській області, які були адресовані ТОВ АГРОФІРМА "БАТЬКІВЩИНА", були прийняті до відправлення лише 23.03.2023 року.
Отже, ГУ ДПС Дніпропетровській області порушило процедуру прийняття рішення про анулювання реєстрації та виключення з Реєстру платників єдиного податку, прийняте щодо ТОВ АГРОФІРМА "БАТЬКІВЩИНА" оскільки оскаржуваний акт індивідуальної дії прийнято без дотримання вимог пунктів 86.7, 86.8 статті 86 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Так, відповідно до п.76.2 ст.76 Податкового кодексу України, порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог ст.86 цього Кодексу.
В пункті 86.2 ст.86 Податкового кодексу України передбачено, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному ст.42 цього Кодексу.
Абзац перший п.86.7 ст.86 Податкового кодексу України встановлює, що у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному ст.58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному п.44.7 ст.44 цього Кодексу.
Таким чином, станом на день прийняття оскаржуваного рішення, тобто 22.03.2023 року, не сплинув встановлений Податковим кодексом України строк для реалізації позивачем права на подання заперечень до вказаного акту перевірки, а також додаткових документів та на їх розгляд, в тому числі за його участі.
Отже, що при прийнятті рішення про анулювання реєстрації платником єдиного податку четвертої групи, відповідач також допустив порушення процедури прийняття такого рішення.
Таким чином, враховуючи те, що позивачем, до прийняття відповідачем рішення про відмову ТОВ "АГРОФІРМА "БАТЬКІВЩИНА" у підтвердженні статусу платника єдиного податку четвертої групи на 2023 рік, були подані усі необхідні документи, передбачені як пп.295.9.1 п.295.9 ст.295 Податкового кодексу України так і пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України, а отже у відповідача не існувало правових підстав для прийняття такого рішення, так як сам факт порушення строків подання таких документів, не визначається законом як підстава для анулювання реєстрації платником єдиного податку.
Суд критично оцінює посилання відповідача на положення п.5 п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України, адже вони не спростовують відсутність в п.299.10 ст.299 Податкового кодексу України норми, відповідно до якої платник, який саме до 20 лютого не подав звітність, зазначену у пп.298.8.1 п.298.8 ст.298 Податкового кодексу України втрачає статус платника єдиного податку четвертої групи.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.01.2021 у справі № 580/2725/19.
Частиною 5 ст. 242 КАС України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд доходить висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову в розмірі 2684,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №494 від 04.05.2023 року.
З урахуванням положень статті 139 КАС України та відповідно до задоволених вимог, судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду підлягає стягненню в розмірі в сумі 2684,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 16 червня 2023 року.

Суддя Н.Є. Сліпець