Справа № 580/3617/23
Суддя: Альона КАЛІНОВСЬКА
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року справа № 580/3617/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Каліновської А.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаської області від 17.11.2022 № 2300-0214-8/59714 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 , що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи з 01.08.1985 по 31.10.1994.

Також позивач просить стягнути судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 07.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 17.11.2022 № 2300-0214-8/59714 ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії, в зв`язку з відсутністю пільгового стажу. Відповідач відмовляючи у призначені пенсії зазначив, що страховий стаж позивача становить: 35 років 9 місяців 10 днів. Пільговий стаж - відсутній. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1985 по 31.10.1994, оскільки в довідці № 31-р від 09.07.2021 не зазначено, що особа працювала повний робочий день, а також не надано пакету документів з наказами «Про атестацію робочих місць» з 22.08.1992. Позивач не погоджується з вищезазначеним рішенням, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

22.05.2023 від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначено що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Так, 07.11.2022 позивач у віці 58 років 05 місяців 03 дні звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком. За результатом розгляду поданих документів встановлено, що страховий стаж позивача становить 35 років 09 місяців 10 днів. Пільговий стаж відсутній. До пільгового страхового стажу позивача не зараховані період роботи з 01.08.1985 по 31.10.1994 оскільки не виданий висновок відповідного органу Казахстану, що призначає пенсію щодо належності посади як такої, що дає право на пільгову пенсію. З огляду на зазначене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області прийнято рішення від 11.11.2022 № 20 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2. ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю пільгового стажу.

12.06.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що 01.08.1985 ОСОБА_1 був прийнятий до Подільського науково-дослідного технологічного інституту для роботи в Об`єднаній експедиції слюсарем по КВПтА (контрольно-вимірювальним приладам та автоматиці) 5 розряду. Наказом № 411л/с від 02.08.1985 визначено, що ОСОБА_1 був прийнятий на шкідливі умови праці та відповідно до п.5.1.11.інв.57 мав пільги. В подальшому, 04.01.1988 позивач у зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці призначений слюсарем 4 розряду по КВПтА. 15.04.1988 позивачу присвоєний 4 розряд слюсаря по КВПтА. В 1994 в зв`язку з реорганізацією підприємства вважалося, що позивач працює в Інституті атомної енергії. 31.10.1994 ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням на підставі ст. 32 КЗпП Казахстан ССР. Як зазначає відповідач, до пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1985 по 31.10.1994, оскільки в довідці № 31-р від 09.07.2021 не зазначено, що особа працювала повний робочий день, а також не надано пакету документів з наказами «Про атестацію робочих місць» з 22.08.1992. Листом № 03-903-13/03 від 19.01.2023 Інститут атомної енергії Національного ядерного центру Республіки Казахстан повідомив, що надати копії документів (виписок) про результати атестації робочих місць не має можливості, так як документи про атестацію по номенклатурі справ зберігаються 5 років, потім втрачають силу та знищуються. Окрім того, було повідомлено, що надати виписку з Списку № 2 також надати немає можливості, так як дані документи є доповненням до Постанови Ради Міністрів СРСР № 134-49 від 12 лютого 1964 року, стосується використання атомної енергії, і до сьогоднішнього дня не розсекречені, тобто має гриф секретності. Інститутом надані копії виписок із Списку пільг та компенсацій за умовами праці (інв. 57 від 30.06.1983, інв. 3173 від 23.12.1987, інв. 3774 від 11.02.1991), які є розсекреченими та були розроблені на підставі протоколів про атестацію робочих місць підприємства, а також копії наказів і карточок форми Т-2, які являються підставою для видачі довідок. Тому з огляду на викладене, вище зазначені професії, які займав позивач, відносяться до робіт з шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, визначеними п. 2 ч.2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 07.11.2022 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою щодо призначення пенсії.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11.11.2022 № 20 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2. ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю пільгового стажу. Відповідач відмовляючи у призначені пенсії зазначив, що страховий стаж позивача становить: 35 років 9 місяців 10 днів. Пільговий стаж - відсутній. До страхового стажу зараховано всі періоди роботи. До пільгового стажу не зараховано період роботи з 01.08.1985 по 31.10.1994, оскільки в довідці № 31-р від 09.07.2021 не зазначено, що особа працювала повний робочий день, а також не надано пакету документів з наказами «Про атестацію робочих місць» з 22.08.1992.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 17.11.2022 № 2300-0214-8/59714 повідомило позивача, що прийнято рішення про відмову у призначені пенсії за віком на пільгових умовах згідно п.2 ч.2. ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись із рішенням щодо відмови в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті суд встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 позивач 01.08.1985 був прийнятий до Подільського науково-дослідного технологічного інституту для роботи в Об`єднаній експедиції слюсарем по КВПтА (контрольно-вимірювальним приладам та автоматиці) 5 розряду. Наказом № 411л/с від 02.08.1985 визначено, що ОСОБА_1 був прийнятий на шкідливі умови праці та відповідно до п.5.1.11.інв.57 мав пільги. В подальшому, 04.01.1988 позивач у зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці призначений слюсарем 4 розряду по КВПтА. 15.04.1988 позивачу присвоєний 4 розряд слюсаря по КВПтА. В 1994 в зв`язку з реорганізацією підприємства вважалося, що позивач працює в Інституті атомної енергії. 31.10.1994 ОСОБА_1 звільнений за власним бажанням на підставі ст. 32 КЗпП Казахстан ССР.

Листом № 03-903-13/03 від 19.01.2023 Інститут атомної енергії Національного ядерного центру Республіки Казахстан повідомив, що надати копії документів (виписок) про результати атестації робочих місць не має можливості, так як документи про атестацію по номенклатурі справ зберігаються 5 років, потім втрачають силу та знищуються. Окрім того, було повідомлено, що надати виписку з Списку № 2 також надати немає можливості, так як дані документи є доповненням до Постанови Ради Міністрів СРСР № 134-49 від 12 лютого 1964 року, стосується використання атомної енергії, і до сьогоднішнього дня не розсекречені, тобто мають гриф секретності. Інститутом надані копії виписок із Списку пільг та компенсацій за умовами праці (інв. 57 від 30.06.1983, інв. 3173 від 23.12.1987, інв. 3774 від 11.02.1991), які є розсекреченими та були розроблені на підставі протоколів про атестацію робочих місць підприємства, а також копії наказів і карточок форми Т-2, які являються підставою для видачі довідок.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закону України від 05.11.1991 №1788-XII), громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію (ст.7 Закону України від 05.11.1991 №1788-XII).

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон України №1058-ІV від 09.07.2003) передбачено право громадян України на отримання пенсій та соціальних послуг.

Виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення (ч.3 ст. 4 Закон України №1058-ІV від 09.07.2003).

Частиною 1 ст.114 цього Закону (в редакції на момент звернення за призначення пенсії) передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, на момент звернення за призначенням пенсії позивач, досягнувши 58-річного віку, для призначення пенсії за п.2 ст.114 Закону №1058-IV повинен був довести, що стаж його роботи є достатнім для призначення такої пенсії.

При цьому, трудова книжка, відповідно до положення ст.48 КЗпП України, ст.62 Закону №1788-XII та п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, є основним документом, що підтверджує пільговий стаж роботи працівника.

Відповідно до записів трудової книжки, наявної в матеріалах пенсійної справи АТ-ІІІ №2289882, позивач 01.08.1985 був прийнятий до Подільського науково-дослідного технологічного інституту для роботи в Об`єднаній експедиції слюсарем по КВПтА (контрольно-вимірювальним приладам та автоматиці) 5 розряду. Наказом № 411л/с від 02.08.1985 визначено, що ОСОБА_1 був прийнятий на шкідливі умови праці та відповідно до п.5.1.11.інв.57 мав пільги. В подальшому, 04.01.1988 позивач у зв`язку з введенням нових тарифних умов оплати праці призначений слюсарем 4 розряду по КВПтА. 15.04.1988 позивачу присвоєний 4 розряд слюсаря по КВПтА. В 1994 в зв`язку з реорганізацією підприємства вважалося, що позивач працює в Інституті атомної енергії. 31.10.1994 Звільнений за власним бажанням на підставі ст. 32 КЗпП Казахстан ССР

Крім того, листом № 03-903-13/03 від 19.01.2023 Інститут атомної енергії Національного ядерного центру Республіки Казахстан повідомив, що надати копії документів (виписок) про результати атестації робочих місць не має можливості, так як документи про атестацію по номенклатурі справ зберігаються 5 років, потім втрачають силу та знищуються. Окрім того, було повідомлено, що надати виписку з Списку № 2 також надати немає можливості, так як дані документи є доповненням до Постанови Ради Міністрів СРСР № 134-49 від 12 лютого 1964 року, стосується використання атомної енергії, і до сьогоднішнього дня не розсекречені, тобто мають гриф секретності. Інститутом надані копії виписок із Списку пільг та компенсацій за умовами праці (інв. 57 від 30.06.1983, інв. 3173 від 23.12.1987, інв. 3774 від 11.02.1991), які є розсекреченими та були розроблені на підставі протоколів про атестацію робочих місць підприємства, а також копії наказів і карточок форми Т-2, які являються підставою для видачі довідок.

Також у довідці від 09.07.2021 №31-р, що уточнює особливий характер роботи або умов труда, підтверджуюча постійну занятість в особливих умовах праці, що була надана Республіканським державним підприємством на праві господарського відання «Національний ядерний центр Республіки Казахстан» зазначено таке. ОСОБА_1 працював в Об`єднаній експедиції Подільського науково-дослідницького технологічного інституту з 01.08.1985 (наказ №411л/с від 02.08.1985) по 31.10.1994 (наказ №893л/с від 07.09.1994) слюсарем по КВПтА 5,4,5 розрядів. В особливо шкідливих умовах праці з 01.08.1985 наказ №411л/с від 02.08.1985 по 31.10.1994 наказ №893л/с від 07.09.1994 всього 09 років 02 місяці 30 днів, що передбачено Списком №2, розділом Б, параграф І, підрозділ 2, що затверджений постановою Міністрів СРСР №134-49 від 12.02.1964. Крім того, у вказаній довідці додатково зазначено, що Республіканське державне підприємство на праві господарського відання «Національний ядерний центр Республіки Казахстан» несе відповідальність за достовірність відомостей, зазначених в пільговій довідці.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази підтверджують роботу позивача, зокрема, за Списком №2, що надає право на включення цих періодів роботи до стажу на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Натомість, як встановлено судом, відповідачем не зараховано період роботи позивача з 01.08.1985 по 31.10.1994, оскільки в довідці № 31-р від 09.07.2021 не зазначено, що особа працювала повний робочий день, а також не надано пакету документів з наказами «Про атестацію робочих місць» з 22.08.1992.

З цього приводу, суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

13 березня 1992 року в місті Москві підписано Азербайджаном, Російською Федерацією, Білоруссю, Таджикистаном, Вірменією, Туркменістаном, Казахстаном, Узбекистаном, Киргизстаном, Україною та Молдовою Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка базується на територіальному принципі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Статтею 5 Угоди від 13 березня 1992, встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держави-учасниць угод.

Згідно зі статтею 6 зазначеної Угоди від 13.03.1992 призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільговій основі і за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, отриманий на території будь-якої із цих країн, а також на територіях колишнього СССР за час до вступу в силу даної Угоди (пункти 1, 2 статті 6).

Отже, наведенні положення Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, гарантуючи захист прав громадян у сфері пенсійного забезпечення, стосуються призначення пенсії та передбачають, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються лише при призначенні пенсії.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію за віком на пільгових умовах повинен був бути врахований трудовий стаж, набутий ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Казахстану.

Судом встановлено, що зі свого боку, позивач вчинив всі необхідні для призначення пенсії дії та надав усі необхідні для цього документи.

За результатом розгляду справи суд дійшов висновку, що охоронювані законом права, свободи та інтереси позивача порушені протиправною відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, яка полягає у не зарахуванні позивачу до пільгового стажу періодів роботи, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, а саме: період роботи з 01.08.1985 по 31.10.1994 в Об`єднаній експедиції Подольського науково-дослідницького технологічного інституту та зобов`язання відповідача зарахувати вказаний період роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Водночас, суд звертає увагу позивача, що листом від 17.11.2022 № 2300-0214-8/59714 Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області позивачу лише повідомлено про відмову у призначенні пенсії, який за своєю суттю не є рішенням про відмову у призначенні пенсії. Натомість позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах рішенням від 11.11.2022 №20, проте позивач не ставить питання про скасування такого рішення.

З огляду на вищевикладене, суд, вважає що для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог, шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області від 11.11.2022 №20, оскільки саме вказаним рішенням відповідач відмовив у призначенні пенсії та зарахування пільгового стажу, а не як помилково вважає позивач листом від 17.11.2022 № 2300-0214-8/59714.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своєї позиції у спірних правовідносинах, натомість доводи позивача відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, з огляду на те, що оскаржуваний позивачем лист від 17.11.2022 не носить ознаки рішення та носить інформаційний характер.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то судові витрати зі сплати судового збору, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволених позовних вимог.

Інших доказів понесених судових витрат, станом на час прийняття рішення, матеріали справи не містять.

Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 11.11.2022 №20.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) зарахувати до стажу роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, періоди роботи з 01.08.1985 по 31.10.1994.

У задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Альона КАЛІНОВСЬКА