Справа № 120/7100/22
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/7100/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс М.Б.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

14 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у вересні 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення органу Пенсійного фонду України № 89 від 09.08.2022 про відмову у виплаті грошової допомоги у розмірі десяти призначених пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі десяти призначених пенсії за віком відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши в його страховий стаж в подвійному розмірі періоди роботи з 01.08.1986 по 31.12.1987 на посаді лікаря дільничного фтизіатра в Селидівському протитуберкульозному диспансері;

- з 02.01.1990 по 30.09.2003 на посаді лікаря - фтизіатра та завідуючого відділенням в Селидівському протитуберкульозному диспансері; з 02.10.2003 по 31.03.2004 на посаді дільничного лікаря фтизіатра в міській лікарні міста Українськ Покровського району Донецької області; з 02.04.2004 по 31.01.2012 на посаді лікаря - фтизіатра в Кураховському туберкульозному санаторії; з 01.02.2012 по 20.04.2022 на посаді лікаря - фтизіатра фтизіатричного поліклінічного відділення в Селидівській центральній міській лікарні з урахуванням норм ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 20.12.2022 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що станом на день звернення за призначенням пенсії позивач мав необхідний загальний страховий стаж 35 років здобутий під час роботи на зазначених вище посадах, а тому ним дотримано і третьої із обов`язкових умов для призначення одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що пенсія за віком позивачу призначена із 07.11.2021, тоді як із заявою про виплату допомоги він звернувся 04.08.2022, тобто позивачем пропущено тримісячний строк звернення із заявою. Вважає, що для реалізації права на виплату грошової допомоги пенсіонер повинен був звернутися із заявою впродовж трьох місяців з моменту призначення йому пенсії за віком.

Позивач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що із копії паспорта громадянина України встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач взятий на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою від 20.04.2022 № 508- .

Із 07.11.2021 позивач перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримує пенсію за віком, що йому призначена на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Після призначення пенсії позивач звернувся із заявою від 18.01.2022 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (зареєстровано за вх. № 1204/К-0500-22) для отримання роз`яснення щодо наявності у нього права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десяти призначених пенсії за віком відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

За результатом розгляду звернення від 18.01.2022 листом від 11.02.2022 № 3576-1204/К-15/8-0500/22 йому роз`яснено процедуру виплати одноразової грошової допомоги . У листі, з поміж іншого, зазначено, що для вирішення питання щодо виплати грошової допомоги необхідно надати документ, який підтверджує підпорядкування установи у якій він працює до охорони здоров`я та документ, що підтверджує факт роботи на момент досягнення пенсійного віку (60 років) у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота у яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

04.08.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області із заявою у якій просив призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі десяти призначених пенсії за віком відповідно до п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV.

Заява передана для розгляду за екстериторіальним правилом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, яким ухвалено рішення від 09.08.2022 № 89 про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі десяти призначених пенсії за віком.

Мотивуючи це рішення відповідач зазначив, що пенсія за віком позивачу призначена із 07.11.2021, тоді як із заявою про виплату допомоги він звернувся 04.08.2022. Зіславшись на це, відповідач зазначив, що позивачем пропущено тримісячний строк звернення із заявою. Судячи із цього аргументу, відповідач вважав, що для реалізації права на виплату грошової допомоги пенсіонер повинен звернутися із заявою впродовж трьох місяців з моменту призначення йому пенсії за віком.

Позивач із рішенням про відмову у виплаті йому грошової допомоги не погодився, а тому звернувся до суду із позовом про його оскарження. Виходячи із підстав виникнення спору, характеру та обставин спірних правовідносин, матеріально - правовий інтерес ОСОБА_1 полягає у зобов`язанні відповідача нарахувати та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі встановленому п. 7-1 розділу ХV «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV. З цією метою він просить зобов`язати відповідача перерахувати здобутий ним спеціальний страховий стаж, вважаючи, що вчинення такої дії є необхідною передумовою для виплати допомоги.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е"-"ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Суть зазначеної грошової допомоги полягає в додатковій гарантії для працівників, які працювали в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Наявність такої гарантії спонукає осіб працювати саме в установах державної або комунальної форми власності і набувати необхідний стаж у зазначених установах.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 6 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. № 1191, для визначення розміру грошової допомоги враховується місячний розмір пенсії, обчислений згідно із статтями 27 і 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», станом на день її призначення.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 15 червня 2022 року (справа № 200/854/19-а) сформував висновок, що норму пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV слід тлумачити таким чином, що для отримання визначеної пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV грошової допомоги при виході на пенсію по Закону №1058-IV особа має дотриматись таких вимог:

- станом день досягнення пенсійного віку працювати в установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- пенсія має призначатися особі вперше (тобто особи, які отримували пенсію раніше і з будь-яких причин перестали отримувати її право на зазначену грошову допомогу втратили);

- станом на день звернення за призначенням пенсії особа повинна мати страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на зазначених вище посадах.

Разом з тим, відповідно до п. «е» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909

Зокрема, Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку № 909 передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), що працюють у таких закладах охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, діагностичні центри.

Із долученої до матеріалів справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 судом першої інстанції встановлено, що на момент досягнення пенсійного віку ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) він працював на посаді лікаря - фтизіатра фтизіатричного поліклінічного відділення в Селидівській центральній міській лікарні.

Довідкою № 01-6/593 від 25.03.2022 підтверджується факт віднесення Селидівської центральної міської лікарні до закладів охорони здоров`я відповідно до Переліку закладів охорони здоров`я, що затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я від 28.10.2002 № 385 (а.с. 14).

Також, у довідці № 01-6/593 від 25.03.2022 зазначено, що з 25.12.1991 Селидівська центральна міська лікарня була передана до складу комунальної власності міста Селидове та мала назву Комунальна лікувально - профілактична установа «Селидівська центральна міська лікарня», а з 25.01.2019 на підставі рішення Селидівської міської ради від 24.10.2018 № 7/37-1124 перетворена у комунальне некомерційне підприємство «Селидівська центральна міська лікарня Селидівської міської ради».

Отже, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач станом на день досягнення пенсійного віку (06.11.2021) працював в установі комунальної форми власності на посаді, робота на якій дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому ним дотримано першої із умов для виплати йому одноразової грошової допомоги.

Натомість, із тексту оскаржуваного рішення від 09.08.2022 № 89 та листа територіального органу Пенсійного фонду України від 11.02.2022 № 3576-1204/К-15/8-0500/22 встановлено, що позивачу 07.11.2021 призначено пенсію за віком вперше. Відповідачем не надано доказів того, що позивачу до цієї дати призначався інший вид пенсії. Крім того, на цю обставину відповідач не посилався в процесі прийняття спірного рішення. Відтак другої із обов`язкових умов для нарахування та виплати одноразової грошової допомоги позивач теж дотримався.

Водночас, щодо наявності у позивача станом на день звернення із заявою про призначення пенсії спеціального страхового стажу 35 років на зазначених вище посадах, суд першої інстанції встановив, що на момент призначення позивачу пенсії за віком (із 07.11.2021) органом Пенсійного фонду України обраховано його страховий стаж загальною тривалістю 41 рік 8 місяців та 29 днів. Ця обставина підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 11.02.2022 № 3576-1204/К-15/8-0500/22 .

Також, долученою до матеріалів справи копією трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 підтверджується, що починаючи із 01.08.1985 по день ухвалення спірного рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги позивач працював на посаді лікаря (а.с. 12 - 13).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що станом на день звернення за призначенням пенсії позивач мав необхідний загальний страховий стаж 35 років здобутий під час роботи на зазначених вище посадах, а тому ним дотримано і третьої із обов`язкових умов для призначення одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Крім того, окремі періоди роботи позивача підлягають зарахуванню до спеціального страхового стажу у пільговому обчисленні в подвійному розмірі. Зокрема, з 01.08.1986 по 31.12.1987, позивач працював на посаді лікаря дільничного фтизіатра в Селидівському протитуберкульозному диспансері; з 02.01.1990 по 30.09.2003 - на посаді лікаря - фтизіатра та завідуючого відділенням в Селидівському протитуберкульозному диспансері; з 02.10.2003 по 31.03.2004 - на посаді дільничного лікаря фтизіатра в міській лікарні міста Українськ Покровського району Донецької області; з 02.04.2004 по 31.01.2012 - на посаді лікаря - фтизіатра в Кураховському туберкульозному санаторії; з 01.02.2012 по 20.04.2022 - на посаді лікаря - фтизіатра фтизіатричного поліклінічного відділення в Селидівській центральній міській лікарні.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (Пільги по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах), робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

Із 01.01.2004 набрав чинності Закону № 1058-IV нормами якого не передбачено обрахування стажу роботи у деяких медичних закладах у пільговому обчисленні. Однак набрання чинності Законом № 1058-IV не змінює порядок застосування та не припиняє застосування передбаченого статтею 60 Закону № 1788-XII правила щодо пільг по обчисленню стажу за роботу в деяких медичних закладах адже редакція статті 60 Закону № 1788-XII є чинною й на теперішній час. Зазначена позиція суду узгоджується із висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 04.12.2019 (справа № 689/872/17).

Тобто, вказані вище періоди роботи позивача підлягають пільговому обчисленні та зарахуванню до його страхового стажу у подвійному розмірі. Це додатково підтверджує дотримання ОСОБА_1 умов для нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги передбаченої пунктом 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають задоволенню у спосіб визнання протиправним та скасування рішення № 89 від 09.08.2022 яким відмовлено у нарахуванні та виплаті позивачу грошової допомоги у розмірі десяти призначених пенсії за віком та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Доводи апеляційної скарги, що для реалізації права на виплату грошової допомоги пенсіонер повинен був звернутися із заявою впродовж трьох місяців з моменту призначення йому пенсії за віком, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки пункт 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» такого обмеження не містить.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.