Справа № 160/16119/22
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/16119/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року

у справі № 160/16119/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 жовтня 2022 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у визначенні заробітної плати для обчислення пенсії за формулою, що не відповідає ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії позивача відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" розділивши суму коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць на страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) позивача, та здійснити перерахунок пенсії позивача, починаючи з дати призначення пенсії, виплатити недоплачену суму.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 160/16119/22 в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Судом зазначено, що згідно наявного в матеріалах справи розрахунку пенсії позивача за програмою ППВП ПФУ, страховий стаж позивача за періоди з 01.07.1984 по 30.06.1989 та з 01.07.2000 по 30.11.2010 становить безпосередньо 162 місяці. Твердження позивача відносно того, що його страховий стаж за періоди з 01.07.1984 по 30.06.1989 та з 01.07.2000 по 30.11.2010 складає 12 років 11 місяців 28 днів, що відповідає 155 місяцям, суд першої інстанції відхилив, оскільки відповідно до приписів ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. Суд першої інстанції встановив, що відповідачем до страхового стажу позивача зараховані неповні місяці роботи позивача як повні, а це беззаперечно свідчить про сплату позивачем мінімальних страхових внесків за такі місяці. Відтак, суд зазначив, що позивач не довів суду тих обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, не надав доказів, які підтверджують заявлені вимоги, а відповідач довів перед судом правомірність своїх дій та рішень. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 160/16119/22, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Скаржник вказує, що згідно розрахунку заробітної плати відповідач враховує 155 місяців страхового стажу позивача, однак при цьому відповідач ділить суму коефіцієнтів заробітної плати не на страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи, а на кількість періодів, що не передбачено формулою, яку містить ч.2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Крім того, вказує, що ним не здійснювалася доплата до мінімального страхового внеску за неповні місяці роботи з 01.01.2004 по 31.12.2004 та з 01.04.2005 по 30.04.2008, страхові внески є меншими, ніж мінімальний страховий внесок за ці періоди, формулою, яка визначена ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не передбачено ділення заробітної плати застрахованої особи за неповний місяць на заробітну плату (дохід) в України за повний місяць, а доказів того, що вказані періоди зараховано як повні місяці відповідач не надав.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представниками сторін надавались додаткові пояснення по суті справи, зокрема УПФУ зазначено, що згідно даних індивідуальних відомостей про застраховану особу ( ОК-5) ОСОБА_1 . Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за період з 01.01.2004 по 31.12. 2004 страхові внески не сплачувались . Відтак , зазначений період не включено в страховий стаж позивача, відповідно не взято до уваги при розрахунку пенсії. За період з 01.04.2005 по 30.04.2008 згідно відомостей про застраховану особу, страхові внески сплачено у повному обсязі та застосовано при розрахунку пенсії та при розрахунку коефіцієнта заробітної плати. Коефіцієнт заробітної плати розраховано відповідно до положень ч.2 ст.40 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно визначеної формули.

Представницею позивача підтримано правову позицію, викладену у апеляційній скарзі.

У судове засідання, призначене на 8.06.23 , представники сторін не з`явилися, що з огляду на приписи ст.311 КАС України надає можливість суду здійснити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач з 27.10.2016 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком.

08.08.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити його відносно того, чи при визначенні індивідуального коефіцієнта заробітної плати загальна сума коефіцієнтів заробітної плати була поділена на загальну кількість місяців страхового стажу, за які розраховані коефіцієнти, як це передбачено ст. 40 Закону №1058-IV.

Листом №26930-20127/Г-01/8-0400/22 від 07.09.2022 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача, що індивідуальний коефіцієнт заробітної плати визначено шляхом ділення суми коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць на страховий стаж за місяці, які саме враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. У зв`язку з чим пенсію обчислено відповідно до статей 27 і 28 Закону №1058-IV виходячи із заробітної плати за період з 01.07.1984 по 30.06.1989 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.11.2010, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати після оптимізації становить 1,38716.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються зокрема Законом України № 1058-ІV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV).

Згідно приписів статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Положеннями ч.3 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Приписами ч.1 ст.27 Закону № 1058-IV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп х Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 вказаного Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 вказаного Закону.

Згідно положень ч.1 ст.25 Закону № 1058-IV коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс = См х Вс / 100% х 12, де Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

Згідно положень ч.2 ст.40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Виходячи з наведених правових норм, коефіцієнт заробітної плати розраховується за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, та залежить від суми заробітної плати застрахованої особи та середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

Апеляційний суд зазначає, що за приписами Закону № 1058-ІV цей коефіцієнт обчислюється за кожен місяць врахованого страхового стажу.

Дослідивши наявний в матеріалах справи алгоритм розрахунку пенсії позивача за віком з програми ППВП ПФУ, колегією суддів встановлено, що пенсію позивача визначено виходячи із заробітної плати за період з 01.07.1984 по 30.06.1989 та за даними системи персоніфікованого обліку з 01.07.2000 по 30.11.2010.

З розрахунку заробітку для обчислення вбачається, що індивідуальний коефіцієнт заробітної плати позивача до оптимізації становить 1,17182, а після оптимізації 1,38716.

Разом з тим, апеляційним судом з алгоритму розрахунку пенсії позивача досліджено, що страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) складає повних 155 місяців (12 років 11 місяців, стовпчик 10 розрахунку), однак суми коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць поділено на 162 місяці, що в свою чергу не відповідає приписам ч.2 ст.40 Закону № 1058-IV.

Крім того, з алгоритму розрахунку пенсії позивача не вбачається, що відповідач керуючись приписами ч.3 ст. 24 Закону № 1058-1У зарахував як повні місяці роботи позивача з 01.04.2005 по 30.04.2008 , в яких страхові внески є меншими , ніж мінімальний страховий внесок. Також, матеріалами справи не підтверджено здійснення позивачем доплати до мінімального страхового внеску за ці місяці.

З цих підстав, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, що відповідач протиправно відмовив позивачу у визначенні заробітної плати для обчислення пенсії за формулою, що відповідає ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, так як відповідно зазначеної норми при нарахуванні пенсії позивача має бути врахований коефіцієнт заробітної плати за фактичний страховий стаж, а отже наявні підстави для зобов`язання відповідача визначити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії позивача відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом поділу суми коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць на страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) позивача, здійснити перерахунок пенсії позивача, починаючи з дати призначення пенсії, та виплатити недоплачену суму.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, за результатами перегляду справи колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн. за подання адміністративного позову.

Також, матеріалами справи підтверджено сплату позивачем судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1190,88 грн.

Таким чином, наявні підстави для стягнення з відповідача судових витрат позивача зі сплати судового збору у розмірі 2183,28 грн.

Стосовно витрат позивача на правничу допомогу в зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18 викладено правову позицію, відповідно до якої, враховуючи положення статей 134 та 139 КАС України, сторона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката за умови подання нею до суду заяви про відшкодування таких судових витрат, яка подана до судових дебатів у справі, подання доказів таких витрат (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, здійснені ним витрати, необхідних для надання правничої допомоги, тощо) до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивач не подавав до суду першої інстанції докази витрат на правничу допомогу відповідно до вимог приписів ч. 7 ст. 139 КАС України.

Відтак, апеляційний суд зазначає про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення його витрат на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 160/16119/22 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 160/16119/22 - скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у визначенні заробітної плати для обчислення пенсії за формулою, що відповідає ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визначити індивідуальний коефіцієнт заробітної плати для обчислення пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" шляхом поділу суми коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць на страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) ОСОБА_1 , здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , починаючи з дати призначення пенсії, та виплатити недоплачену суму.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2183,28 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ().

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко