Справа № 200/1717/23
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року Справа№200/1717/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

21.04.2023 до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшов позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України у Сумській області, що поданий адвокатом Бурдужою Анною Валеріївною, з вимогами:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Cумській області від 23.03.2023 №91 щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через недосягнення віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, не зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 при розгляді заяви від 16.03.2023 періодів роботи з 16.04.2003 по 29.10.2003 згідно довідки №52 від 15.03.2023 виданої ДП Мирноградвугілля Відокремлений підрозділ Шахта Центральна на посаді нормувальний гірничий дільничий, зайнятий на підземних роботах 50% і більше часу на рік, скасувати його;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 періоди з 16.04.2003 по 29.10.2003 згідно довідки №52 від 15.03.2023 виданої ДП Мирноградвугілля Відокремлений підрозділ Шахта Центральна на посаді нормувальний гірничий дільничий, зайнятий на підземних роботах 50% і більше часу на рік та призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку на підставі пункту а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення для осіб, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах та з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем протиправно відмовлено в призначенні пенсії, оскільки разом із заявою надано усі необхідні документи на підтвердження наявності пільгового стажу, при цьому не проведення атестації робочих місць з вини роботодавця не впливає на призначення пільгової пенсії. Позивач вказав, що на дату звернення до пенсійного фонду вона вже мала право на призначення пільгової пенсї зі зменшенням пенсійного віку, оскільки рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 у справі № І-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII. Відтак, на думку позивача, рішення відповідача є протиправним та таким, що порушує її права, а отже, підлягає скасуванню.

Відповідач правом надати відзив на позов не скористався, клопотання про продовження строку на подання відзиву до суду не надходило. На виконання вимог ухвали суду надав витребувані документи.

Положеннями частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, суд розцінює неподання відповідачем - суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин як визнання даного позову.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 26.04.2023 відкрито провадження в адміністративній справі, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та витребувано у відповідача докази у справі.

Ухвалою суду від 29.05.2023 витребувано докази у справі.

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 16.03.2023 звернулася до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Заяву позивача, за екстериторіальністю, розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України у Сумській області.

Так, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області № 91 від 23.03.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 1 пункту 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з огляду на відсутність необхідного пільгового стажу за Списком №1 7 років 6 місяців для жінок та недосягнення 50 річного віку.

У вказаному вище рішенні зазначено, що вік заявника на дату звернення - 48 років 1 місяць 26 днів. Відповідно до наданих документів страховий стаж особи - 34 років 5 місяців 11 днів, в тому числі пільговий стаж за списком №1 - 5 років 0 місяців 6 днів. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховано всі періоди; за доданими документами до пільгового стажу роботи не зарахований період роботи з 16.04.2003 по 29.10.2003 згідно довідки №52 від 15.03.2023 виданої ДП Мирноградвугілля Відокремлений підрозділ Шахта Центральна на посаді нормувальний гірничий дільничий, зайнятий на підземних роботах 50% і більше часу на рік, оскільки до матеріалів пенсійної справи не долучені накази про проведення атестації робочих місць. Працівники, які мають не менше половини стажу на зазначених роботах пенсії призначаються із зменшенням пенсійного віку, а саме: на 1 рік 4 місяці за кожен повний рік такої роботи.

Також зазначено додатковий коментар, а саме: за наданими документами право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст.114 ЗУ №1058-ІV матиме на призначення пенсії за віком на пільгових умовах після виповнення 53 років 4 місяці тобто 21.05.2028.

03.04.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надіслав ОСОБА_1 копію рішення про відмову у призначенні пенсії.

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Положеннями пункту 1 частини другої ст. 114 Закону № 1058 визначено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема: 50 років які народилися з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 2 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року № 1788-XII (далі Закон №1788-ХІІ) визначено, що цим Законом призначаються трудові пенсії, зокрема, пенсії за віком.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020року в справі № І-р/2020 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти б - г статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-ХІІ зі змінами, внесеними Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02 березня 2015 № 213-VІІІ.

Так, відповідно до пункту 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 справа №1-5/2018(746/15) від 23.01.2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти „б"-„г" статті 54 Закону України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

„На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Отже, з 23 січня 2020 року, тобто з дня набрання чинності рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року в справі № І-р/2020 діють положення п. а статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка була чинна до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, які визначають умови призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 та які підлягають застосуванню у наведеній у цьому Рішенні редакції.

При цьому, статтею 12 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлено, що право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Таким чином, Рішенням КСУ № 1-р/2020 визнані неконституційними окремі положення Закону № 1788, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення цього рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в Рішенні КСУ № 1-р/2020).

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058 з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для жінок у 45 років, тоді як другий у 50 років.

Так, за позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20 за подібних правовідносин:

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788 з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не Закону № 1058.

Аналогічні висновки щодо застосування норм матеріального права викладені в постановах Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 500/1879/20, від 17 грудня 2021 року у справі № 160/9272/20, від 29 вересня 2022 року у справі № 320/4339/20.

Вирішуючи питання про те, норми якого закону слід застосовувати у спірних правовідносинах, суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 03.11.2021 у зразковій справі № 360/3611/20, а також в постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 500/1879/20, від 17.12.2021 року у справі № 160/9272/20, від 29.09.2022 у справі № 320/4339/20, та зазначає, що під час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 пенсійному органу належало застосовувати норми п. а ст. 13 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213, з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020, а не норми п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 в редакції Закону № 2148.

При цьому, стаття 62 Закону України Про пенсійне забезпечення встановлює, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, у тих випадках коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

Так, на час звернення до пенсійного органу ОСОБА_1 досягла віку 48 років 1 місяць 26 днів.

Відповідно до спірного рішення, згідно з наданими документами страховий стаж особи становить 34 роки 5 місяців 11 днів, в тому числі пільговий стаж за списком №1 - 5 років 0 місяців 6 днів. При цьому, вказано, що за доданими документами до пільгового стажу роботи не зарахований період роботи з 16.04.2003 по 29.10.2003 згідно довідки №52 від 15.03.2023 виданої ДП Мирноградвугілля Відокремлений підрозділ Шахта Центральна на посаді нормувальний гірничий дільничий, зайнятий на підземних роботах 50% і більше часу на рік, оскільки до матеріалів пенсійної справи не долучені накази про проведення атестації робочих місць.

Суд зазначає, що відповідачем не заперечується, що посада нормувальник гірничий дільничий, зайнятий на підземних роботах 50% і більше часу на рік, відноситься до пільгового стажу за Списком №1, проте спірний період не зараховано до пільгового стажу позивача у зв`язку із відсутністю наказів про атестацію робочих місць.

Так, згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_1 , що видана на ім`я позивача, ОСОБА_1 , зокрема: з 13.05.2002 по 31.07.2006 працювала на шахті «Центральна».

При зверненні до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії позивачем надано, зокрема: довідку №52 від 15.03.2023 видану ДП Мирноградвугілля» Відокремлений підрозділ «Шахта Центральна» у якій зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працювала повний робочий день на підземних роботах на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Мирноградвугілля» з 13.05.2002 по 31.07.2006 на посаді нормувальник гірничний дільниці, зайнята на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік та з 01.03.2012 по 30.06.2013 на посаді нормувальника гірничий дільничний, зайнятий на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік. За період з 13.05.2002 по 31.07.2006 -4 роки 02 місяці 18 днів та з 01.03.2012 по 30.06.2013 - 01 рік 04 місяці 00 днів, виконувались гірничі роботи на виробництві, ведення гірничих та інших робіт по видобутку вугілля, що передбачено Списком 1 розділу 1 підрозділу 1, код КП 1.1 г на підставі Постанови КМУ від 16.01.2003 №36, з оплатою праці за окладом нормувальника гірничого дільничного, зайнятого на підземних роботах 50% і більше робочого часу на рік.

Також ззаначена довідка містить інформацію про накази про атестацію робочих місць №666 від 15.04.1998, №547 від 29.10.2003, №562, №149/1 від 12.04.2012 та про зміну найменування шахти №1 «Центральна».

Відповідно до Наказу №383 від 18.11.2005 «Про затвердження Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 N 442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Зазначена постанова набула чинності з 21.08.1992, це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періодуроботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами атестації робочих місць, посада нормувальник гірничний дільниці, передбачена Списком 1 розділу 1 підрозділу 1, код КП 1.1 г. Проте оскільки між наказами про атестацію робочих місць була перерва більш ніж 5 років (між наказом №666 від 15.04.1998 та наказом №547 від 29.10.2003), період роботи з 16.04.2003 по 29.10.2003 не зараховано до пільгового стажу позивача.

Також, за змістом спірного рішення, відповідач заперечує проти зарахування до пільгового стажу періодів роботи у зв`язку з відсутністю наказів про атестацію робочого місця на відповідній посаді.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах, а саме:

« особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку N 2, робоче місце по якій підлягає атестації, відповідно до Порядку N 442, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

особи, які зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 2, але з вини власника на таких підприємствах не було проведено атестацію робочого місця, мають право на зарахування стажу роботи на таких посадах до спеціального стажу, необхідного для призначення пенсії за віком на пільгових умовах Списком N 2, відповідно до пункту "б" статті 13 Закону N 1788-XII.

Цей висновок є також застосовним і щодо осіб, зайнятих на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком N 1.

При цьому на працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду вважає, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Відповідно до частина 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, ураховуючи правову позицію, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи зазначені у рішенні з підстав ненадання наказів про атестацію робочих місць.

Стосовно недосягнення віку необхідного для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1, як підстави відмови у призначенні пенсії.

Так, позивач звернулася за призначенням пенсії 16.03.2023, її вік становив 48 років 1 місяць 26 днів.

Як вже зазначалось вище, при вирішенні питання про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, пенсійний орган мав застосовувати норми п. а ст. 13 Закону України №Про пенсійне забезпеччення» в редакції до внесення змін Законом № 213, з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020.

Суд вважає безпідставним висновок відповідача, що на час звернення за призначенням пенсії позивач не досягла пенсійного віку, оскільки суд встановив, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася за призначенням пенсії 16.03.2023, тобто на день звернення за призначенням пенсії позивач досягла віку 48 років, що відповідає вимогам п. а ст. 13 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом № 213, з урахуванням Рішення КСУ № 1-р/2020.

На підставі викладеного вище, суд зазначає, що з огляду на встановлені фактичні обставини та зміст правових норм, які регулюють спірні правовідносини, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Cумській області від 23.03.2023 №91 підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Обираючи спосіб захисту, суд, зважаючи на його ефективність з точки зору статті 13 "Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, приходить висновку, що достатнім та ефективним способом захисту порушеного права позивача у даній справі є прийняття рішення про визнання протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Cумській області призначити пенсію ОСОБА_1 за заявою від 16.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 16.04.2003 по 29.10.2003 дільничним гірничим нормувальником, зайнятим на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з квитанцією про сплату судового збору, позивачем за подання даного адміністративного позову було сплачено судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області №91 від 23.03.2023 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Сумській області (місцезнаходження: м. Суми, вул. Пушкіна, б.1, ) призначити пенсію ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за заявою від 16.03.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 із зменшенням пенсійного віку відповідно до пункту а ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 в справі № І-р/2020, зарахувавши до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 16.04.2003 по 29.10.2003 дільничним гірничим нормувальником, зайнятим на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Сумській області (місцезнаходження: м. Суми, вул. Пушкіна, б.1, ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв