Справа № 160/5999/23
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

13 червня 2023 року Справа № 160/5999/23

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши у письмовому провадженні клопотання Державної установи «Центр пробації» та заяви Міністерства юстиції України про залишення без розгляду позовної заяви в адміністративній справі №160/5999/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної установи «Центр пробації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дій,-

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Державної установи «Центр пробації», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України, в якій позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: 04050, м.Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81) щодо відмови у нарахуванні та виплати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), починаючи з 24.02.2022 р. по вересень 2022 року включно, додаткової винагороди, у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану;

- зобов`язати Державну установу «Центр пробації» Міністерства юстиції України (, місцезнаходження: 04050, м.Київ, вул. Юрія Іллєнка, 81) нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) з 24.02.2022 р. по вересень 2022 року включно, у розмірі 30 000,00 грн. щомісячно, з відрахуванням податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 р. відкрито провадження у справі за позовом, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

17.04.2023 р. до суду надійшло від Державної установи «Центр пробації» клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування цього клопотання відповідач посилався на положення ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та зазначив, що ОСОБА_1 проходила публічну службу й відповідно до наказу Центру пробації №161/к від 20.02.2023 р. позивача було звільнено зі служби 28.02.2023 р. Натомість, ОСОБА_1 у своїх позовних вимогах просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплати на користь позивача додаткову винагороду з 24.02.2022 р. по вересень 2022 р., включно, в розмірі 30 000,00 грн щомісячно, з відрахуванням податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів. Позивачем подано позовну заяву до суду 24.03.2023 р. в той час як Постанова №168 прийнята та набрала чинності 28.02.2022 р., та була оприлюднена шляхом опублікування в офіційному віснику «Урядовий кур`єр» від 28.02.2022 р. за №43. З огляду на викладене, заявник стверджує, що позивачем пропущено місячний строк звернення до суду.

25.04.2023 р. до суду надійшла заява Міністерства юстиції України про залишення позовної заяви без розгляду.

В обґрунтування вищезазначеної заяви третя особа посилалася на положення статті 122 КАС України та зазначила, що за змістом позовної заяви від 24.03.2023 р. ОСОБА_1 заявила вимоги щодо визнання протиправними дій Державної установи «Центр пробації» за період з 24.02.2022 р. по вересень 2022 року та щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії за вказаний період. Враховуючи наведене, Міністерство юстиції України вважає, що позивач пропустила місячний строк на звернення до адміністративного суду із заявленими позовними вимогами у цій справі, оскільки з лютого 2022 року, березня 2022 року, квітня 2022 року, травня 2022 року, червня 2022 року, липня 2022 року, серпня 2022 року, вересня 2022 року, пройшло більше місяця.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч. 5 ст. 122 КАС України).

Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 123 КАС України передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Так, під час вирішення питання про відкриття провадження у справі судом не було встановлено порушення строку звернення до суду з позовною заявою.

При вирішенні клопотання Державної установи «Центр пробації» та заяви Міністерства юстиції України про залишення позовної заяви без розгляду, суд виходить з того, що умови проходження більшості видів публічної служби, зокрема й у питаннях щодо оплати праці, регулюються як спеціальним законодавством, так і загальними нормами трудового законодавства, тобто нормами законодавства про працю.

Отже, в аспекті спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що поняття «грошове забезпечення» та «заробітна плата», які використано у чинному законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними, а тому позовні вимоги в межах справи охоплюються застосованим у частині 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України), визначенням «законодавство про оплату праці».

Подібну правову позицію було неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 25.09.2018 р. в справі №815/4421/15, від 13.03.2019 р. у справі №807/363/18, від 25.04.2019 р. у справі №804/496/18, від 26.06.2019 р. у справі №820/4748/17, від 22.05.2020 р. у справі №808/3200/17, зокрема у постанові від 29.09.2021 р. у справі №160/8332/20.

Так, позивача було звільнено 28.02.2023 р. з посади старшого інспектора Нікопольського районного відділу філії №1 Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області за наказом Державної установи «Центр пробації» №161/к від 20.02.2023 р.

02.03.2023 р. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за період з 24.02.2022 р. по день звільнення.

Листом від 16.03.2023 р. Державною установою «Центр пробації» повідомлено позивача про відсутність підстав для нарахування та виплати їй додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №168.

Надалі ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з цим позовом 24.03.2023 р. шляхом направлення позовної заяви з додатками до суду засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією конверту наявного в матеріалах справи.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України (в редакції, яка була чинною до 18.07.2022 р. (до внесення змін Законом №2352-IX від 01.07.2022 р.), було передбачено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

19.07.2022 р. набрав чинності Закон №2352-IX від 01.07.2022 р., згідно з яким частини 1 і 2 вищевказаної статті викладено у новій редакції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною 2 статті 233 КЗпП України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Відповідно до пункту 1 глави ХІХ КЗпП України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» №1236 від 09.12.2020 р. (зі змінами) на території України встановлено карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, з 19 грудня 2020 року до 30 квітня 2023 року.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що позивачем не пропущений строк звернення до адміністративного суду з цим позовом.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача та заяви третьої особи про залишення позовної заяви без розгляду є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 122, 123, 240, 241, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Державної установи «Центр пробації» та заяви Міністерства юстиції України про залишення без розгляду позовної заяви у адміністративній справі №160/5999/23 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання та окремо оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Неклеса