Справа № 200/1574/23
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2023 року Справа№200/1574/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

13 квітня 2023 року до Донецького окружного адміністративного суду, через систему Електронний суд, надійшла позовна заява адвоката Кириленко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про:

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 28.09.2022 по 07.01.2023 року року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.;

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 гривень у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період 28.09.2022 року по 07.01.2023 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходить службу у Військовій частині НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України та бойовим наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 року № 165 гриф., у складі другого відділу прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_4 ) позивача було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_5 ), де він проходить службу до теперішнього часу. У ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_5 ) на підставі бойових розпоряджень та наказів позивач виконував бойові завдання на кордоні з білорусією. Вважає, шо перебуваючи у відрядженні та виконуючі бойове розпорядження з 28.09.2022 року фактично приймає участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, що є підставою для виплати йому підвищеної суми додаткової винагороди до 100 000 гривень відповідно до постанови КМУ від 28 лютого 2022 р. № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Проте, починаючи з 28.09.2022 року до дати звернення до суду, Позивач фактично отримує лише додаткову винагороду, виходячи з 30 тис. грн на місяць, що вбачається із архівної відомості, наданої у відповідь на адвокатський запит. Вважає протиправною бездіяльність відповідачів та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

03 травня 2023 року від Військової частини НОМЕР_2 надійшли письмові пояснення, в яких вказано, що ОСОБА_1 у відповідності до бойового наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 №165 гриф (володільцем даного бойового наказу є Адміністрація Державної прикордонної служби України) у складі другого відділу прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) було направлено в оперативне підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що солдат ОСОБА_1 перебував в оперативному підпорядкуванні (перебував у відрядженні) 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого, у складі ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебував. Також зазначає, що підтверджуючі документи щодо прийняття ОСОБА_1 безпосередньої участі (в сукупності) у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів до 105 прикордонного загону імені князя Володимира Великого від другого відділу прикордонної служби НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) за вказаний період не надходили.

12 травня 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції зазначив, у вересні 2022 року позивача було направлено до 105 прикордонного загону імені Володимира Великого у оперативне підпорядкування начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 . Вказує, що на виконання п.2-1 постанови КМУ №168 Адміністрацією Державної прикордонної служби видано наказ від 30.07.2022 року №392-АГ. Обов`язок оформлення документів, визначених п.4, 5, 11 наказу №392-АГ, які являються підставою для нарахування та виплати винагороди, покладено на начальників органів Держприкордонслужби (начальників військових частин), який веде (вів) бойові дії та до якого для виконання завдань відрядженні військовослужбовці. Отже, підвищена додаткова винагорода за період перебування позивача у відрядженні не нараховувалась та не виплачувалась, оскільки начальником прикордонного загону до якого було відряджено позивача не надано підтверджуючих документів, щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, передбачених п.2 Наказу №392-АГ, зокрема за формою, наведеною у додатку 1, 2 до наказу №392-АГ.

Ухвалою суду від 14 квітня 2023 року відкрито провадження по справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження, в письмовому провадженні, витребувано копії та докази.

Ухвалою суду від 14 червня 2023 року у задоволенні клопотання представника Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження в адміністративній справі №200/542/23 до набрання законної сили рішенням Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №260/3564/22 відмовлено.

Згідно з нормами статті 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_6 виданий Амвросіївським РВ УМВС України в Донецькій області 10 березня 2005 року. Має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_7 від 06.05.2015 року.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 проходить військову службу в НОМЕР_3 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ).

Відповідно до розпорядження Адміністрації Державної прикордонної служби України від 16.09.2022 року № (гриф)/25-2075-Е військовослужбовця, ОСОБА_1 , передислоковано з НОМЕР_8 прикордонного загону на ділянку НОМЕР_9 прикордонного загону, та у період з 26.09.2022 року по 08.01.2023 року перебував у службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника НОМЕР_9 прикордонного загону.

Отже, ОСОБА_1 перебуває у службовому відрядженні у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) в період з 26.09.2022 року по 08.01.2023 року, що підтверджується матеріалами справи та не оспорюється сторонами.

У вищезазначений період служби ОСОБА_1 під час службового відрядження перебував на фінансовому забезпеченні НОМЕР_3 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ), що не заперечується між сторонами.

Листом від 29.11.2022 року військова частина НОМЕР_2 надала відповідь на запит військової частини НОМЕР_1 та вказала, що підрозділи Держприкордонслужби, які знаходяться в межах Чернігівської та Сумської областей не виконують бойові завдання на лінії бойового зіткнення і тому пп.7 п.2 наказу Адміністрації Держприкордонслужби №392/0/81-22-АГ «Про реалізацію вимог постанови КМУ від 28.02.2022 року №168» не застосовувався. У зв`язку з чим, довідки про військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , які брали участь у бойових діях або заходах за вересень та жовтень 2022 року у складі військової частини НОМЕР_2 , не опрацювавались. Разом з тим, на адресу НОМЕР_3 прикордонного загону були направлені копії рапортів щодо виплати додаткової винагороди військовослужбовцям НОМЕР_3 прикордонного загону за вересень та жовтень 2022 року.

Листом від 12.12.2022 року Адміністрація Держприкордонслужби надавала відповідь на скаргу, щодо щодо невиплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн за жовтень ц.р. військовослужбовцям 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону, яка перебуває в оперативному підпорядкуванні НОМЕР_9 прикордонного загону імені князя Володимира Великого та повідомила, що повноваження щодо підтвердження наявності умов для виплати запитуваної додаткової винагороди належать до компетенції начальника НОМЕР_9 прикордонного загону, а щодо видання наказу про таку виплату начальника НОМЕР_3 прикордонного загону.

06.02.2023 року адвокатом Задорожньой В.О. в інтересах ОСОБА_1 було подано до Військової частини НОМЕР_2 адвокатський запит в якому просила надати обгрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ №168 від 28.02.2022р та надати копії та докази.

Листом від 16.02.2023 №22/1060-23, 105 Прикордонний загін імені князя Володимира Великого Державної прикордонної служби України повідомив, що списки передбачені додатком №2 до наказу №392-АГ та додатком №2 до наказу №628-АГ на адресу НОМЕР_3 прикордонного загону не направлялись. Вказує, що позивач перебуває на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_1 , а отже наказ про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень опрацьовується посадовими особами саме військової частини НОМЕР_1 , тому немає можливості надати інформацію щодо підстав невиплати додаткової винагороди.

06.02.2023 року адвокатом Задорожньой В.О. в інтересах ОСОБА_1 було подано до Військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит в якому просила надати обгрунтовану відповідь про підстави і причини ненарахування та невиплати щомісячної доплати у вигляді додаткової винагороди, передбаченою Постановою КМУ №168 від 28.02.2022р та надати копії та докази.

Листом від 24.03.2023 №21-2317-23-вих, НОМЕР_3 Прикордонний загін Державної прикордонної служби України повідомив, що позивача не вносили в наказ про збільшення розміру виплат додаткової грошової винагороди до 100000 гривень за період перебування в службовому відрядженні та оперативному підпорядкуванні начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з ненаданням військовою частиною НОМЕР_2 підтверджуючих документів для виплат у військової частини НОМЕР_1 відсутні підстави для внесення військовослужбовця в наказ про збільшення розміру виплати додаткової грошової винагороди до 100000 гривень за вказаний період. У разі надання 105 прикордонним загоном імені князя Володимира Великого підтверджуючих документів , визначених Адміністрацією Держприкордонслужби, буде здійснено нарахування та виплати збільшення грошової допомоги до 100000 гривень за період безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або забезщпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпесередньо в районах ведення бойових дій.

Згідно з інформацією про грошове забезпечення ОСОБА_1 за 2022 рік, позивач у жовтні грудні 2022 року отримав додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 (30000 грн), у грудні - отримав додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 (100000 грн).

Згідно з розрахунковим листом позивача у січні 2023 року - додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168 не виплачувалась.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2023 року №5217 ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області в період з 27.09.2022 року по 30.09.2022 оку, щ 01.10.2022 року по 30.10.2022 року, з 05.11.2022 року по 30.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року на підставі бойового наказу Адміністрації Держприкордонслужби України №165 гриф. від 16.09.2022 року.

Крім того, військова частина НОМЕР_2 у листі від 16.02.2023 року №22/1060-23 вказує, що дана довідка була видана в одному екземплярі та направлена до 2 прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_3 прикордонного загону.

Таким чином, спірним у даній справі є питання щодо невиплати позивачу доплат у період з 28.09.2022 року по 07.01.2023 року.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникли у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Стаття 65 Конституції України визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, №341/2022 від 17 травня 2022 року та №573/2022 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 7 листопада 2022 року, №58/2023 від 6 лютого 2023 року строк дії воєнного часу продовжувався.

При цьому, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію, Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнята постанова №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова № 168), пунктом 1 якої (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 2022 № 1146, яка застосовується з 1 вересня 2022 року) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Аналіз змісту пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 дозволяє виявити обов`язкові умови виплати передбаченої нею додаткової винагороди військовослужбовцями Держприкордонслужби у розмірі до 100000 грн:.

- період дії воєнного стану;

- беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів;

- наявність наказу командира.

Перша з цих умов не потребує доказування через свій правовий характер, то наявність інших умов має встановлюватися судом на підставі зібраних у справі доказів.

Так, обґрунтовуючи відсутність у позивача права на отримання спірної винагороди, відповідач зазначив, що начальником прикордонного загону, до якого було відряджено позивача, не надано підтверджуючих документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах (не надано довідки, встановленого зразка, згідно яких нараховуються виплати).

Вирішуючи питання про можливість застосування до спірних правовідносин наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ суд зазначає наступне.

Так, пунктом 1 Указу Президента України Про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади від 3 жовтня 1992 року № 493/92 (ділі Указ) встановлено, що з 1 січня 1993 року нормативно-правові акти, які видаються міністерствами, іншими органами виконавчої влади, органами господарського управління та контролю і які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер, підлягають державній реєстрації.

Відповідно до пунктів 2 та 3 Указу державна реєстрація провадиться в порядку, що визначається КМУ. Нормативно-правові акти, зазначені в ст. 1 цього Указу, набувають чинності через 10 днів після їх реєстрації, якщо в них не встановлено пізнішого строку надання їм чинності.

Згідно з пунктом 2 Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств, інших органів виконавчої влади, що затверджене постановою КМУ від 28 грудня 1992 року № 731, державній реєстрації підлягають нормативно-правові акти, які містять одну або більше норм, що зачіпають права, свободи, законні інтереси і стосуються обов`язків громадян та юридичних осіб, встановлюють новий або змінюють, доповнюють чи скасовують організаційно-правовий механізм їх реалізації, або мають міжвідомчий характер, тобто є обов`язковими для інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також юридичних осіб, що не належать до сфери управління суб`єкта нормотворення.

Пунктом 15 Положення визначено, що міністерства, інші центральні органи виконавчої влади направляють для виконання нормативно-правові акти лише після їх державної реєстрації та офіційного опублікування. У разі порушення зазначених вимог нормативно-правові акти вважаються такими, що не набрали чинності, і не можуть бути застосовані.

Враховуючи, що наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року № 392/0/81-22-АГ містить норми, які зачіпають права громадян - військовослужбовців на отримання додаткової винагороди, встановлюють організаційно-правовий механізм реалізації таких прав, ці накази підлягають державній реєстрації в Міністерстві юстиції України.

Судом не встановлений факт такої реєстрації, відтак зазначений наказ не може вважатися такими, що набрав чинності та підлягає застосуванню.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідача та третьої особи на наказ Адміністрації Держприкордонслужби від 30 липня 2022 року №392-/0/81-22-АГ, як на підставу не виконання перед військовослужбовцем зобов`язань щодо виплати додаткової винагороди, визначеної постановою КМУ №168. Цей наказ не може змінювати правове регулювання відносин щодо вказаної вище винагороди та фактично погіршувати правове становище військовослужбовця.

Суд зазначає, що недотримання органами Держприкордонслужби вимог Наказу № 392-АГ в частині обміну інформацію про участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не може мати негативні наслідки для такого військовослужбовця, а отже, й не може впливати на його особисті права, в тому числі на право отримання спірної додаткової винагороди.

Відповідно до положень статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За відсутності у спірний період затвердженого МВС України порядку і умов виплати додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови КМУ №168, єдиним нормативно-правовим актом, що визначає підстави та порядок виплати відповідачем спірної додаткової винагороди є постанова КМУ №168.

Суд зазначає, що вказаною постановою не затверджені конкретні форми документів, якими має підтверджуватися безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Таким чином, довідка військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2023 року №5217 про прийняття безпосередньої участі ОСОБА_1 у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області є належним документом, який має прийматися командуванням до уваги при призначенні додаткової винагороди на підставі Постанови КМУ № 168.

На підставі викладеного вище, суд вважає, що відповідач протиправно не видав наказ про призначення та нарахування ОСОБА_1 додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. за період перебування у відрядженні та прийняття безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області.

При цьому, позовні вимоги в частині нарахування та виплати збільшенної грошової винагороди підлягають задоволенню лише за ті періоди, відповідно до яких позивач приймав безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії на території Чернігівської області, що підтверджуються довідкою військової частини НОМЕР_2 від 02.05.2023 року №5217.

На підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом:

визнання протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 27.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 30.10.2022 року, з 05.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 гривень у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 27.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 30.10.2022 року, з 05.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Інші доводи та аргументи сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частина НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання бездіяльність протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 збільшеної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 гривень, у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 27.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 30.10.2022 року, з 05.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_10 ) збільшену додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану у розмірі до 100 000 гривень у зв`язку з безпосередньою участю та у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів в період з 27.09.2022 року по 30.09.2022 року, з 01.10.2022 року по 30.10.2022 року, з 05.11.2022 року по 30.11.2022 року та з 01.12.2022 року по 31.12.2022 року в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових

Суддя М.М. Крилова