Справа № 240/6721/23
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/6721/23

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання призначити з 01.02.2023 року пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Позивач є потерпілим внаслідок Чорнобильської катастрофи 3-ї категорії, на день аварії по 01.12.1986 року та з 17.03.1992 року по даний час постійно проживає в с. Словечне Коростенського району, тобто на території, яка відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

З досягненням 54 річного віку та за наявності страхового стажу більше ніж 28 років Позивач 01.02.2023 року звернувся до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Листом від 15.02.2023 року Відповідач відмовив у такому призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю підстав, так як вважає, що період проживання в зоні гарантованого добровільного відселення становить лише 2 роки 3 місяці 19 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років. Таку відмову Позивач вважає протиправною.

Ухвалою суду від 21.03.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 25.04.2023 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області залучено в якості другого Відповідача в даній справі.

Представник Відповідача - 1, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, у відзиві на позов проти позову заперечила і зазначила, що станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні гарантованого добровільного відселення проживав лише 2 роки 2 місяці 00 днів, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

По цій причині Позивачу, як зазначено у відзиві, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області було правомірно відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

Представник Відповідача - 2, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, у відзиві на позов проти позову заперечує і зазначила, що за принципом екстериторіальності заява Позивача про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років була передана на розгляд управління. В ході розгляду звернення Позивача на підставі поданих документів було встановлено, що Позивач станом на 01.01.1993 року проживав 2 роки 6 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-XII (надалі - Закон № 796-XII) особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 3 роки та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача від 01.02.2023 року до Відповідача щодо призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на 6 років відповідно до Закону № 796-XII (а.с.27).

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем-2, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області, було прийнято оскаржуване рішення від 08.09.2022 року (а.с.26).

Таке рішення Відповідача ґрунтується на вимогах чинного законодавства та не підлягає скасуванню з огляду на таке.

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача від 08.02.2023 року, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності права Позивача на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, так як станом на 01.01.1993 року Позивач в зоні гарантованого добровільного відселення проживав лише 2 роки 6 місяців, що є недостатнім для зниження пенсійного віку на 6 років.

Наявність у Позивача відповідного страхового стажу, необхідного для призначення пенсії, Відповідачем не заперечується.

Так, судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення про призначення пенсії (01.02.2023 року) був особою, якій виповнилося повні 54 роки (а.с.29).

Судом встановлено та визнається представниками Відповідачів, що Позивачем на підтвердження права на таке призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років були надані слідуючі документи:

- копія посвідчення громадянина, який потерпів внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) серії НОМЕР_1 , виданого 06.12.1993 року Житомирською обласною державною адміністрацією (а.с.32);

- копія витягу із реєстру територіальної громади від 14.11.2022 року про реєстрацію з 27.01.1992 року по даний час місця проживання Позивача в с. Словечне Коростенського району Житомирської області (а.с.31);

- копія диплому НОМЕР_2 від 30.06.1992 року про те, що Позивач з 1990 року по 1992рік навчався в Житомирському медичному училищі (а.с33);

- копія архівної довідки Житомирського медичного інституту від 25.01.2023року про те, що Позивач з 01.09.1990 року по 30.06.1992 року навчався в Житомирському медичному училищі та проживав в студентському гуртожитку (а.с.45);

- копію трудової книжки НОМЕР_3 (а.с.35-38);

- копія довідки від 06.10.2022 року Виконкому Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області про те, що Позивач дійсно проживав (проживає) та був зареєстрований в с.Словечне з 26.04.1986 року по 01.12.1986 року та з 17.03.1992 року по даний час (а.с.12);

- копія довідки від 25.01.2023року Коростенського РТЦК та СП про те, що Позивач з 29.05.1987року по 22.05.1989 року проходив військову службу у Збройних Силах (а.с.34);

- копія довідки ТОВ "Словечне-Агро" про те, що Позивач в період з 26.12.1997 року по 05.10.1998 року перебував в трудових відносинах з колгоспом "Здобуток Жовтня" (а.с.42).

Як вже зазначалося судом, в розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років мають право на пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого ст.26 Закону N 1058-IV, на 3 роки.

Відповідно до примітки до вказаної правової норми законодавець зазначив, що така початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Крім того, таким особам може бути знижено такий пенсійний вік ще додатково на один рік за кожні 2 роки проживання, роботи.

Позивачем до позову долучено докази, які підтверджують його проживання на території зони гарантованого добровільного відселення на день аварії та з моменту аварії по 31 липня 1986 року.

Так, згідно долученої копії довідки Виконкому Словечанської сільської ради Коростенського району Житомирської області Позивач в період з 26.04.1986 року по 01.12.1986 року був зареєстрований та проживав в с. Словечне Коростенського ( на той час Овруцького) району Житомирської області.

При цьому суд враховує, що згідно до постанови КМ Української РСР від 23 липня 1991 р. N 106 "Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" та "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи" ( в редакції постанови КМ України N 914 ( 914-2008-п ) від 16.10.2008 ) село Словечне Коростенського (на той час Овруцького) району Житомирської області відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Зазначене свідчить, що Позивач відноситься до категорії осіб, які на день аварії та з моменту аварії по 31 липня 1986 року постійно проживали у зоні гарантованого добровільного відселення, що відповідно до примітки до частини другої статті 55 Закону № 796-XII надає йому право на призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на три роки.

В розумінні вимог частини другої статті 55 Закону № 796-XII призначення Позивачу спірної пенсії за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років можливе за наявності, окрім факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення на день аварії та з моменту аварії по 31 липня 1986 року, ще додатково 6 років (1 рік за два) проживання або праці на цій території станом на 01.01.1993 року.

Разом з тим, долучені до позову копії документів свідчать, що Позивач з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року сумарно прожив та працював у зоні гарантованого добровільного відселення лише 2 роки та 2 місяці, а саме:

- з 26.04.1986 року по 01.12.1986 року проживав в с.Словечне Коростенського (на той час Овруцького) району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення;

- з 21.11.1989 року по 29.08.1990 року працював в Словечанському СПО;

- з 17.03.1992 року по 01.01.1993 року проживав в с.Словечне Коростенського (на той час Овруцького) району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Такий період (2 роки та 2 місяці) сумарного проживання та праці Позивача у зоні гарантованого добровільного відселення надає йому право на зменшення пенсійного віку додатково лише ще на один рік.

Зазначене свідчить, про наявність у Позивача права на призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку лише на 4 роки, а не на 6 років, що при досягненні 54річного віку не надає йому (Позивачу) права на призначення пенсії за віком з часу звернення (01.02.2023 року).

Одночасно, суд враховує, що в розумінні вимог частини першої пункту 3 статті 14 Закону № 796-XII до осіб, які потерпіли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3) відносяться особи, які:

- постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які за станом на 1 січня 1993 року прожили у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій;

- постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Тобто, наявне у Позивача посвідчення особи, яка потерпіла внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 3), в розумінні вимог статті 14 Закону № 796-XII може лише підтверджувати постійне проживання або постійну працю в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, та за наявності відповідних підстав.

Разом з тим, такий статус Позивачем помилково сприймається як автоматичне та додаткове, окрім зазначеного періоду, підтвердження умовного проживання чи умовної праці Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення ще не менше трьох років.

Враховуючи те, що для призначення пенсії Позивачу із зниженням пенсійного віку, як громадянину, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, не були наявні підстави для призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання пенсії, на 6 років, суд робить висновок про правомірність оскаржуваного рішення Відповідача -2 про відмову в такому призначення пенсії та про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк