Справа № 487/2216/23
Суддя: Сухаревич З. М.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/2216/23
Провадження № 2-а/487/50/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Сердюк В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

20 квітня 2023 до Заводського районного суду м. Миколаєва звернувся ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, в якому просить: скасувати постанову від 22.12.2020 року серія ГАА №582387 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП; закрити провадження у справі за відсутності складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що його ніколи не затримувала поліція, ані з приводу відсутності засобів індивідуального захисту зовнішніх дихальних шляхів, ані з будь-якого іншого приводу. Підпис в постанові від 22.12.2020 року серія ГАА №582387 йому не належить. Наприкінці березня 2023 року він випадково дізнався про існування п`яти постанов про притягнення його до адміністративної відповідальності. На всіх постановах підпис не його. В постанові документом, що посвідчує особу, вказано ІПНП, але в той період за відсутність на вулиці документу, що посвідчує особу, також існувала адміністративна відповідальність. Але за це постанову не винесено. В постанові вказано, що він перебував в громадському місці, а саме на автостанції, не маючи засобів індивідуального захисту органів дихання, але не вказано які вимоги та норми законодавства України ним порушено. ст. 44-3 КУпАП не вказує на діяння (дію або бездіяльність) за вчинення яких настає адміністративна відповідальність, а відсилає до інших нормативно-правових актів, які встановлюють правила щодо карантину людей, санітарно-гігієнічні, санітарно-протиепідемічні правила і норми. Як вбачається з постанови КМУ, заборонено перебування без вдягнених засобів індивідуального захисту в громадських місцях, а саме в будинках і спорудах, громадському транспорті, тобто всередині, в закритому приміщенні. А згідно протоколу, позивач знаходився на вулиці. До того ж, окрім постанови про адміністративне правопорушення до матеріалів справи нічного не надано. За таких обставин, з огляду на вищевказане та відсутність доказів, на підтвердження вчинення ним правопорушення, позивач вважає, що в його діях адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

28 квітня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

09 червня 2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача позов не визнає, посилаючись на те, що факт правопорушення та процедуру винесення постанови було зафіксовано на нагрудний відеореєстратор. Оскільки УПП у м. Миколаєві має обмежені технічні можливості для зберігання значного обсягу інформації тривалий час, то відеозапис на час отримання ухвали суду разом з позовною заявою та доданих до неї документів було видалено за сплином 35-денного терміну зберігання. Тому надати відеозаписи в якості доказу до суду не видається можливим, але це не значить, що особа яка вчинила проступок має уникнути адміністративної відповідальності. В позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що підписи на всіх постановах різні та не належать йому. Але відповідно до посадових інструкцій поліцейського/інспектора та Закону України «Про національну поліцію» поліцейські під час несення служби та складання матеріалів по справах про адміністративні правопорушення не зобов`язані перевіряти справжність підпису особи яка притягається до адміністративної відповідальності. Тому ОСОБА_1 міг навмисно спотворити власний підпис. Факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, а також поясненнями мешканців будинку та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора. Щодо тверджень позивача про те, що заборонено перебування без вдягнутих засобів індивідуального захисту лише в приміщеннях, представник відповідача зазначає, що на виконання доручення Прем`єр-міністра України Міністерство охорони здоров`я надало роз`яснення що таке «громадське місце», не обхідно носити маски чи респіратори у зв`язку з поширенням короновірусної інфекції відповідно до постанови №211, в яких зазначено, що до таких місць належить, серед іншого, стаціонарно обладнані зупинки маршрутних транспортних засобів тощо. Оцінку доказів поліцейським було здійснено на підставі ст. 252 КУпАП. Постанова від 22.12.2020 року серія ГАА №582387 є обґрунтованою та законною.

Дослідивши матеріали та надані докази, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що 22.12.2020 року поліцейським Управління патрульної поліції в Миколаївській області Лубовим Д.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ГАА №582387, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 гривень.

Згідно з даною постановою правопорушення полягає в тому, що 22.12.2020 о 09 год. 25 хв. за адресою: м. Миколаїв, Заводський район, вул. Чкалова, 8А ОСОБА_1 перебував у громадському місці, а саме на території автостанції «Дачна» без вдягнутих засобів індивідуального захисту, респіратора, захисної маски, що закриває ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до вимог ст.7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженню обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку.

Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду надано лише оскаржувану постанову від 22.12.2020 року серія ГАА №582387 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Частина 2 ст.44-3 КУпАП передбачає відповідальність за перебування в громадських будинках, спорудах, громадському транспорті під час дії карантину без вдягнутих засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно.

Відповідно до оскаржуваної постанови, позивач перебував на території автостанції «Дачна» без вдягнутих засобів індивідуального захисту.

Однак територія автостанції «Дачна» не є громадським будинком, спорудою, за перебування у якій без вдягнутих засобів індивідуального захисту передбачена відповідальність ч. 2 ст. 44-3 КУпАП.

Вимоги щодо необхідності перебувати із вдягненими засобами індивідуального захисту, зокрема респіраторами або захисними масками, що закривають ніс та рот не діяли під час перебування поза межами приміщення.

Окрім цього, у постанові взагалі відсутнє посилання на нормативний акт, яким встановлено чи продовжено карантин, у зв`язку з чим встановлені певні обмеження.

Також відповідачем взагалі не надано доказів вчинення ОСОБА_1 вказаного у постанові правопорушення. Зокрема: посилаючись на посвідчення особи за допомогою ІПНП, відповідачем не надано відповідно витягу, що викликає сумніви щодо правильного встановлення особи; посилаючись у відзиві на пояснення мешканців будинку, відповідач не надає суду копії таких пояснень. Також не надано відеозапису, з посиланням на його видалення за сплином строку зберігання.

Суд звертає увагу, що статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, ЄСПЛ неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).

П.2 ст.6 Конвенції про основні права та свободи людини і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості саме уповноважена посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Однак, всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.

Враховуючи встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.44-3 КУпАП, оскільки відсутні докази наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена вказаною нормою права.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративний суд має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 частини 1 статті 247 КУпАП передбачено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.44-3 КУпАП, тому оскаржувану постанову слід скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Розподіляючи судові витрати, суд виходить з такого.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а відповідач - УПП в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції, який є юридичною особою та здійснює фінансове забезпечення своїх підрозділів, суд приходить до висновку, що саме з Департаменту патрульної поліції за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Оскільки позивач не сплачував судовий збір при поданні позову, судовий збір слід стягнути на користь держави.

Керуючись ст.2, 5-15, 73-77, 90, 139, 242-246, 286, 293, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ГАА №582387 від 22.12.2020 року, складену відносно ОСОБА_1 за ч.2 ст.44-3 КУПАП скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження юридичної особи: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь держави судовий збір у сумі 536,80 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: 54056, м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 1-Б/1.

Повне рішення суду складено 15 червня 2023 року.

Суддя: З.М. Сухаревич