Справа № 160/4479/22
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 червня 2023 року

м. Київ

справа № 160/4479/22

адміністративне провадження № К/990/20055/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Стеценка С.Г., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.04.2023 у справі № 160/4479/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Василенка Валерія Миколайовича, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Приватного нотаріуса Василенка Валерія Миколайовича, третя особа: ОСОБА_2 , в якому з урахуванням уточнення позовних вимог позивачка просила:

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень - приватного нотаріуса Василенка Валерія Миколайовича протиправною;

- зобов`язати приватного нотаріуса Василенка Валерія Миколайовича внести коригування до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та виправити таким чином помилки, які утворились при реєстрації об`єкта нерухомого майна (конкретизувавши, з яких саме приміщень складається 30/100) (на частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ), який належить на праві власності ОСОБА_3 (тобто внести інформацію, яка зазначена у договорі дарування №28800 від 24.10.1990, виданий Сьомою державною нотаріальною конторою м. Дніпропетровськ), а саме: «...у користування набувача відходить в житловій будівлі А-1 квартира АДРЕСА_2 кімнати 3-1; 3-2; 3-3 площею 3,9: 3-4 площею 17,1...».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду 18.10.2022, яке залишене без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.04.2023, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із такими судовими рішеннями, позивачка звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій скаржниця просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій, а справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу а Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження скаржник зазначає підпункти "а" пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. Вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегія суддів звертає увагу, що оскарження судових рішень, розглянутих судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, має відбуватися із наведенням підстав, передбачених частиною п`ятою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України у системному взаємозв`язку із частиною четвертою цієї статті.

Водночас у касаційній скарзі скаржник лише формально посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку) та не зазначає, без урахування якого висновку, викладеного у постанові Верховного Суду, суд апеляційної інстанції застосував норму права в подібних правовідносинах.

При цьому Суд не бере до уваги посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції практику, яка викладена в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 14 від 18.12.2009, оскільки такі доводи не є підставою для відкриття касаційного провадження у розумінні частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Також, Суд не бере до уваги посилання скаржника на неврахування судом апеляційної інстанції практики, яка викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 826/1460/16, оскільки предметом розгляду у цій справі є повернення помилково сплачених коштів до державного бюджету, а відтак правові висновки, прийняті за результатами касаційного перегляду рішень судів попередніх інстанцій, викладені за інших встановлених обставин справи та відповідно, у сукупності із застосованим у цих справах законодавством не можуть впливати на оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у справі, що розглядається.

Фактично, наведене у касаційній скарзі обґрунтування пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України зводиться до незгоди із наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою встановленим обставинам у взаємозв`язку із наявними в матеріалах справи доказами, що не є тотожним застосуванню норм права без урахування висновків Верховного Суду.

Верховний Суд звертає увагу скаржника, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі, зокрема, пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення:

- норму матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права; безпосередній висновок судів попередніх інстанцій, який такому суперечить; обґрунтування подібності правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Тому наведене скаржником обґрунтування у касаційній скарзі, не відповідає положенням у розумінні приписів ст. ст. 328 та 330 КАС України.

Водночас, Суд звертає увагу, що належне викладення підстав для касаційного оскарження судових рішень по суті виявлених порушень без належного обґрунтування наявності підстав для відкриття касаційного провадження може в подальшому унеможливити розгляд вимог касаційної скарги про скасування судових рішень.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу дотримання решти вимог, які визначені статтею 330 КАС України.

Керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13.04.2023 у справі № 160/4479/22 за позовом ОСОБА_1 до Приватного нотаріуса Василенка Валерія Миколайовича, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяС.Г. Стеценко