Справа № 140/5199/22
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 червня 2023 року

м. Київ

справа № 140/5199/22

адміністративне провадження № К/990/19815/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Хохуляка В.В., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2023 у справі №140/5199/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ГАЛ-КАТ» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ГАЛ-КАТ» звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення комісії регіонального рівня з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку №9010 від 14.07.2022 та зобов`язання виключити з переліку платників податку, які відповідають критеріям ризиковості платника податку; про визнання протиправними та скасування рішення комісії №9040 від 15.07.2022, №9980 від 05.08.2022 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника, виключити Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ГАЛ-КАТ» з переліку платників, які відповідають критеріям ризиковості платника податку; визнання протиправними та скасування рішення комісії про відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7089623/39961271 від 20.07.2022, №7089620/39961271 від 20.07.2022, №7089622/39961271 від 20.07.2022, №7089619/39961271 від 20.07.2022, №7089621/39961271 від 20.07.2022, №7276794/39961271 від 31.08.2022, №7276795/39961271 від 31.08.2022, №7276792/39961271 від 31.08.2022, №7276791/39961271 від 31.08.2022, №7276790/39961271 від 31.08.2022, №7276793/39961271 від 31.08.2022, №7103734/39961271 від 25.07.2022, №7101595/39961271 від 22.07.2022, №7101593/39961271 від 22.07.2022, №7101594/39961271 від 22.07.2022, №7101590/39961271 від 22.07.2022, №7101591/39961271 від 22.07.2022, №7101592/39961271 від 22.07.2022, №7092953/39961271 від 21.07.2022, №7092955/39961271 від 21.07.2022, №7092956/39961271 від 21.07.2022, №7092951/39961271 від 21.07.2022, №7092952/39961271 від 21.07.2022, №7092949/39961271 від 21.07.2022, №7101589/39961271 від 22.07.2022, №7101586/39961271 від 22.07.2022, №7101588/39961271 від 22.07.2022, №7101585/39961271 від 22.07.2022, №7101587/39961271 від 22.07.2022, №7092950/39961271 від 21.07.2022, №7279892/39961271 від 01.09.2022, №7287146/39961271 від 02.09.2022, №7287047/39961271 від 02.09.2022, №7287046/39961271 від 02.09.2022, №7312158/39961271 від 08.09.2022, №7312159/39961271 від 08.09.2022, №7312160/39961271 від 08.09.2022, №7312161/39961271 від 08.09.2022, №7312162/39961271 від 08.09.2022, №7312163/39961271 від 08.09.2022, №7312164/39961271 від 08.09.2022, №7312165/39961271 від 08.09.2022, №57 від 20.05.2022 датою їх подання на реєстрацію та зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №81 від 25.05.2022, №72 від 24.05.2022, №64 від 23.05.2022, №65 від 23.05.2022, №61 від 14.06.2022, №86 від 16.06.2022, №94 від 17.06.2022, №115 від 22.06.2022, №125 від 23.06.2022, №133 від 24.06.2022, №47 від 19.05.2022, №14 від 06.05.2022, №139 від 24.06.2022, №148 від 27.06.2022, №26 від 12.05.2022, №116 від 31.05.2022, №105 від 30.05.2022, №44 від 10.05.2022, №21 від 10.05.2022, №27 від 12.05.2022, №40 від 16.05.2022, №41 від 17.05.2022, №60 від 20.05.2022, №34 від 07.06.2022, №37 від 08.06.2022, №46 від 10.06.2022, №54 від 13.06.2022, №68 від 14.06.2022, №32 від 13.05.2022, №119 від 04.05.2022, №120 від 27.05.2022, №99 від 17.06.2022, №68 від 23.05.2022, №36 від 08.06.2022, №21 від 06.06.2022, №4 від 01.06.2022, №3 від 01.06.2022, №102 від 27.05.2022, №75 від 24.05.2022, №59 від 20.05.2022, №67 від 23.05.2022 датою їх подання на реєстрацію.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30.11.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2023, адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Головне управління ДПС у Волинській області 27.05.2023 звернулось з касаційною скаргою та заявою про поновлення строку на касаційне оскарження до Верховного Суду.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на його думку, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

З аналізу вищевказаних положень суд дійшов висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 цього Кодексу, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі відповідач визначає підставою касаційного оскарження пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 13.03.2023 у справі №240/12029/21, від 05.08.2022 у справі №0340/1743/18, від 20.11.2019 у справі №480/4006/18, від 03.03.2020 у справі №240/3665/19, від 05.12.2019 у справі №140/3154/190, від 19.03.2020 у справі №825/2073/18, від 12.11.2019 у справі №816/2183/18.

Варто звернути увагу на те, що у випадку посилання скаржником на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, скаржнику необхідно зазначити конкретну норму, яку застосував суд апеляційної інстанції без врахування висновку щодо застосування цієї норми права у саме подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, з посиланням на конкретну постанову Верховного Суду, у якій такий висновок викладено, враховуючи подібність правовідносин.

Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Перевіркою змісту наведеної у касаційній скарзі підстави для оскарження встановлено, що касаційна скарга містить виклад фактичних обставини справи, висновки прийнятих податковим органом рішень, цитування норм матеріального та процесуального законодавства, які регулюють спірні правовідносини без наведення обґрунтування неправильного застосування судами норм права у взаємозв`язку із тими висновками, які стали підставою для задоволення позову. Крім того, висновки Верховного Суду наведені податковим органом без урахування подібності правовідносин.

Посилаючись на неврахування висновків Верховного Суду відповідач не враховує, що судом апеляційної інстанції застосовані інші висновки Верховного Суду, при цьому доводів про помилковість їх врахування судом касаційна скарга не містить.

Також, у касаційній скарзі відповідач визначає підставою касаційного оскарження відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 11 Порядку прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 №520 у подібних правовідносинах.

Варто зазначити, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права.

При цьому норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування мало ставитися перед судами попередніх інстанцій в межах правових підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Перевіркою змісту наведеної підстави касаційного оскарження встановлено, що фактично скарга відповідача містить лише посилання на фактичні обставини у справі без в чому полягає порушення судом апеляційної інстанції при застосуванні вказаної норми права у взаємозв`язку з тими висновками, що стали підставою для задоволення позову.

В цілому доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з ухваленими рішеннями, переоцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів, що виходить за межі касаційного перегляду, які визначені статтею 341 КАС України.

З урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15.01.2020 №460-IX, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Таким чином касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Враховуючи те, що скаржником у касаційній скарзі не зазначено передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку, суд дійшов висновку, що така скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2023 у справі №140/5199/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ГАЛ-КАТ» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії повернути особі, яка її подала.

Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяВ.В. Хохуляк