Справа № 200/4662/22
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року справа №200/4662/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 200/4662/22 (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Донецькій області (далі - відповідач), третя особа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просила: визнати протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Донецькій області у вигляді відмови у підготуванні, поданні, оформленні (здійсненні розрахунку вислуги років) та подання відповідного подання, документів для призначення пенсії за вислугою років у календарному обчисленні, згідно статті 12 Закону 2262-XII та у відповідності ПКМУ 393 від 17 липня 1992 р., з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні, як учаснику бойових дій; зобов`язати Головне управління Національної поліції в Донецькій області підготувати, подати, оформити (здійснити розрахунок вислуги років) та подати подання документів для призначення пенсії за вислугою років у календарному обчисленні, згідно статті 12 Закону 2262-XII та у відповідності ПКМУ 393 від 17 липня 1992 р., з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні, як учаснику бойових дій; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області прийняти необхідні документи, призначити та нарахувати пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби".

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року відмовлено у задоволені позовних вимог.

Позивач, не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що спірним є не оформлення та неподання документів для призначення пенсії у календарному обчисленні, згідно ст.12 Закону 2262-ХІІ та у відповідності ПКМУ 393 від 17 липня 1992 р., з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні, в т.ч. як учаснику бойових дій.

Судом не врахована Постанова КМУ від 20 липня 2011 №780, згідно якої вислуга для призначення пенсії, набута до оприлюднення цієї постанови, перегляду не підлягає і зобов`язує враховувати зараховану пільгову вислугу для призначення пенсії.

Не взято до уваги, що нормативно-правовий акт (Постанова 119 від 16.02.2022), яким керувався суд, не може бути застосована до спірних правовідносин, не була чинною на момент проходження позивачем служби та на день звільнення зі служби в органах внутрішніх справ, а також не була чинна на день закінчення участі в АТО - 01.05.2018 р.

Не взято до уваги, що саме Законом № 2262-ХІІ визначається право на пенсію і ст.17- 1 цього Закону передбачено пільгове зарахування вислуги окремим категоріям громадян.

Також не взято до уваги положення щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів.

Безпідставним є врахування ПКМУ №119, оскільки її дія не розповсюджується на правовідносини, які почалися і закінчилися до її оприлюднення (опрелюднено 19.02.2022), спірний період є починаючи з 26.02.2001 і закінчується 01.05.2018 - пільгова вислуга позивачем набута і зарахована відповідачем до стажу для призначення пенсії, на пільгових умовах, в т.ч. як учаснику бойових дій до 01.05.2018 року, а положення Постанови №119 передбачають лише, що пільгова вислуга, яка буде набуватися починаючи з 19.02.2022 буде зараховуватися для призначення розміру пенсії, а вислуга для призначення пенсії набута до цього періоду перегляду не підлягає, оскільки Постанова 119 не передбачає можливість відрахування набутої вислуги чи скасування набутого права.

Апелянт зазначає, що у даному спорі судом першої інстанції потрібно було врахувати Постанову № 393 (в редакції 17.07.1992), а не Постанову№119 від 16.02.22, оскільки спірний період є з 26.02.2001 по 01.05.2018 (розпочатий 26.02.2001- це період вступу на службу і службу на відповідних посадах МВС, які гарантують кратне зарахування вислуги та закінчений 01.05.2018р. (припинення участі в АТО), а також, що основним законом для призначення пенсії є Закон № 2262-ХІІ, а Постанова №119 не може звузити чи скасувати вже набуте право, передбачене цим Законом (ст.ст.12,17-1) та ст.17, 64 Конституції України.

Зазначає, що на час звернення із заявою про призначення пенсії наявна вислуга років, необхідна для призначення пенсії на підставі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а тому відмова відповідача у підготовці та направленні документів до ПФУ, не врахування ПКМУ 393, пільгової вислуги років для призначення пенсії, в т.ч. як учаснику бойових дій є протиправною, оскільки порушує конституційні права на належний соціальний захист, передбачений ст. ст. 17, 64 Конституції України.

Відтак, повноваження відповідача у спірних правовідносинах зводяться лише до перевірки документів (розрахунку стажу), підготовки подання та передачі заяви позивача з підготовленими документами до органу, що призначає пенсію.

Вислуга для призначення пенсії згідно ст. 12,17-1 Закону №2262-ХІІ та наведеного вище складає 30 років 11 місяців 23 дня.

Від відповідача надійшли заперечення на скаргу позивача, в яких просив скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Від позивача надійшли відповідь на відзив та пояснення, в яких позивач не погодився з обставинами та поясненнями викладеними відповідачем, вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій (рішення Національної поліції України від 26 лютого 2019 року 2/І/V/39) та особою, що претендує на призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до записів дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 30 вересня 2022 року, позивач проходила службу в органах внутрішніх справ у період з 26.02.2001 по 06.11.2015 року, а саме: на підставі наказу Маріупольського УПППМ УМВС України в Донецькій області від 26.02.2021 року 25 о/с прийнято на службу в органах внутрішніх справ; на підставі наказу ГУМВС України в Донецькій області від 06.11.2015 року 374 о/с звільнено з органів внутрішніх справ.

Також, проходила службу в Національній поліції України у період з 07.11.2015 по 30.09.2022 року, а саме: на підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 07.11.2015 року 61 о/с прийнято на службу до Національної поліції; на підставі наказу ГУНП в Донецькій області від 28.09.2022 року 432 о/с звільнено зі служби в Національній поліції України.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 28.09.2022 року 432 о/с "По особовому складу" звільнено за власним бажанням майора поліції ОСОБА_1 з 30 вересня 2022 року. Вислуга років станом на 30 вересня 2022 року складає: у календарному обчисленні та для виплати одноразової грошової допомоги - 21 рік 07 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 11 місяців 23 дні.

Відповідно до довідки Головного управління МВС в Донецькій області 229 л/к ОСОБА_1 в період з 01.02.2015 по 06.11.2015 року брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території України.

Відповідно до довідки Головного управління Національної поліції в Донецькій області 2252/12/03-2016 від 25.08.2016 року ОСОБА_1 в період з 07.11.2015 по 25.08.2016 року брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території України.

На звернення позивача із заявою про направлення подання про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 12 Постанови УПФУ від 30.01.2017 року 3-1 та здійснення оформлення документів для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", Головним управлінням Національної поліції в Донецькій області надано відповідь листом від 05.10.2022 року Б-7/34/01-2022, відповідно до якої станом на день звільнення 30.09.2022 року вислуга позивача склала: у календарному обчисленні - 21 рік 07 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 11 місяців 23 дні. Згідно пункту "а" статті 12 Закону 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається звільненим зі служби поліцейським незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01 жовтня 2020 року або після цієї даті і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше. Відповідно до пункту "б" статті 12 Закону 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається звільненим зі служби поліцейським в разі досягнення ними на день звільнення зі служби 45-річного віку за наявності у них страхового стажу 25 років і більше, з яких не менше ніж 12 календарних років і 6 місяців становить військова служба або служба в органах внутрішніх справ, Національній поліції, на посадах начальницького складу в Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України. На день звільнення зі служби, 30 вересня 2022 року, вік ОСОБА_1 склав лише 42 роки. Відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року 393 особам, зазначеним у абзаці першому пункту 1 цією постанови, пільгова вислуга враховується для визначення розміру пенсії. Враховуючи те, що право на пенсію за вислугу років відповідно до чинного законодавства позивач не набула, Сектор з питань пенсійного забезпечення не має можливості згідно Інструкції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17.09.2018 року 760, виконати свої повноваження по організації роботи з оформлення документів для призначення пенсії за вислугу років згідно із Законом 2262-ХІІ та відповідного подання їх згідно з Порядком постанови правління Пенсійного фонду України від 30.01.2017 року 3-1 до органу, що призначає пенсії.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Положеннями частини 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж", "з" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині 3 статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону №2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

За приписами статті 17-1 Закону №2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, законодавцем було надано право Кабінету Міністрів України визначати порядок обчислення вислуги років та пільгові умови призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ.

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб, визначається постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 (далі - Порядок).

Колегія суддів звертає увагу на те, що до 19.02.2022 пунктом 3 Порядку було визначено стаж, який зараховувався до вислуги років при призначенні пенсії у пільговому обчисленні.

Проте, у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України 16.02.2022 постанови № 119 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393" така редакція Порядку зазнала змін (набрання чинності 19.02.2022).

На час звільнення позивача зі служби пункт 2-1 Порядку визначав, що для призначення пенсій обчислення календарної вислуги років проводиться згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.

Так, пунктом 1 Порядку установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" і "з" статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема, служба в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Державній кримінально-виконавчій службі, податковій міліції на посадах начальницького і рядового складу, в Службі судової охорони на посадах молодшого, середнього і вищого складу, в Національному антикорупційному бюро, Бюро економічної безпеки на посадах начальницького складу з дня призначення на відповідну посаду.

Водночас пунктом 3 Порядку визначено стаж, який зараховується на пільгових умовах до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови.

Таким чином, на час звільнення позивача з органів Національної поліції України редакція п. 3 Порядку № 393 зазнала змін, відповідно до яких зарахування на пільгових умовах до вислуги років спірного періоду, застосовується виключно для визначення розміру пенсії, а не для призначення пенсії, як передбачала попередня редакція п. 3 Порядку № 393.

Отже, статтею 17 Закону № 2262-ХІІ визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону № 2262-ХІІ встановлено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом № 2262-ХІІ передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з довідкою про вислугу років, вислуга років позивача у календарному обчисленні - 21 рік 07 місяців 05 днів, у пільговому обчисленні - 30 років 11 місяців 23 дні.

Оскільки за приписами ст.17 Закону № 2262 при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення, а саме Порядком № 393 визначено обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за Законом № 2262 і цей Порядок встановлює пільгове обчислення вислуги років так, як вважає позивач, тільки для визначення розміру пенсії, тому відсутні підстави для врахування позивачу спірні періоди в пільговому обчисленні до календарної вислуги років.

Таким чином, оскільки вислуга років позивача станом на час звільнення становила менше встановленого законодавством, у відповідача були відсутні підстави для надіслання документів про призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ст. 12 Закону № 2262-ХІІ.

Правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду від 03 березня 2021 року у справі №805/3923/18-а та у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки ця справа була розглянута до внесення змін до Порядку № 393 від 16.02.2022 року.

Отже, відповідач дійшов обґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача, станом на час звільнення, необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою років згідно із ст.12 Закону № 2262-ХІІ.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що відповідач не довів правомірності своїх дій, натомість позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 200/4662/22 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 р. у справі № 200/4662/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 14 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казанчеєв

Судді А.А. Блохін

І.В. Геращенко