Справа № 340/7108/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

07 червня 2023 року м.Дніпросправа № 340/7108/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року у справі № 340/7108/21 (суддя Брегей Р.І., справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області (далі - відповідач) щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку (виплати грошової індексації) при звільненні;

- зобов`язати Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за 04.09.2018 по 15.09.2021.

Позовні вимоги було обґрунтовано тим, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суд від 19.03.2021 у справі № 340/124/21 зобов`язано Управління служби безпеки України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 01 жовтня 2014 року по 28 лютого 2018 року. На виконання вказаного рішення 15.09.2021 відповідач здійснив виплату вказаної суми. Тому у позивача виникають підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, та отримання середнього заробітку за весь час затримки виплати індексації грошового забезпечення за вказаним рішенням суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року адміністративний позов задоволено частково; судом стягнуто з Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 40 000 грн.. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Із рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач, ним була подана апеляційна скарга. В скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає, що ст.117 КЗпП України не може розповсюджуватися на зазначені правовідносини. Вказує, що на військовослужбовців, які проходять військову службу у військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, Кодекс законів про працю України не поширюється. Також скаржник не погоджується з розміром стягненого середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Позивачем було подано письмові пояснення, в яких останній зазначає, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року фактично виконано відповідачем.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , з 28 листопада 2008 року по 04 вересня 2018 року проходив військову службу в Управлінні Служби безпеки України в Кіровоградській області.

Наказом Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області від 04 вересня 2018 року №252-ОС ОСОБА_1 звільнено зі Служби безпеки України та виключено зі списів особового складу (а.с. 25).

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суд від 19.03.2021 у справі № 340/124/21, зокрема, зобов`язано Управління служби безпеки України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію його грошового забезпечення за період з 01 жовтня 2014 року по 28 лютого 2018 року (а.с. 34-38).

На виконання вказаного рішення 15.09.2021 позивач отримав доплату у розмірі 25 820,12 грн. (а.с. 26).

Вважаючи бездіяльність відповідача щодо невиплати середнього заробітку за час затримки розрахунку (виплати грошової індексації) при звільненні протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача є стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 40 000 грн.. Обраховуючи суму стягнення, суд першої інстанції враховував правові висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/9584/15-ц від 26.06.2019.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України встановлена відповідальність за затримку розрахунку при звільненні

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч.1 ст.117 КЗпП України).

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ч.2 ст.117 КЗпП України).

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, за правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17 під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). Факт їх не виплати в установлений строк, що підтверджено рішеннями суду, які набрало законної сили, є підставою для застосування наслідків, які передбачені ст.117 КЗпП України.

Щодо застосування до спірних правовідносин норм ст.117 КЗпП України в частині стягнення з роботодавця належних працівникові після звільнення виплат за весь період їх невиплати після прийняття судового рішення щодо суми такої заборгованості, колегія суддів виходить з правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.05.2020 по справі № 810/451/17, який дійшов висновку, що немає жодних підстав вважати, що у справі «Меньшакова проти України» ЄСПЛ надав для застосування на національному рівні тлумачення приписів статті 117 КЗпП України всупереч практиці Верховного Суду України (постанова від 15 вересня 2015 року, провадження № 21-1765а15). Вказане рішення ЄСПЛ не може розглядатися як підстава для відступу від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 15 вересня 2015 року у справі № 21-1765а15. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року у справі № 821/1083/17.

У спірному випадку встановлено, що позивач звільнений із Служби безпеки України 04.09.2018.

Рішення суду про стягнення на користь позивача індексації грошового забезпечення фактично виконано відповідачем 15.09.2021, коли відповідна сума надійшла на розрахунковий рахунок позивача.

Таким чином, відповідачем проведено фактичний розрахунок з позивачем у зв`язку з його звільненням поза межами строку, встановленого ст.116 КЗпП України.

Відтак, з огляду на вказані правові приписи та встановлені обставини справи, позивач набув право на отримання середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, визначеного ст.117 КЗпП України.

Оскільки відповідачем не проведено розрахунок середньої заробітної плати позивачу для проведення нарахування та виплати відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні, відповідно до ч.2 ст.117 КЗпП України, належним способом захисту його прав є стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час такої затримки за період з 04.09.2018 по 15.09.2021.

Колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування та вважає, що він повністю відповідає принципам розумності і справедливості.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо можливості часткового задоволення позовних вимог.

В частині відмови в задоволенні позовних вимог рішення суду позивачем не оскаржується, тому колегія суддів не перевіряє обґрунтованість рішення в цій частині.

Судом першої інстанції рішення ухвалено з додержанням норм матеріального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Служби безпеки України в Кіровоградській області - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 березня 2022 року у справі № 340/7108/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак