Справа № 240/8064/23
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8064/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Єфіменко О.В.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

13 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

секретар судового засідання: Лунь Т. С.,

за участю:

прокурора: Суходолі Мар`яни Володимирівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі - Міністерства соціальної політики України на ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом Першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі - Міністерства соціальної політики України до Житомирської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

Перший заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі - Міністерства соціальної політики України звернувся до суду з позовом до Житомирської обласної ради про визнання протиправним та скасування рішення.

Разом із позовною заявою Першим заступником керівника Житомирської місцевої прокуратури подано клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення дванадцятої сесії сьомого скликання Житомирської обласної ради № 480 від 07.12.2022 «Про припинення Табору «Орлятко» Житомирської обласної ради, шляхом приєднання до комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради» до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Перший заступник керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі - Міністерства соціальної політики України подав апеляційну скаргу.

Відповідач своїм правом, передбаченим ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі просила суд її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлено завчасно та належним чином. Причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Отже, з викладених норм слідує, що забезпечення адміністративного позову можливе виключно за наявності обставин визначених ч.2 ст.150 КАС України, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.

Зокрема, варто зазначити, що розглядати заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза істотного ускладнення виконання чи невиконання рішення суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю. Застосований судом захід забезпечення позову має відповідати вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 07.12.2022 Житомирською обласною радою прийнято рішення № 480 «Про припинення Табору «Орлятко» Житомирської обласної ради, шляхом приєднання до комунального підприємства по експлуатації адмінбудинків Житомирської обласної ради».

Апелянт в обґрунтування наявності підстав для забезпечення адміністративного позову зазначає, що невжиття такого заходу як зупинення дії індивідуального акта може істотно ускладнити виконання рішення суду, оскільки у разі задоволення позову судом, може виникнути ситуація, коли на момент набрання рішенням суду законної сили, на виконання рішення 12 сесії VII скликання Житомирської обласної ради від 07.12.2022 № 480, табір «Орлятко» Житомирської обласної ради, як юридичну особу буде припинено.

При цьому в якості очевидної протиправності акту суб`єкта владних повноважень посилається на обставини, зазначені в обґрунтування позовних вимог щодо порушення відповідачем порядку прийняття оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування.

При цьому необхідно зауважити, що протиправність рішення суб`єкта владних повноважень перевіряється та досліджується під час розгляду справи по суті згідно з вимогами чинного процесуального законодавства і сама по собі не є безумовною підставою для вжиття заходів забезпечення позову, крім випадків, якщо реалізація такого рішення може призвести до негативних наслідків у вигляді порушеного права з неможливістю або складністю його відновлення.

Так, для вжиття заходів забезпечення позову необхідні поважні підстави та обґрунтування таких підстав належними доказами (в даному випадку такі відсутні).

У той же час, слід відмітити, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Вказана позиція викладена у постанові від 28.03.2018 Великої Палати Верховного Суду у справі № 800/521/17.

У питанні вжиття заходів забезпечення позову Верховний Суд сформував сталу правову позицію щодо застосування норм процесуального права, яка полягає в наступному: безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання. Такі рішення можуть завдавати шкоди й мати наслідки, які позивач оцінює негативно.

Проте, суд звертає увагу, що відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наведені обставини щодо очевидності протиправності рішення не є достатніми, безспірними та доведеними.

Разом із тим, сам факт подання позову не вказує про наявність ознак очевидної протиправності рішення відповідача, а тому не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Оцінити вказані підстави суд може під час розгляду справи.

В той же час, прокурором не надано доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких звернувся до суду, стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

В даному випадку висновок щодо очевидності протиправності оскаржуваного рішення Житомирської обласної ради, може бути зроблений судом лише за результатами розгляду справи по суті.

У зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що забезпечення позову шляхом вказаним Першим заступником керівника Житомирської місцевої прокуратури у поданому клопотанні, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є елементом права на судовий захист і спрямований на те, щоб не допустити незворотності певних наслідків відповідних дій щодо відновлення порушеного права.

Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" та постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 року № 2 "Про практику застосування адміністративним судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 № 2, застосування судом таких заходів забезпечення, які за змістом є ухваленням рішення без розгляду справи по суті, не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову. Забезпеченням позову у такий спосіб суди виходять за межі підстав забезпечення позову, що є неприпустимим.

Колегія суддів звертає увагу на те, що застосування такого заходу забезпечення позову, який просить позивач, є неможливим без дослідження усіх обставин справи, що в свою чергу, входить до предмету доказування у даній адміністративній справі.

Враховуючи співвідношення інтересу заявника, про захист якого він просить, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для інших заінтересованих осіб, суд дійшов висновку, що обрані заявником заходи забезпечення позову не є співмірними із вимогами, які він висуває до відповідача. Доводи викладені в обґрунтування клопотання про забезпечення позву не доведені належними та допустимими доказами у спірних правовідносинах.

Крім того, варто звернути увагу, що з даної заяви не відслідковується очевидної протиправності рішення відповідача.

Наявність ознак протиправності прийнятого рішення відповідача може бути виявлена тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, під час розгляду справи по суті.

Тобто, висновок суду про правомірність чи протиправність рішень, дій чи бездіяльності, може бути викладено тільки у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду даної справи.

Згідно з ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наведені апелянтом обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч.2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заява про забезпечення адміністративного позову не підлягає задоволенню.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Першого заступника керівника Житомирської місцевої прокуратури в інтересах держави, в особі - Міністерства соціальної політики України залишити без задоволення, а ухвалу Житомирського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 14 червня 2023 року.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.