Справа № 420/6124/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6124/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 24 березня 2023 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправною бездіяльність Білгород Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород Дністровського району Одеської області у ненаданні відповіді на адвокатський запит № 32 від 25.08.2022 року, та адвокатський запит № 33 від 25.08.2022 року;

2. Зобов`язати протягом п`яти днів після вступу в законну силу рішення суду надати повну і обґрунтовану відповідь з відповідними додатками на адвокатські запити № 32 від 25.08.2022 року, та адвокатський запит № 33 від 25.08.2022 року;

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Білгород Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород Дністровського району Одеської області моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень на користь ОСОБА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 25.08.2022, виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором про надання правової допомоги (укладений між адвокатом Єфименко Наталією Василівною, свідоцтво серії НОМЕР_1 , і ОСОБА_2 , № 06-06-21 від 29.06.2021) та збираючи докази відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатом Єфименко Наталією до Білгород Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород Дністровського району Одеської області (Власник - Білгород Дністровська районна рада, Засновник Маразліївська сільська рада Білгород Дністровського району Одеської області) на ім`я директора ОСОБА_3 , було надано та зареєстровано адвокатські запити № 32 від 25.08.2022, який зареєстровано 29.08.2022 за вх. № 98 та адвокатський запит № 33 від 25.08.2022, який зареєстровано 29.08.2022 за вх. № 99. У вказаних адвокатських запитах, адвокатом Єфименко Н.В. запитувалась інформація, яка не є конфіденційною та такою, яка не містить державну таємницю. Адвокатські запити оформлено належним чином та відповідно до вимог ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Всі вказані адвокатські запити були належним зареєстровано у розпорядника запитуваної інформації, про що свідчить відмітка про їх належне прийняття та реєстрацію в журналі вхідної кореспонденції. На початку вересня 2022 рок по пошті адвокат Єфименко Наталя Василівна отримала відповідь на зазначені запити, а саме:

- відповідь від 02.09.2022 року за № 105 на адвокатський запит № 32 від 25.08.2022 року, що для надання відповіді на даний запит необхідно надання значного обсягу інформації серед значної кількості даних, тому строк надання відповіді подовжено до двадцяти робочих днів;

- відповідь від 02.09.2022 року за № 106 на адвокатський запит № 33 від 25.08.2022 року, що для надання відповіді на даний запит необхідно надання значного обсягу інформації серед значної кількості даних, тому строк надання відповіді подовжено до двадцяти робочих днів.

04 жовтня 2022 року адвокат Єфименко Наталя отримала поштовий конверт трекінг 371, в якому був лист № 116 від 23.09.2022, в якому зазначено, що відповідь на адвокатські запити № 32, 33 від 25.08.2022 Білгород Дністровський ліцей «Пріоритет» Білгород Дністровського району Одеської області наддасть запитувані документи на засіданні суду 24.10.2022. Однак чинним законодавством встановлено чіткий строк надання відповіді на адвокатський запит 5 днів після його отримання, який самостійно розпорядником не може змінюватися. До теперішнього часу відповіді на вказані адвокатські запити не надано.

Ухвалою судді від 28.03.2023 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

Ухвалою судді від 17.04.2023 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у адміністративній справі.

Суд зазначає, що копія ухвали від 17.04.2023 була надіслана відповідачу на електронну адресу, що зазначена ним у його листах на адресу позивача, однак, ні у визначений судом строк, ні станом на дату вирішення даної адміністративної справи відзиву на позовну заяву чи обґрунтованого клопотання про продовження строку для його подання до суду не надано.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

Матеріали справи містять копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Єфименко Наталі Василівни серії ОД № 003262 від 18.04.2018 (а.с.24).

Адвокат Єфименко Наталя Василівна, із посиланням на приписи ст.59 Конституції України та Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», з метою захисту немайнових прав ОСОБА_2 , звернулась до Білгород-Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області із адвокатськими запитами:

1) №32 від 25.08.2022 (а.с.53, 58), який отримано адресатом 29.08.2022, у якому просила надати:

-копію, завірену належним чином наказу №3 від 04.01.2022 (зі змінами) «Про створення комісії для проведення повторного службового розслідування»;

- копію, завірену належним чином Акту службового розслідування від 02.02.2022, проведеного на підставі наказу №3 від 04.01.2022.

2) №33 від 25.08.2022 (а.с.14-15, 52), який отримано адресатом 29.08.2022, у якому просила надати:

-копію Положення про запобігання і протидію боулінгу (цькуванню) у Білгород-Дністровському ліцеї «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області та копію наказу про його затвердження;

-копію плану заходів у Білгород-Дністровському ліцеї «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області щодо запобігання та протидії боулінгу (цькуванню) в закладі освіти на 2020-2021 учбовий рік;

-чи затверджувався у Білгород-Дністровському ліцеї «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області Порядок подання та розгляду (з дотриманням конфіденційності) заяв про випадки боулінгу (цькування)? Якщо так, прошу надати копію, завірену належним чином;

-чи створювалась на 2020-2021 учбовий рік у Білгород-Дністровському ліцеї «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області постійно діюча комісія із запобігання та протидії боулінгу (цькуванню)?

До вказаних адвокатських запитів адвокатом додані копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та копія ордеру серії ВН №1109814.

На адвокатський запит №32 від 25.08.2022 Білгород-Дністровський ліцей «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області надав відповідь від 02.09.2022 №105 (а.с.17) у якій зазначав, що для надання відповіді необхідно надання значного обсягу інформації серед значної кількості даних, тому ліцей «Пріоритет» продовжує термін надання відповіді на адвокатський запит до двадцяти робочих днів.

На адвокатський запит №33 від 25.08.2022 Білгород-Дністровський ліцей «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області надав відповідь від 02.09.2022 №106 (а.с.19, 49) у якій зазначав, що для надання відповіді необхідно надання значного обсягу інформації серед значної кількості даних, тому ліцей «Пріоритет» продовжує термін надання відповіді на адвокатський запит до двадцяти робочих днів.

Матеріали справи містять лист Білгород-Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області від 23.09.2022 №116 (а.с.20, 51) «Про надання інформації» на адресу ОСОБА_1 , у якому зазначено: «На Ваші запити №32, 33 від 25.08.2022 Білгород-Дністровський ліцей «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області повідомляє наступне:

1.Наказ від 19.02.2020 №21 «Про створення постійно діючої комісії з розгляду випадків боулінгу (цькування в ліцеї».

2.Наказ від 19.02.2020 №22 «Про затвердження примірної форми заяви про випадок боулінгу (цькування) та форми журналу реєстрації заяв чи повідомлень про випадки боулінгу (цькування)».

3.Наказ від 31.08.2020 №67 «Про затвердження плану заходів, спрямованих на запобігання та протидію боулінгу (цькування) в Білгород-Дністровському районному ліцеї на 2020/2021 навчальний рік».

4.Копії всіх документів (понад 60 сторінок) будуть надані на засіданні суду 24.10.2022».

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповіді на момент звернення до суду на вказані адвокатські запити не надано.

При цьому, відповідачем протилежного не доведено, а судом не встановлено.

Вважаючи протиправною бездіяльність Білгород Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород Дністровського району Одеської області у ненаданні відповіді на адвокатський запит № 32 від 25.08.2022, та адвокатський запит № 33 від 25.08.2022, позивач звернулась до суду з позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні врегульовані Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема, звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

Стаття 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» роз`яснює термін «адвокатський запит» та встановлює правила його подання.

Так частина 1 даної статті Закону унормовує, що адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Частина 2 наведеної статті Закону встановлює, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

У разі якщо адвокатський запит стосується надання значного обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, строк розгляду адвокатського запиту може бути продовжено до двадцяти робочих днів з обґрунтуванням причин такого продовження, про що адвокату письмово повідомляється не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання адвокатського запиту.

За приписами частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Аналізуючи наведені норми, суд дійшов висновку, що подання адвокатом адвокатського запиту, у зв`язку із наданням правової допомоги на підставі ордеру, є професійним правом адвоката, а вимога органів або їх керівників, яким направлено адвокатський запит, надати будь-які інші документи, окрім ордеру та копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю є протиправною.

З матеріалів справи видно, що діючи в інтересах ОСОБА_2 , адвокат Єфименко Наталя Василівна звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просила надати відомості та документи. Однак, жодних документів до відповіді відповідачем не надано, не наведено запитувані відомості, а також не вказано причини неможливості їх надання на адвокатські запити.

Ненадання відповідачем запитуваної інформації на адвокатські запити, на думку суду, унеможливлює ефективних захист позивачем, як адвокатом, інтересів клієнта.

Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку про протиправність бездіяльності відповідача, що полягала у ненаданні відповіді на адвокатський запит представника позивача.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Станом на день розгляду справи відповідачем взагалі не було розглянуто запити позивача про отримання інформації, а відтак і відмови у наданні вказаної інформації зі сторони відповідача не було.

При цьому, відповідь відповідача на запити представника позивача може бути як позитивною, так і негативною. У зв`язку з тим, що суд не є розпорядником інформації, яку позивач вимагає у відповідача, суд не може приймати рішення щодо того, яка саме інформація може згідно закону бути надана на адвокатський запит, а яка є інформацією з обмеженим доступом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перелік способів захисту порушеного права в адміністративному судочинстві встановлено ст. 245 КАС України.

Визначаючись щодо способу поновлення порушеного права позивача, враховуючи висновок суду про протиправну бездіяльність відповідача, виходячи з повноважень, визначених ст. 245 КАС України, керуючись ч.2 ст.9 КАС України, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, суд приходить до переконання, що ефективним способом поновлення порушеного права позивача є зобов`язання відповідача розглянути адвокатські запити №32 та №33 від 25.08.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як зазначено в п.4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн, суд виходить з такого.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, завдану органом державної влади, їх посадовими та службовими особами, передбачені нормами статей 1167, 1173, 1174 Цивільного кодексу України

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно із статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Разом з тим, позивач повинен довести факт заподіяння йому моральної шкоди.

Першочерговим завданням судочинства є захист порушених прав та свобод людини, які визнаються найвищою цінністю. З цією метою сторонам забезпечується рівність та свобода у наданні суду доказів, що підтверджують заявлені ними вимоги.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі, в тому числі, встановлений статтею 78 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди. Доказами, які дозволять суду встановити наявність моральної шкоди, її характер та обсяг, в даному випадку можуть бути, зокрема довідки з медичних установ, виписки з історії хвороби, чеки за оплату медичної допомоги та придбання ліків, тощо.

Вказані правові висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 12.11.2019 у справі №818/1430/17 та у постанові від 18.06.2020 у справі №339/183/16-а, що враховується судом, відповідно до частини 5 статті 242 КАС України.

Разом з тим, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що позивачем не надано належних доказів спричинення йому моральної шкоди, не зазначено та не доведено в чому вона полягає, не доведено причинного зв`язку між неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача та настанням будь-яких негативних наслідків для позивача, що зумовлює відсутність правових підстав для її стягнення з відповідача.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно із ч. 2 ст. 16 КАС України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Так, відповідно до ст. 1 цього Закону:

договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист,

представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4);

інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6);

представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9).

Згідно із положеннями ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Частинами 2 та 3 статті 134 КАС України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із ч. 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Водночас за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги.

При цьому покладення обов`язку довести неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, не можуть нівелювати положень статті 139 КАС України щодо обставин, які враховує суд при вирішенні питання про розподіл судових, зокрема обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат.

У рішенні ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява № 19336/04, зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (п. 268, 269).

Крім того, згідно з рішенням ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, необхідно виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано:

-договір про надання правової допомоги №4 від 20.03.2023 (а.с.27-29), укладений між адвокатом Яковенко Ігором Вікторовичем та ОСОБА_1 ;

-акт №1 про надані послуги від 21.03.2023 (а.с.26) до договору №4 від 20.03.203, відповідно до якого адвокатом клієнту надано наступні послуги: консультація та ознайомлення з документами 2 години; збір судової практики, рішень ЄСПЛ, визначення тактики роботи 4 години; складання адміністративного позову, збір додатків 6 годин; участь адвоката у судових засіданнях в суді першої інстанції не обмежена;

-квитанція до прибуткового касового ордера №18 від 20.03.2023 (а.с.18), відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила на користь адвоката Яковенко І.В. за договором №4 від 20.03.2023 грошові кошти у розмірі 15000,00 грн.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд доходить висновку, що такі витрати дійсно були пов`язані саме із розглядом цієї справи та підтверджені документально.

Водночас суд дійшов висновку, що розмір понесених витрат на правничу допомогу у сумі 15000,00 грн не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт.

Так, суд не ставить під сумнів вартість однієї години часу, витраченої адвокатом на надання позивачу правових послуг, оскільки відповідний розмір погоджений сторонами, однак, кількість часу витраченого адвокатом на оформлення позовних матеріалів та її поданням до суду, на переконання суду, є непропорційною складності справи та предмету спору.

Беручи до уваги предмет спору, складність справи, її значення для позивача та обсяг адвокатських послуг, що був необхідним для захисту інтересів позивача в суді у зв`язку з розглядом цієї справи, враховуючи клопотання відповідача про зменшення розміру витрат позивача на правничу допомогу, суд вважає, що витрати на правову допомогу, на відшкодування яких у позивача виникло право за результатами розгляду цієї справи, підлягають зменшенню та на користь позивача належить присудити витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн, що відповідає вимогам співмірності, розумності та справедливості.

Враховуючи викладене, на користь позивача підлягають присудженню судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

В матеріалах справи міститься квитанція про сплату позивачем судового збору у розмірі 1717,76 грн, а відтак, керуючись приписами ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне зазначені витрати стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Білгород-Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Білгород Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород Дністровського району Одеської області у ненаданні відповіді на адвокатський запит № 32 від 25.08.2022 та адвокатський запит № 33 від 25.08.2022.

Зобов`язати Білгород-Дністровський ліцей «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області розглянути адвокатські запити №32 та №33 від 25.08.2022 з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Білгород-Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1000,00 грн.

Стягнути з Білгород-Дністровського ліцею «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 1717,76 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач Білгород-Дністровський ліцей «Пріоритет» Білгород-Дністровського району Одеської області (67700, Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Сонячна, 4, ).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА