Справа № 580/2032/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року справа № 580/2032/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

21.03.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області, в якій просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу статусу члена сім`ї померлого ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни;

- зобов`язати відповідача надати позивачу статус члена сім`ї померлого ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни та видати відповідне посвідчення.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що є дружиною померлого чоловіка ОСОБА_2 , який був особою з інвалідністю 1 групи та мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни. Вважаючи, що має право на встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни позивач звернулась до відповідача із заявою щодо надання такого статусу та видачі відповідного посвідчення. Проте відповідач листом №52/05-37 від 09.01.2023 відмовив позивачу у встановленні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни з посиланням на відсутність причинного зв`язку смерті внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів. Позивач вважає вказану відмову протиправною, оскільки письмовими доказами підтверджується факт отримання померлим ОСОБА_2 під час виконання військогої служби ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС. Спочатку дози радіоактивного опромінення (20,6 рн), що в подальшому призвело до виникнення тяжкого онкологічного захворювання, яке згодом призвело до його смерті.

Відповідач проти позову заперечив. 28.04.2023 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у позивача немає причинного зв`язку смерті внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних конфліктів. Згідно заключення щодо причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 №25 від 02.07.2007 зазначене захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації аварії на ЧАЕС здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З вказаних підстав просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою судді від 07.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який зареєстровано 09.05.1976, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 09.05.1976.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.07.2022 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ від 02.12.2021 ОСОБА_2 встановлено 1 групу інвалідності безстроково внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС.

Згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 20.12.2021 ОСОБА_2 був особою з інвалідністю 1 групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Згідно експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України №99 від 28.07.2022 захворювання, що призвело до смерті ОСОБА_2 пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

15.12.2022 позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила надати їй статус члена сім`ї померлого ветерана війни-особи з інвалідністю та видати відповідне посвідчення.

Відповідач листом №52/05-37 від 09.01.2023 відмовив позивачу у встановленні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни та видачі посвідчення, з тих підстав, що у позивача немає причинного зв`язку смерті внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій чи конфліктів. Згідно наданого позивачем заключення причинного зв`язку смерті, виданого на ОСОБА_2 №89 від 09.09.2021, значиться захворювання, що призвело до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації аварії на ЧАЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Вважаючи відмову у встановленні статусу члена сім`ї померлого ветерана війни особи з інвалідністю внаслідок війни протиправною, позивач звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них визначає Закон України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту №3551-XІІ від 22.10.1993 у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №3551-XІІ).

Згідно з нормами статті 2 зазначеного Закону законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України. Права та пільги для ветеранів війни і членів їх сімей, встановлені раніше законодавством України і законодавством колишнього Союзу РСР, не можуть бути скасовані без їх рівноцінної заміни.

Нормами статті 4 Закону № 3551-XII визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону №3551-XІІ до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.

Згідно з пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 20-РП/04 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. Розділ 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантій їх соціального захисту» визначає поняття і зміст статусу ветеранів війни (учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни) та осіб, на яких поширюється дія його положень. Це колишні військовослужбовці, які безпосередньо як у воєнний, так і в мирний час, виконували інші обов`язки військової служби та тилового забезпечення, пов`язані з необхідністю захисту Батьківщини, у тому числі з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій.

З огляду на зазначені правові норми обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 згідно посвідчення серії НОМЕР_3 від 20.12.2021 був особою з інвалідністю 1 групи і мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни.

Відтак, ОСОБА_2 мав статус ветерана війни відповідно до статті 7 Закону №3551-XІІ, як особа з інвалідністю з числа військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №3551-XІІ чинність цього Закону поширюється на: сім`ї військовослужбовців, партизанів, підпільників, учасників бойових дій на території інших держав, прирівняних до них осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби чи на території інших держав під час воєнних дій та конфліктів.

Отже, чинність Закону №3551-XІІ поширюється також і на членів сім`ї військовослужбовців, які померли внаслідок захворювання, одержаного в період проходження військової служби, пов`язаних з ліквідацією наслідків на Чорнобильській АЕС, та мали статус ветерана війни.

На підставі абз. 16 п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону №3551-XІІ до членів сімей загиблих (тих, які пропали безвісти) військовослужбовців, партизанів та інших осіб, зазначених у цій статті, належать, зокрема: один з подружжя, який не одружився вдруге, незалежно від того, виплачується йому пенсія чи ні.

Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травням 1994 року № 302 особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».

Положеннями абзацу 2 пункту 7 зазначеного Положення встановлено, що, зокрема, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позивач, як дружина померлого ОСОБА_2 , який належав до ветеранів війни, є особою, на яку в порядку статті 10 Закону № 3551-XII поширюється його чинність.

Отже, позивач має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї померлого ветерана війни, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про встановлення статусу члена сім`ї померлого ветерана війни та видачу відповідного посвідчення.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Зважаючи, що право позивача на отримання статусу члена сім`ї померлого ветерана війни підтверджується матеріалами справи, суд дійшов висновку зобов`язати відповідача встановити позивачу вищевказаний статус та видати відповідне посвідчення.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги суд вважає обгрунтованими та такими що належить задовольнити повністю.

Згідно частин 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 241-246, 255, 263, 295, КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області, викладену у листі №52/05-37 від 09.01.2023, щодо відмови у встановленні ОСОБА_1 статусу члена сім`ї померлого ветерана війни та видачі відповідного посвідчення.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області (вул. М. Грушевського, 135, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, ) встановити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) статус члена сім`ї померлого ветерана війни відповідно до частини першої статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту та видати відповідне посвідчення встановленого зразка.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення Звенигородської районної військової адміністрації Черкаської області (вул. М. Грушевського, 135, м. Звенигородка, Черкаська область, 20202, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати із сплати судового збору у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО