Справа № 160/25184/21
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2023 року м. Дніпросправа № 160/25184/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Діденко Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕСТ СІТІ»

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року (суддя Турлакова Н.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради

треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «НЕСТ СІТІ», Державне підприємство «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» імені Ю.М. Білоконя, ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання протиправними та нечинними рішень в частині, зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра» в частині внесення змін до графічних та інших матеріалів Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради № 2/17 від 25.07.2007, щодо зміни функціонального призначення території існуючої садибної житлової забудови по АДРЕСА_1 на проектну територію багатоквартирної забудови за рахунок реконструкції кварталів садибної забудови; визнати протиправними та нечинними п.п. 1, 2 рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра» в частині внесення змін до графічних та текстових матеріалів Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради № 2/17 від 25.07.2007, щодо зміни функціонального призначення території існуючої садибної житлової забудови по пр. Гагаріна - вул. Ласточкіна (Гнатюка) - вул. Армійська на територію з функціональним призначенням проектна територія багатоквартирної житлової забудови та в тому числі включення до таблиці № 62 текстових матеріалів Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська «Площадки нового багатоквартирного будівництва у м. Дніпро» на розрахунковий строк дислокація б за рахунок винесення об`єктів за експлікацією 11»; визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 20.10.2021 № 212/11 «Про затвердження проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» в частині внесення змін до графічних та текстових матеріалів плану зонування м. Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпровської міської ради № 54/66 від 22.07.2015 щодо зміни зони існуючої садибної житлової забудови по АДРЕСА_1 на зону проектної змішаної багатоквартирної житлової забудови (різної поверховості); визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 24.11.2021 № 88/12 «Про внесення змін до проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра»; зобов`язати Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради відновити (відкоригувати) функціональне призначення «території існуючої садибної житлової забудови» пр. Гагаріна - вул. Ласточкіна (Гнатюка) - вул. Армійська, привівши графічні та інші матеріали Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська, затверджені рішенням Дніпропетровської міської ради № 2/17 від 25.07.2007, з урахуванням змін та доповнень, у відповідність до графічних та інших матеріалів Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська в редакції станом на 25.07.2007, та відновити (відкоригувати) зону «існуючої садибної житлової забудови» території пр. Гагаріна - вул. Ласточкіна (Гнатюка) - вул. Армійська, привівши графічні та інші матеріали плану зонування м. Дніпропетровська, затверджені рішенням Дніпровської міської ради № 54/66 від 22.07.2015, з урахуванням змін та доповнень, у відповідність до графічних та інших матеріалів плану зонування м. Дніпропетровська, в редакції станом на 22.07.2015.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра» в частині внесення змін до графічних та текстових матеріалів Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради № 2/17 від 25.07.2007, щодо зміни функціонального призначення території існуючої садибної житлової забудови по пр. Гагаріна-вул. Ласточкіна (Гнатюка) - вул. Армійська на проектну територію багатоквартирної забудови за рахунок реконструкції кварталів садибної забудови. Визнано протиправними та нечинними п.п. 1, 2 рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра» в частині внесення змін до графічних та текстових матеріалів Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради № 2/17 від 25.07.2007, щодо зміни функціонального призначення території існуючої садибної житлової забудови по пр. Гагаріна - вул. Ласточкіна (Гнатюка) - вул. Армійська на територію з функціональним призначенням проектна територія багатоквартирної житлової забудови та в тому числі включення до таблиці № 62 текстових матеріалів Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська «Площадки нового багатоквартирного будівництва у м. Дніпро» на розрахунковий строк дислокація б за рахунок винесення об`єктів за експлікацією 11». Визнано протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 20.10.2021 № 212/11 «Про затвердження проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра», в частині внесення змін до графічних та текстових матеріалів плану зонування м. Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпровської міської ради № 54/66 від 22.07.2015, щодо зміни зони існуючої садибної житлової забудови по пр. Гагаріна - вул. Ласточкіна (Гнатюка) - вул. Армійська на зону проектної змішаної багатоквартирної житлової забудови (різної поверховості). Визнано протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 24.11.2021 № 88/12 «Про внесення змін до проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра». В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, представники позивача подали апеляційну скаргу, в якій просять позов задовольнити повністю. Зазначають, що висновки суду в оскаржуваній частині є помилковими, які не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах чинного законодавства. Крім того суд не забезпечив обрання ефективного засобу відновлення порушених прав та інтересів позивача.

В свою чергу відповідачі та третя особа на стороні відповідачів не погодились з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, в апеляційних скаргах просять його скасувати та прийняти нове судове рішенням, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Апеляційні скарги ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначають, що судом не надано належну оцінку доводам відповідачів, мотивувальна частина судового рішення не містить обґрунтування щодо прийняття або не прийняття доводів щодо дотримання процедури прийняття оскаржуваних рішень, а ґрунтується виключно на доводах позивача. Також зазначають, що судом першої інстанції при вирішенні спору не з`ясовано чи порушенні права та інтереси позивача внаслідок прийняття оскаржуваних рішень, що є обов`язковим елементом судового захисту.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що територія садибної житлової забудови по проспекту Гагаріна - вул. Армійська (непарна частина) у 2005 році відповідно до рішення Дніпропетровської міської ради від 25.07.2007 № 2/17 була віднесена до кварталу: пр. Гагаріна - вул. Бронетанкова - вул. Ботанічна - вул. Ласточкіна (Гнатюка).

На підставі Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська до 2026 року, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради 25.07.2007 № 2/17, та Плану зонування території м. Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 22.07.2015 № 54/66, названий квартал розташований в зоні садибної житлової забудови Ж-1.

Рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.05.2012 № 36/24 було надано дозвіл на розроблення проекту внесення змін до генерального плану розвитку міста Дніпропетровська на період до 2026 року.

В проектній документації вул. Ласточкіна - вул. Армійська віднесено до території багатоквартирної забудови за рахунок реконструкції кварталів садибної забудови. В текстових матеріалах проекту територію в районі вул. Ласточкіна (площею 9 га) віднесено до переліку площадок під багатоквартирне будівництво на розрахунковий строк.

Територія проспект Гагаріна - вул. Ласточкіна (Гнатюка) внесено в таблицю «Гідротехнічні заходи щодо площадок нового багатоквартирного будівництва на розрахунковий строк» як територія з протипросадними заходами з уточненням про необхідність використання під житлове будівництво цих територій після складної інженерної підготовки.

Згідно з рішенням Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 затверджено проект внесення змін до генерального плану розвитку міста Дніпра, в якому, зокрема, встановлено, що при визначенні відповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації план зонування території міста, затверджений рішенням міської ради від 22.07.2015 № 54/66, застосовувати в частині, що не суперечить генеральному плану розвитку міста.

Згодом Дніпровською міською радою прийнято рішення від 19.09.2018 № 91/35 «Про надання дозволу на розроблення проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра».

Рішенням Дніпровської міської ради від 25.03.2020 № 108/55 було затверджено проект внесення змін до генерального плану розвитку міста.

Відповідно до пояснень відповідача, в рішенні № 108/55 не були враховані певні особливості розроблення детальних планів території на період до приведення плану зонування території міста у відповідність до матеріалів затвердженого генерального плану, що стало підставою для прийняття рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра», яким не затверджувались жодні зміни до генерального плану порівняно з рішення від 25.03.2020 № 108/55.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 № 84/60 затверджено проект внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпро разом з науково-проектною документацією «Історико-архітектурний опорний план. Визначення меж, режимів використання, режимів регулювання забудови історичних ареалів м. Дніпра». Доручено Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради забезпечити розроблення проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра, затвердженого рішенням міської ради від 22.07.2015 № 54/66, в установленому законодавством порядку. При визначенні відповідності намірів забудови вимогам містобудівної документації план зонування території міста застосовувати в частині, що не суперечить генеральному плану розвитку міста (п. 3).

Одночасно визнано таким, що втратило чинність, рішення міської ради від 25.03.2020 № 108/55 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра».

З тексту рішення № 84/60 також вбачається, що до таблиці № 62 текстових матеріалів Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська включено «Площадки нового багатоквартирного будівництва у м. Дніпро» на розрахунковий строк дислокація б за рахунок винесення об`єктів за експлікацією 11».

Рішенням Дніпровської міської ради від 20.10.2021 № 212/11 затверджено проект внесення змін до плану зонування території м. Дніпра. Внесено зміни до рішення міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра», виключивши п. 3 цього рішення.

Рішенням Дніпровської міської ради від 24.11.2021 № 88/12, на підставі листа департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради від 02.11.2021 № 8/6268, ухвалено внести зміни до проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра, затвердженого рішенням міської ради від 20.10.2021 № 212/11, виклавши пояснювальну записку в новій редакції.

Позивач вважає наведені рішення Дніпровської міської ради протиправними, прийнятими з порушенням законодавчо встановленої процедури, без належних правових підстав та з порушенням права членів громади на участь в процесі їх прийняття.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що за визначенням статті 4 КАС України нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Статтею 264 КАС України визначені особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування та інших суб`єктів владних повноважень.

За приписами цієї норми право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб`єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Є доведеною та обставина, що позивач є членом територіальної громади міста Дніпра, має нерухоме майно по вул. Армійській, рішення міської ради оскаржуються в частині містобудування по пр. Гагаріна - вул. Ласточкіна (Гнатюка) - вул. Армійська, що свідчить про беззаперечне право ОСОБА_1 на звернення до суду з даним позовом.

Досліджуючи дотримання процедури прийняття оскаржуваних рішень, суд апеляційної інстанції враховує правові позиції, викладені в постановах Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 369/7844/17, від 21.02.2023 у справі № 369/7737/16-а, згідно з якими процедурні порушення, в залежності від їх характеру, можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд касаційної інстанції наголосив, що у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення». Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що під час апеляційного розгляду необхідно перевірити правильність рішення суду першої інстанції в розрізі доводів позивача щодо порушення процедури прийняття оскаржуваних нормативно-правових актів, чи призвели такі порушення до порушення прав позивачки та чи можуть такі порушення слугувати підставою для скасування відповідних актів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 16 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24, планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Статтею 17 названого Закону встановлено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

У складі генерального плану населеного пункту може розроблятися план зонування території цього населеного пункту. План зонування території може розроблятися і як окрема містобудівна документація після затвердження генерального плану.

Генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації в установлений строк, зокрема: повідомляють через місцеві засоби масової інформації про початок розроблення генерального плану населеного пункту та визначають порядок і строк внесення пропозицій до нього фізичними та юридичними особами; забезпечують попередній розгляд матеріалів щодо розроблення генерального плану населеного пункту архітектурно-містобудівними радами відповідного рівня.

Строк дії генерального плану населеного пункту не обмежується.

Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років.

Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту. Питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися за результатами містобудівного моніторингу перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією.

Генеральні плани населених пунктів та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними сільськими, селищними, міськими радами на чергових сесіях протягом трьох місяців з дня їх подання.

Матеріали генерального плану населеного пункту не можуть містити інформацію з обмеженим доступом та бути обмеженими в доступі. Загальна доступність матеріалів генерального плану населеного пункту забезпечується відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації» шляхом надання їх за запитом на інформацію, оприлюднення на веб-сайті органу місцевого самоврядування, у тому числі у формі відкритих даних, на єдиному державному веб-порталі відкритих даних, у місцевих періодичних друкованих засобах масової інформації, у загальнодоступному місці у приміщенні органу місцевого самоврядування.

Експертизі містобудівної документації на місцевому рівні підлягають виключно генеральні плани міст.

Порядок проведення експертизи визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 21 Закону громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій.

Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи зобов`язані забезпечити, зокрема, оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості.

Оприлюднення проектів генеральних планів, планів зонування територій, детальних планів територій здійснюється не пізніш як у місячний строк з дня їх надходження до відповідного органу місцевого самоврядування.

Оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування.

Оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у двотижневий строк з дня їх прийняття шляхом опублікування в засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення таких рішень на офіційних веб-сайтах цих органів.

Порядок проведення громадських слухань визначає Кабінет Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 555 затверджено Порядок проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні.

До спірних правовідносин має застосовуватися редакція Порядку станом на час прийняття оскаржуваного рішення від 20.09.2017 № 82/24 на 21.08.2013, а не редакція станом на 25.05.2011, як зазначає позивач.

Суд виходить з того, що дозвіл на розроблення проекту внесення змін до генерального плану розвитку міста Дніпропетровська на період до 2026 року був наданий згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.05.2012 № 36/24, проте процедура внесення змін почалася у 2013 році, а самі громадські обговорення призначені в 2016 році.

В редакції Порядку № 555 зі змінами станом на 21.08.2013 встановлено, що сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи відповідно до частини третьої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забезпечують: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення проектів містобудівної документації з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; оприлюднення розроблених проектів містобудівної документації і доступ громадськості до зазначеної інформації; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації; узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками проектів містобудівної документації через погоджувальну комісію (у разі її утворення); оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації.

Повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості у проекті містобудівної документації має містити:

1) інформацію про мету, склад та зміст містобудівної документації, викладену у скороченій та доступній для широкої громадськості формі;

2) основні техніко-економічні показники, зокрема графічні матеріали, що відображають зміст містобудівної документації;

3) відомості про замовника та розробника проектів містобудівної документації та підстави для їх розроблення;

4) інформацію про місце і строки ознайомлення з проектом містобудівної документації;

5) інформацію про посадову особу органу місцевого самоврядування, відповідальну за організацію розгляду пропозицій;

6) відомості про строк подання і строк завершення розгляду пропозицій;

7) інформацію стосовно запланованих інформаційних заходів (презентація, прилюдне експонування, телевізійні програми, публічні конференції тощо).

Підставою для подання пропозицій до проектів містобудівної документації відповідному органу місцевого самоврядування є повідомлення про початок процедури їх розгляду.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем було оприлюднено в газеті «Наше місто» від 28.01.2016 повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості в проекті містобудівної документації про внесення змін до генерального плану м. Дніпра, що є підставою для подання пропозицій до проекту.

Також відповідач зазначає, що проект внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра було опубліковано на офіційному веб-сайті Дніпровської міської ради.

Опосередковано це підтверджується листом Управлінням СБУ в Дніпропетровській області в листі від 10.11.2017 № 5514-2564, доданим апелянтом до матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача та спростовує висновок суду першої інстанції, що відповідачем не забезпечено розміщення матеріалів (планшетів, макетів) у визначеному органом місцевого самоврядування місці та інформування громадян через розповсюдження брошур і повідомлень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення інформації на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування, адже чинна на час спірних правовідносин редакція Порядку № 555 таких вимог не містила.

Відтак, відповідачем було забезпечено право громадськості на участь в прийнятті рішення про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра.

При цьому, за висновком суду апеляційної інстанції, навіть в разі невідповідності змісту оприлюдненого повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості в проекті містобудівної документації про внесення змін до генерального плану м. Дніпра вимогам Порядку № 555, така обставина не свідчить про позбавлення позивача права на участь в обговоренні проекту рішення та, відповідно, не доводить порушення прав та законних інтересів ОСОБА_1 в цій частині.

Щодо доводів позивача про не проведення екологічної експертизи з метою прийняття рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24, суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно відповідно до ст. 14 Закону України «Про екологічну експертизу» встановлено, що державній екологічній експертизі підлягають проекти генеральних планів населених пунктів, схем районного планування.

В свою чергу ч. 12 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, чинній на час прийняття названого рішення, встановлено, що експертизі містобудівної документації на місцевому рівні підлягають виключно генеральні плани міст.

Порядок проведення експертизи визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 № 548 затверджено Порядок проведення експертизи містобудівної документації.

За приписами цього Порядку в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення міської ради № 82/24, експертизі підлягає така містобудівна документація: Генеральна схема планування території України; схеми планування окремих частин території України; схеми планування території Автономної Республіки Крим, областей, районів; генеральні плани міст - після проведення громадських слухань їх проектів.

Зміни до зазначених видів містобудівної документації підлягають експертизі згідно з цим Порядком.

Під час проведення експертизи визначається відповідність змісту містобудівної документації законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань

планування і забудови територій, а також вимогам завдань з розроблення містобудівної документації.

Під час проведення експертизи враховуються результати розгляду проектів містобудівної документації відповідною архітектурно-містобудівною радою, зокрема висновки (за відповідним напрямом) органів земельних ресурсів, охорони культурної спадщини, охорони праці, енергозбереження, пожежної, техногенної, ядерної та

радіаційної безпеки, державної санітарно-епідеміологічної служби, природоохоронного та інших органів, яким відповідно до закону належать повноваження щодо розгляду містобудівної документації.

Експертиза проводиться згідно із договорами, укладеними між замовником експертизи та експертною організацією.

Аналіз наведених норм дає можливість дійти висновку, що як Генеральний план міста, та і зміни до нього підлягає експертизі. Натомість ані Закон «Про регулювання містобудівної діяльності», ані Закон «Про екологічну експертизу» не визначають процедуру її проведення. Така процедура визначена постановою КМУ № 548, яка встановлює, що під час проведення експертизи враховуються результати розгляду проектів містобудівної документації, зокрема, природоохоронного органу.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно зі ст. 13 Закону України «Про екологічну експертизу» державна екологічна експертиза організовується і проводиться еколого-експертними підрозділами, спеціалізованими установами, організаціями обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, із залученням інших органів виконавчої влади.

До проведення державної екологічної експертизи можуть у встановленому порядку залучатися фахівці інших установ, організацій і підприємств, а також експерти міжнародних організацій.

Матеріалами справи підтверджується, що між Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради та Державним підприємством «Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «ДІПРОМІСТО» імені Ю.М. Білоконя було укладено договір від 11.06.2013 № 06/2013 про проведення експертизи змін до Генерального плану міста.

Зі змісту позитивного Експертного звіту з додатками щодо розгляду містобудівної документації від 13.07.2017 № 00-2115-16/МД вбачаються, що експертній оцінці також піддавалися екологічні питання.

Після оприлюднення проекту внесення змін до генерального плану розвитку міста, до якого також входить розділ «Охорона навколишнього природного середовища», Головне архітектурно-планувальне управління департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради листом від 03.02.2016 за № 01/16-28 направило на адресу Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації матеріали проекту внесення змін до генерального плану розвитку міста.

Департамент екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації, в свою чергу, в листі від 29.02.2016 за вих. № 180/0/253-16 виклав зауваження та пропозиції до проекту внесення змін до генерального плану розвитку міста, які були доопрацьовані відповідачем.

Також відповідачем доведено, що під час розроблення генерального плану населеного пункту Департамент по роботі з активами Дніпровської міської ради звертався, як того вимагає законодавство, до Дніпропетровської обласної державної адміністрації, що підтверджується листами: Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 03.03.2016 за вих. № 180/0/253-16, Департаменту екології та природних ресурсів Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 29.02.2016 за вих .№ 1-894/0/261-16, Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Дніпропетровській області від 01.11.2016 за вих. № 11950/07-16, Управління культури, національностей і релігій Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 26.02.2016 за вих. № 498/1, Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області від 02.03.2016 за вих. № 18-411-0.2-885/2-16, Головного Управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області від 21.03.2016 вих. № 04/1812.

Встановлені обставини спростовують доводи позивача про не проведення екологічної експертизи для прийняття рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24.

Щодо змісту рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра», останнє оскаржується в частині зміни функціонального призначення території існуючої садибної житлової забудови по пр. Гагаріна - вул. Ласточкіна (Гнатюка) - вул. Армійська на проектну територію багатоквартирної забудови за рахунок реконструкції кварталів садибної забудови.

На момент прийняття рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 відповідне питання регулювалося ДБН Б. 1.1-15:2012 «Склад та зміст генерального плану населеного пункту».

Є встановленим та не оспорюваним факт того, що відповідно до генерального плану розвитку м. Дніпропетровська, затвердженого рішенням Дніпропетровської міської ради від 25.07.07 № 2/17, земельна ділянка в межах просп. Гагаріна - вул. Ласточкіна - вул. Армійської було віднесена до території існуючої садибної забудови.

Рішенням Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 земельну ділянку проспект Гагаріна - вул. Ласточкіна площею 2,5 га включено до Переліку площадок під розміщення багатоквартирного будівництва на розрахунковий строк.

Згідно з графічними матеріалами ця територія знаходиться в межах (межує) з територією просп. Гагаріна - вул. Бронетанкової - вул. Армійської - вул. Миколи Гнатюка (Ласточкіна).

Суд апеляційної інстанції встановив, що приписами ДБН Б. 1.1-15:2012 не було визначено жодних правил та обмежень щодо зони садибної забудови.

При цьому суд дослідив, що в текстових матеріалах проекту рішенні Дніпропетровської міської ради від 25.07.2007 № 2/17 також було територію в районі вул. Ласточкіна (площею 9 га) віднесено до переліку площадок під багатоквартирне будівництво на розрахунковий строк.

При цьому вказане рішення позивачем не оскаржувалося та не оскаржується.

По суті обґрунтування позову в даній справі в частині протиправності рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24, окрім порушень процедури його прийняття, зводиться до невідповідності текстових матеріалів графічним щодо спірної території існуючої садибної житлової забудови, що підтвердилось під час розгляду даної справи.

Натомість, за висновком суду апеляційної інстанції, в контексті сукупності встановлених обставин, така невідповідність не дає підстави стверджувати, що названі порушення мали реальний негативний вплив на права та охоронювані законом інтереси позивачки, за захистом яких вона звернулась до суду.

Суд не вважає слушними доводи позивача, що через затвердження генерального плану на суміжних земельних ділянках буде здійснюватися будівництво багатоквартирних житлових будинків, що призведе до порушень її прав та законних інтересів, враховуючи наявність зсувних ґрунтів на окресленій земельній ділянці, адже такі доводи ґрунтується виключно на припущеннях позивача.

Суд звертає увагу, що в проектній документації прямо визначено, що територія проспект Гагаріна - вул. Ласточкіна (Гнатюка) внесено в таблицю «Гідротехнічні заходи щодо площадок нового багатоквартирного будівництва на розрахунковий строк» як територія з протипросадними заходами з уточненням про необхідність використання під житлове будівництво цих територій після складної інженерної підготовки.

Більш того, будівництву багатоповерхових будинків передує складна погоджувальна процедура, а тому включення відповідного пункту до рішення від 20.09.2017 № 82/24 не є дозволом на саме будівництво, яке має відповідати встановленим нормам та стандартам.

Щодо процедури прийняття рішень від 25.03.2020 № 108/55, від 02.09.2020 № 84/60, 20.10.2021 № 212/11, від 24.11.2021 № 88/12 в частині незабезпечення права позивача на участь в процесі громадського обговорення, суд апеляційної інстанції встановив, що повідомлення про початок процедури розгляду та врахування пропозицій громадськості було опубліковано в офіційному виданні органу місцевого самоврядування - газеті «Наше місто» від 24.10.2019 та в газеті «Дніпровська неділя» від 06.11.2019, в газеті «Наше місто» від 17.12.2020 та в газеті «Дніпровська неділя» від 16.12.2020 відповідно.

Отже, суд залишається послідовним у власних висновках, викладених вище, що відповідачем було забезпечено право громадськості на участь в прийнятті рішення про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра. Неповнота оприлюдненої інформації не свідчить про позбавлення позивача права на участь в громадських обговореннях та не тягне за собою скасування нормативно-правового акту з цих підстав.

Щодо дотримання підстав для внесення змін до Генерального плану міста, суд апеляційної інстанції зазначає, що редакція статті 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» станом на час ініціювання прийняття відповідних змін згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 30.05.2012 № 36/24 передбачала, що зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років.

Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту.

Тобто, на момент прийняття рішення Дніпропетровської міської ради від 30.05.2012 № 36/24 «Про надання дозволу на розроблення проекту внесення змін до генерального плану розвитку міста Дніпропетровська на період до 2026 року», закон не вимагав проведення містобудівного моніторингу.

Враховуючи, що Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська був затверджений рішенням Дніпропетровської міської ради № 2/17 від 25.07.2007, а рішення Дніпропетровської міської ради № 36/24 «Про надання дозволу на розроблення проекту внесення змін до генерального плану розвитку міста Дніпропетровська на період до 2026 року» було прийнято 30.05.2012, відповідна зміна не є такою, що ініційована органом місцевого самоврядування один раз на п`ять років, що не суперечить вимогам чинного у спірний період законодавства.

В свою чергу суд враховує, що повторно зміни були ініційовані Дніпровською міською радою відповідно до рішення від 19.09.2018 № 91/35 «Про надання дозволу на розроблення проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра», після прийняття рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра», тобто поза межами строків, визначених статтею 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

При цьому норма статті 17 цього Закону в редакції станом на прийняття рішення № 91/35 від 19.09.2018 встановлювала, що питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися за результатами містобудівного моніторингу перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією.

Проте відповідачем не надано до суду доказів проведення такого моніторингу.

Доводи апелянта, що ініціювання в 2018 році внесення змін до Генерального плану відбулося з метою виконання постанови Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.04.2018 по справі № 804/1596/18, колегія суддів не вважає обґрунтованими, адже такі доводи суперечать прямій нормі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та, за висновком суду, такі процедурні порушення є достатньою підставою для скасування нормативно-правового акту, який не відповідає елементам належного урядування.

Крім того суд звертає увагу, що зміни, внесені рішенням Дніпровської міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра» торкнулися не лише учасників правовідносин у справі № 804/1596/18, а стосувались й інших частин Генерального плану, що само по собі спростовує доводи апелянта в цій частині.

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем не надано правового обґрунтування щодо права на внесення змін до генерального плану, а також скасування попередньо прийнятого рішення про затвердження змін до генерального плану міста шляхом прийняття нового рішення, без дотримання законодавчо визначених підстав та встановленої процедури.

З цих самих підстав суд не приймає, як належні, доводи апелянта, що рішенням Дніпровської міської ради від 24.11.2021 № 88/12 були фактично виправлені технічні помилки, допущені при прийнятті рішення Дніпровської міської ради від 20.10.2021 № 212/11 «Про внесення змін до проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра».

Доводи позивача та висновки суду першої інстанції, що названі рішення прийняті без проведення екологічної експертизи, суд апеляційної інстанції не вважає обґрунтованими, опираючись на раніше викладені висновки в аналогічній частині щодо рішення Дніпровської міської ради від 20.09.2017 № 82/24, додатково зазначаючи, що поняття експертизи містобудівної документації та стратегічної екологічної оцінки не є тотожними.

Разом з цим такі доводи позивача не впливають на основний висновок суду апеляційної інстанції, що рішення від 25.03.2020 № 108/55 та від 02.09.2020 № 84/60 прийняті не на підставі, визначеній законом, та необґрунтовано, що свідчить про їх протиправність, адже відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо рішень від 20.10.2021 № 212/11 «Про затвердження проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» та від 24.11.2021 № 88/12 «Про внесення змін до проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра», суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваних рішень, план зонування території розробляється з метою створення сприятливих умов для життєдіяльності людини, забезпечення захисту територій від надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, запобігання надмірній концентрації населення і об`єктів виробництва, зниження рівня забруднення навколишнього природного середовища, охорони та використання територій з особливим статусом, у тому числі ландшафтів, об`єктів історико-культурної спадщини, а також земель сільськогосподарського призначення і лісів та підлягає стратегічній екологічній оцінці.

План зонування території встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації.

Параметри використання території та будівель, запропонованих для розташування у межах декількох земельних ділянок або окремої земельної ділянки, зокрема функціональне призначення, граничні поверховість та площа забудови, можливе розміщення на ділянці, є обов`язковими для врахування під час зонування відповідної території.

Рішення від 20.10.2021 № 212/11 було прийнято міською радою в період дії ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», абзацом 1 пункту 6.1.31 яких встановлено, що поверховість будинків в межах територій садибної забудови не може перевищувати 3-х поверхів без урахування мансарди.

Відповідно до абзацу 2 цього ж пункту розміщення багатоквартирних (секційних) будинків в кварталах садибної забудови не допускається.

Разом з цим рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.03.2021 по справі № 640/17011/20, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2021, абзац 2 пункту 6.1.31 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій» визнано протиправним та нечинним.

Відтак, оскаржуване рішення Дніпровської міської ради від 20.10.2021 № 212/11 «Про затвердження проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» було прийнято на підставі норм чинного на той час законодавства.

Одночасно суд доходить висновку, що рішення від 20.10.2021 № 212/11 та від 24.11.2021 № 88/12 «Про внесення змін до проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» прийняті всупереч положенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з п. 5 ст. 18 названого Закону внесення змін до плану зонування території допускається за умови їх відповідності іншим положенням генерального плану населеного пункту, комплексного плану (за наявності).

Такі зміни розробляються, узгоджуються та затверджуються в порядку, визначеному цим Законом для розроблення, узгодження та затвердження комплексного плану, генерального плану населеного пункту.

Статтею 17 Закону встановлено, що зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися за результатами містобудівного моніторингу не частіше одного разу на рік.

Генеральні плани міст підлягають обов`язковій експертизі містобудівної документації.

Генеральні плани населених пунктів підлягають стратегічній екологічній оцінці.

Судом встановлено, відповідачами зворотного не доведено, що проекти внесення змін до плану зонування території м. Дніпра не проходили стратегічну екологічну оцінку, що є, за висновком суду апеляційної інстанції, суттєвим процедурним порушенням, яке прямо впливає на права та законні інтереси позивача в контексті спірних правовідносин.

Крім того, рішення Дніпровської міської ради від 24.11.2021 № 88/12 прийнято поза межами встановленого Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» строку.

Враховуючи сукупність викладених обставин, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню як таке, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права.

При обранні способу поновлення порушеного права позивача, суд апеляційної інстанції виходить з того, що визнання протиправними та нечинними в оскаржуваній частині рішень Дніпровської міської ради само по собі є належним та достатнім способом поновлення порушеного права особи, адже відповідно до ст. 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Також, з огляду на скасування рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем при зверненні до суду з позовом та подання уточненої позовної заяви (збільшення предмету позову) сплачено судовий збір у розмірі 3716,40 грн. як за чотири вимоги немайнового характеру. За вимоги зобов`язального характеру судовий збір позивачем не сплачувався, виходячи з того, що такі вимоги є похідними від основних.

Враховуючи, що позов ОСОБА_1 задоволений частково, а саме скасовано три з чотирьох оскаржуваних рішень Дніпровської міської ради, судовий збір підлягає відшкодуванню на користь позивача частково в сумі 2787,30 грн.

При зверненні до суду з апеляційною скаргою позивач сплатив судовий збір в розмірі 1362,00 грн. як за одну немайнову вимогу, проте суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції оскаржувалося позивачем в частині відмови в задоволенні позову, а це саме вимоги зобов`язального характеру, за які не було сплачено судовий збір до суду першої інстанції. Крім того, судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови також відмовлено в задоволенні таких вимог. Відтак, вказана сума не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів.

Вирішуючи питання щодо розподілу понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі статтею 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 3-6 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Матеріали справи містять заяву представника позивача про відшкодування витрат на правничу професійну допомогу в сумі 126030,00 грн.

На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу допомогу представниками позивача надано суду першої інстанції: копію договору про надання правової допомоги № 175 від 15.11.2021 з додатковою угодою № 1 від 30.12.2021; копії актів виконаних робіт за період з 30.11.2021 до 09.12.2022; виписки з банківського рахунку АБ «Сергія Сергійовича Герасимчука».

Згідно з актами виконаних робіт адвокатами були надані такі послуги: гонорар успіху адвоката (5000,00 грн.); участь в судових засіданнях (71100,00 грн.); подання письмових заперечень на клопотання відповідачів (500,00 грн.); поштові витрати на направлення судових повісток учасникам справи (50,00 грн.); витрати зі сплати судового збору за видачу технічного запису судового засідання та поштові витрати на направлення судових повісток учасникам справи (150,00 грн.); поштові витрати з надсилання доказів учасникам справи (170,00 грн.); підготовка та подання відповідей на відзиви (4500,00 грн.); підготовка та подання клопотання про витребування доказів (1900,00 грн.); підготовка та подання клопотання про повторне витребування доказів (700,00 грн.); підготовка та надання відповіді на письмові пояснення третьої особи (400,00 грн.); підготовка та надання пояснень третіх осіб на стороні позивача (800,00 грн.); поштові витрати з надсилання матеріалів сторонам (450,00 грн.); поштові витрати на з надсилання судових повісток та інших матеріалів сторонам (1350,00 грн.); підготовка та подача касаційної скарги в справі № 640/17011/20 (5000,00 грн.); ознайомлення з матеріалами справи (1500,00 грн.); підготовка та подання заперечень (900,00 грн.); підготовка та подання заяви про виклик свідка (1500,00 грн.); підготовка та подання заяви про зміну предмета позову (2500,00 грн.); поштові витрати (150,00 грн.); підготовка та подання клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (300,00 грн.); підготовка заяви про вступ у справу третьої особи (1500,00 грн.); підготовка позовної заяви (6000,00 грн.); заява про усунення недоліків позовної заяви (2000,00 грн.); юридична консультація 23.11.2022 (1100,00 грн.); підготовка та подача адвокатських запитів (3000,00 грн.); збір доказів для підготовки позову (4000,00 грн.); юридична консультація 06.12.2021 (2000,00 грн.); підготовка та подача позовної заяви (6000,00 грн.); юридичні консультації 15.11.2021, 18.11.2021 (1000,00 грн.). Загальна сума складає 125520,00 грн.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони не обмежені волею та розсудом щодо визначення в умовах договору суми гонорару адвоката, натомість така домовленість не є безумовною для суду при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.

Як встановлює закон, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує низку обставин, у тому числі обґрунтованість та пропорційних розміру таких витрат до предмета спору. При цьому суд законом наділений правом зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналізуючи зміст включених до актів виконаних робіт послуг, суд апеляційної інстанції зазначає, що за визначенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Отже, допомогу адвоката можна класифікувати як правничу, якщо така пов`язана з застосуванням спеціальних знань в галузі права.

Колегія судді зазначає, що такі види послуг, як поштові витрати на направлення судових повісток та інших документів учасникам справи, витрати зі сплати судового збору за видачу технічного запису судового засідання, поштові витрати, не є правовою допомогою в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Щодо послуг по наданню юридичних консультацій, акти виконаних робіт не дають можливість встановити пов`язаність такої допомоги з розглядом справи № 160/25184/21, адже зі змісту договору № 175 від 15.11.2021 вбачається, що предметом договору є надання адвокатським бюро правової допомоги Синах К.В. в адміністративних, цивільних, господарських та кримінальних справах.

Послуги з підготовки та подання заяви про участь в справі третьої особи на стороні позивача, а також подання від третіх осіб заяв по суті спору не можна розглядати як правничу допомогу, надану позивачеві, адже такі правові послуги надані відповідним тертім особам, від імені яких складалися названі заяви.

Також не пов`язана з розглядом даної справи така послуга, як підготовка та подача касаційної скарги в справі № 640/17011/20.

Підготовка та подання клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції не потребує спеціальних знань в галузі права, а тому не може розглядатися як професійна правнича допомога.

Гонорар успіху адвоката взагалі не охоплюється видами правової допомоги.

Крім того, представниками двічі включено до різних актів виконаних робіт таку послугу, як підготовка та подача позовної заяви.

Відтак, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що включені до актів виконаних робіт вищенаведені послуги на суму 20520,00 грн. не можуть розглядатися для цілей відшкодування судових витрат у справі № 160/25184/21.

Щодо обґрунтованості та пропорційності інших послуг, включених до актів виконаних робіт, колегія суддів враховує, що представниками позивача подано позов у справі № 160/25184/21 і вартість цих робіт визначена представниками на рівні 6000,00 грн. Залишення такого позову без руху свідчить про його складання з певними недоліками, а тому складання заяви про усунення недоліків позовної заяви (2000,00 грн.) не є окремою правовою послугою та не підлягає відшкодуванню за рахунок відповідачів.

Також суд звертає увагу, що в межах розгляду справи в суді першої інстанції представниками позивача було подано клопотання про витребування доказів, проте суд не вбачає обґрунтованим розмір такої послуги 1900,00 грн., адже підготовка відповідного клопотання не потребує будь-якого додаткового правового аналізу, яке не було надано адвокатом під час підготовки позовної заяви.

При цьому, за висновком суду, витрати в сумі 700,00 грн. на подання клопотання про повторне витребування доказів взагалі не підлягають відшкодуванню, оскільки представниками не доведено необхідність його подання у вигляді окремого процесуального документа, адже відповідне клопотання могло бути заявлено усно під час будь-якого з судових засідань в суді першої інстанції.

З цих самих підстав суд не приймає як обґрунтовані витрати з підготовки та подання заперечень (900,00 грн.), адже матеріали справи не містять доказів зобов`язання судом першої інстанції їх подання в письмовій формі, а тому такі заперечення могли бути висловлені усно в судовому засіданні.

Крім того, не доведено представниками позивача необхідності ознайомлення з матеріалами справи з огляду на попереднє отримання всіх процесуальних документів та заяв по суті справи, що також не дає підстави для відшкодування 1500,00 грн. за цю послугу.

Не підлягає відшкодуванню, за висновком суду, й така послуга, як підготовка та подання заяви про виклик свідка (1500,00 грн.), оскільки предметом спору в даній справі є рішення органу місцевого самоврядування, а тому правомірність таких актів не може бути доведена показаннями свідка. Отже, подання такого клопотання представниками позивача не було доцільним в межах розгляду справи № 160/25184/21.

Також неможливо перевірити реальність надання таких правових послуг, як збір доказів для підготовки позову, адже акти виконаних робіт не містять перелік відповідних дій. Суд враховує, що докази могли бути надані позивачем самостійно, що не пов`язано з послугами адвокатів. Таким чином, реальність понесення таких витрат в сумі 4000,00 грн. не доведена представниками позивача.

Суд також вважає завищеною суму 3000,00 грн. послуг зі складання адвокатських запитів, адже суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не встановив неможливості правильного вирішення справи без отримання відповідей на такі запити.

Завищеною є й послуга з підготовки та подання заяви про зміну предмета позову (2500,00 грн.), адже зміст вказаної заяви дає можливість дійти висновку, що по суті остання майже повністю повторює правове обґрунтування, викладене в позовній заяві. Підставою для подання такої заяви стала необхідність включення до предмету позову додаткового рішення Дніпровської міської ради, про яке позивач дізнався після звернення до суду.

Тобто, з урахуванням викладених висновків суду, послуги в сумі 10600,00 грн. також не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів.

Послуги з підготовки та подання клопотання про витребування доказів, зі складання адвокатських запитів, з підготовки та подання заяви про зміну предмета позову суд вважає такими, що можуть бути оцінені на рівні 1000,00 грн. за кожну, всього 3000,00 грн.

При цьому суд вважає обґрунтованими та пропорційними такі послуги, як підготовка та подача позовної заяви (6000,00 грн.), подання письмових заперечень на клопотання відповідачів (500,00 грн.), підготовка та подання відповідей на відзиви (4500,00 грн.), підготовка та надання відповіді на письмові пояснення третьої особи (400,00 грн.), загальна сума 11400,00 грн.

Щодо суми 71100,00 грн. за участь адвокатів в судових засіданнях, суд апеляційної звертає увагу, що акти виконаних робіт не містять розрахунок суми наданих послуг, не дає можливість встановити критерії визначення відповідних сум. При цьому кількість проведених судових засідань не є показником якості роботи адвокатів, а навпаки може свідчити про штучне створення умов, за рахунок яких буде збільшувати загальна вартість правових послуг. Також не доведено представниками позивача, що одночасна участь адвокатів в кожному судовому засіданні була виправданою та необхідною.

Суд погоджується з доводами представників позивача, що дана справа потребувала глибокого правового аналізу спірних правовідносин, не може бути віднесена до справи незначної складності, а тому враховує ці обставини при зменшенні суми витрат адвокатів на участь в судових засіданнях.

Таким чином, за висновком суду апеляційної інстанції, загальна сума послуг за участь в судових засідань одразу підлягає зменшенню на 50%, оскільки ефективний розгляд справи міг бути забезпечений одним з двох адвокатів або почерговою участю адвокатів в різних судових засіданнях.

Внаслідок цього сума зменшується до 35550,00 грн.

З цієї суми суд також вважає за доцільне відрахувати 25% від загальної кількості проведених судових засідань, що складає 8887,50 грн.

Таким чином остаточна сума витрат за участь адвокатів в судових засіданнях складає 26662,50 грн.

Отже, загальна сума витрат, яка підлягає відшкодуванню на підставі поданих представником позивача доказів, становить 41062,50 грн.

Разом з цим, суд враховує приписи ч. 3 ст. 139 КАС України щодо розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову.

Враховуючи, що за результатом апеляційного розгляду справи задоволено три з чотирьох основних вимог немайнового характеру, які беруть за основу як 100%, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відшкодуванню за рахунок відповідачів підлягають витрати на правничу допомогу в розмірі 30797,00 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Дніпровської міської ради, Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю «НЕСТ СІТІ» задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2022 року в адміністративній справі № 160/25184/21 скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 02.09.2020 № 84/60 «Про затвердження проекту внесення змін до генерального плану розвитку м. Дніпра» в частині внесення змін до графічних та текстових матеріалів Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпропетровської міської ради № 2/17 від 25.07.2007, в частині зміни функціонального призначення території існуючої садибної житлової забудови по АДРЕСА_1 на територію з функціональним призначенням проектна територія багатоквартирної житлової забудови та в тому числі включення до таблиці № 62 текстових матеріалів Генерального плану розвитку м. Дніпропетровська «Площадки нового багатоквартирного будівництва у м. Дніпро» на розрахунковий строк дислокація б за рахунок винесення об`єктів за експлікацією 11».

Визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 20.10.2021 № 212/11 «Про затвердження проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» в частині внесення змін до графічних та текстових матеріалів плану зонування м. Дніпропетровська, затверджених рішенням Дніпровської міської ради № 54/66 від 22.07.2015 щодо зміни зони існуючої садибної житлової забудови по АДРЕСА_1 на зону проектної змішаної багатоквартирної житлової забудови (різної поверховості).

Визнати протиправним та нечинним рішення Дніпровської міської ради від 24.11.2021 № 88/12 «Про внесення змін до проекту внесення змін до плану зонування території м. Дніпра» в частині зміни зони існуючої садибної житлової забудови по АДРЕСА_1 на зону проектної змішаної багатоквартирної житлової забудови (різної поверховості).

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Зобов`язати Дніпровську міську раду невідкладно здійснити публікацію резолютивної частини цієї постанови відповідно до вимог статті 265 КАС України у виданні, в якому були офіційно оприлюднені оскаржувані рішення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Дніпровської міської ради та Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради солідарно рівними частинами сплачений судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в розмірі 2787 (дві тисячі сімсот вісімдесят сім) грн. 30 коп. (по 1393,65 грн. з кожного відповідача).

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Дніпровської міської ради та Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради солідарно рівними частинами витрати на правничу допомогу в розмірі 30797 (тридцять тисяч сімсот дев`яносто сім) грн. 00 коп. (по 15398,50 грн. з кожного відповідача).

Постанова суду набирає законної сили з 13 червня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 13 червня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова