Справа № 140/1865/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/1865/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (відповідач) про визнання бездіяльності протиправною; зобов`язання зареєструвати право власності на службову 3-х кімнатну квартиру (жилою площею 39,8 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 та його сім`ї та оформити і подати документи до виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області на виключення займаної ним квартири з числа службових у встановленому порядку, враховуючи потреби в поліпшенні житлових умов.

В обгрунтування позовних вимог зазначив, що згідно з рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.10.2020 у цивільній справі №154/224/20, яке набрало законної сили 09.02.2021 визнано протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський щодо не підготовки і не направлення документів та матеріалів підполковника у відставці ОСОБА_1 на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла у Збройних Силах України. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинський у відповідності до вимог пунктів 3-7 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018, підготувати список надання підполковнику у відставці ОСОБА_1 житлової площі для постійного проживання, який разом з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини направити до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинського на вимогу виконавця (виконавчий лист № 154/224/20 від 23.12.2021) про зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинського у відповідності до вимог пунктів 3-7 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018 року, підготувати список надання позивачу житлової площі для постійного проживання, який разом з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказом командира військової частини, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини, - направив до Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Відповідно до протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями № 90 від 11.08.2022 позивачу не погоджено у наданні для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири, що в АДРЕСА_1 , оскільки (як вважає відповідач) пропозиції не відповідають вимогам чинного законодавства.

Причини відмови в погодженні надання постійного житла не зазначено, а також не зазначено, які саме норми і якого саме законодавства при цьому було порушено.

Вказує на те, що частиною 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

За таких обставин відповідачем допущено протиправну бездіяльність, чим порушено право позивача на реалізацію в майбутньому його права щодо забезпечення його та членів його сім`ї житлом для постійного проживання шляхом виключення зазначеної квартири із числа службових.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.75).

Представник відповідача у відзиві на позов від 09.05.2023 позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (а.с.82-85). В обґрунтування цієї позиції вказав, що Міністерство оборони України в особі комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, не наділене повноваженнями зареєструвати право власності на службову квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває в користуванні ОСОБА_1 та його сім`ї та оформити і подати документи до виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області на виключення займаної ним квартири з числа службових у встановленому порядку, враховуючи потребу в поліпшенні житлових умов.

Щодо відсутності підстав для погодження надання постійного житла ОСОБА_1 зазначив, що позивачем не долучено та не надано доказів того, що у Луцькому гарнізоні він перебуває першим у будь-якій з черг на жиле приміщення (загальній, першочерговій або позачерговій).

Представник відповідача зазначив, що право ОСОБА_1 на житло не порушено, оскільки він має службове житло і відповідно має де проживати із членами своєї сім`ї, повністю ним користується протягом вже тривалого часу, і на момент прийняття рішення комісією проходить військову службу, що вказує на необхідність наявності службового житлового фонду у місті Луцьку. Відтак, оскільки ОСОБА_1 не перебуває першим у черзі на житло у Луцькому гарнізоні, в даний час призваний у зв`язку із мобілізацією та проходить військову службу, Комісією з контролю прийнято рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла позивачу. При цьому, оскільки рішення комісії про відмову в погодженні не оскаржується, то і відсутні підстави для задоволення даного позову.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив від 25.05.2023 позивач підтримав доводи та аргументи, викладені у позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити (а.с. 93-96).

Ухвалою суду від 17.05.2023 про витребування доказів у Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимира (44700, м. Володимир, вул. Академіка Глушкова) витребувані належним чином завірені наявні матеріали та документи, що стосуються розгляду питання щодо забезпечення позивача ОСОБА_1 та його сім`ї жилим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ; інформацію (за наявності), яким по рахунку перебуває ОСОБА_1 у списках черг (загальній, черговій або позачерговій) військовослужбовців у Волинському обласному військовому комісаріаті, які перебувають на квартирному обліку та потребують поліпшення житлових умов (а.с.88).

На виконання ухвали Волинського оружного адміністративного суду від 17.05.2023, від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимира надійшли витребувані судом документи (а.с. 100-225).

Суд, перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 є пенсіонером Міністерства оборони України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Волинській області, отримує пенсію за вислугу років; є учасником бойових дій та має пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 29.03.2018 про право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій) (а.с.11, 12).

З матеріалів справи слідує, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 27.10.2020 у цивільній справі №154/224/20, яке набрало законної сили 09.02.2021, визнано протиправною бездіяльність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинський щодо не підготовки і не направлення документів та матеріалів підполковника у відставці ОСОБА_1 на розгляд Комісії з контролю за розподілом житла у Збройних Силах України. Зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м.Володимир-Волинський у відповідності до вимог пунктів 3-7 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України № 380 від 31.07.2018, підготувати список надання підполковнику у відставці ОСОБА_1 житлової площі для постійного проживання, який разом з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини направити до Головного квартирно-експлуатаційного управління Збройних сил України для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (а.с.13-21).

Квартирно-експлуатаційний відділ м. Володимир-Волинського на вимогу виконавця (виконавчий лист № 154/224/20 від 23.12.2021) про зобов`язання Квартирно-експлуатаційного відділу м. Володимир-Волинського у відповідності до вимог пунктів 3-7 розділу VII Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018 року, підготувати список надання прозивачу житлової площі для постійного проживання, який разом з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказом командира військової частини, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини, - направив до Головного квартирно-експлуатаційного управління ЗСУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, що підтверджується листом №22/1083 від 15.07.2022 (а.с.22).

З протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сили України та членів їх сімей жилими приміщенням №90 від 11.08.2022 (затвердженому Головою вказаної Комісії від 11.08.2022) вбачається, що позивачу ОСОБА_1 пропозиція надання для постійного проживання із зняттям із квартирного обліку житла ( АДРЕСА_1 (3-кімнатна, 39, 8 кв м) не погоджена, оскільки пропозиції не відповідають вимогам чинного законодавства (а.с.23-27).

Вважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, чим порушив право позивача на реалізацію в майбутньому його права щодо забезпечення його та членів його сім`ї житлом для постійного проживання шляхом виключення зазначеної квартири із числа службових, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Спірні правовідносин регулюються Житловим кодексом України (далі ЖК України), Законом України від 20.12.1991 № 2011-ХІІ Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-XII), Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 (далі - Порядок №1081) та Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.08.2018 №380 (Інструкція №380).

Як передбачено частиною першою статті 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.

Відповідно до положень статті 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Згідно зі статтею 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки.

Закон №2011-ХІІ відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 1-2 Закону №2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (стаття 2 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Питання щодо забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями врегульоване положеннями статті 12 Закону №2011-ХІІ.

Пунктом 1 статті 12 Закону №2011-ХІІ визначено, що держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац четвертий пункту 1 статті 12 Закону №2011-ХІІ).

Абзацом першим пункту 9 статті 12 Закону №2011-ХІІ встановлено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Отже, зазначеними нормами Закону №2011-ХІІ держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців (військовослужбовців запасу) жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених ЖК, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно статті 12 Закону №2011-ХІІ Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №1081, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Згідно з пунктом 3 Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.

Пункт 22 Порядку №1081 встановлює, що облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

З метою вдосконалення забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року №380 затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями.

Відповідно до пунктів 2, 4, 5 розділу І Інструкції №380 забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок: новозбудованого, вивільненого або придбаного житла; надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця); переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами). Військовослужбовцям, які перебувають на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, та які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються житлові приміщення для постійного проживання або за їх бажанням виплачується грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Житлові приміщення для постійного проживання та грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Військовослужбовці мають право здати отримане за рахунок Міноборони постійне житло або рівнозначне житло, яке відповідає санітарно-технічним вимогам, у населених пунктах, регіонах, в яких воно було отримане, та за умови потреби Міноборони в такому житлі із подальшим правом на забезпечення житлом від Міноборони у встановленому законодавством порядку.

За приписами пунктів 1, 2 розділу VІ Інструкції №380 житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку. Військовослужбовці та члени їх сімей визнаються такими, що потребують поліпшення житлових умов, відповідно до статті 34 Житлового кодексу Української УРСР. Потребуючими поліпшення житлових умов також визнаються: військовослужбовці та члени їх сімей, які проживають в одній квартирі по дві і більше сім`ї незалежно від родинних відносин, та особи різної статі старші за 9 років, крім подружжя (у тому числі, якщо займане ними жиле приміщення складається більш як з однієї кімнати); військовослужбовці з числа осіб з інвалідністю внаслідок війни, визначених у пунктах 11, 12 частини другої статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та члени їх сімей; члени сімей загиблих, визначені абзацами шостим та восьмим пункту 1 статті 10 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; військовослужбовці та члени їх сімей, які були забезпечені житловими приміщеннями на територіях, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження,- із урахуванням вимог законодавства України щодо тимчасово окупованих територій.

У той же час на облік не беруться військовослужбовці та члени їх сімей, які: забезпечувалися під час проходження військової служби житловою площею для постійного проживання від Міноборони; мають житлову площу на праві власності, що відповідає нормам та вимогам законодавства для забезпечення громадян житлом, крім випадків забезпечення житловими приміщеннями на територіях, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження,- із урахуванням вимог законодавства України щодо тимчасово окупованих територій; в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 7 розділу VІ Інструкції №380).

З листа Квартирно-експлуатаційного відділу міста Володимира №21/1032 від 30.05.2023 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у списку осіб (військовослужбовців та членів їх сімей), які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у Луцькому гарнізоні станом на 01.01.2023 за №396, а також у списку осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень за №159 (а.с.100).

Надання житлових приміщень для постійного проживання врегульовано розділом VІІ Інструкції №380.

Так пунктом 1 розділу VІІ Інструкції №380 встановлено, що особи, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, забезпечуються жилим приміщенням згідно з чергою у військовій частині, що визначається часом зарахування на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або до списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень) за рішенням житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), яке затверджується наказом командира військової частини.

Відповідно до пункту 3 розділу VІІ Інструкції №380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців. Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання. Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23). Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю (пункт 4).

За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом. У разі прийняття Комісією з контролю рішення щодо відмови в погодженні надання постійного житла воно підлягає новому розподілу у встановленому цією Інструкцією порядку протягом одного місяця та є підставою для скасування наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання. Рішення Комісії з контролю є обов`язковим для виконання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, військовими комісаріатами та військовими частинами (пункт 5).

ГКЕУ на підставі рішення Комісії з контролю готує Список надання постійного житла у Збройних Силах України, що подається на затвердження заступнику Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) (пункт 6).

Затверджений Список надання постійного житла у Збройних Силах України є підставою для оформлення протягом десяти робочих днів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району та подання до виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради документів для видачі ордеру на постійну житлову площу, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.До виконавчих органів районної, міської, районної у місті ради КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району надає облікову справу військовослужбовця разом з витягом із Списку надання постійного житла у Збройних Силах України, копію протоколу житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії), витяг із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання (пункт 7).

КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району інформує військовослужбовців та членів їх сімей про готовність ордера не пізніше одного місяця з дня затвердження Списку надання постійного житла у Збройних Силах України. Про видачу (вручення) ордера КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом трьох робочих днів повідомляє житлову комісію військової частини (об`єднану житлову комісію), яка на найближчому засіданні приймає рішення про зняття військовослужбовця з обліку. Ордер та рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про зняття з обліку є підставами для видання наказу командира військової частини про забезпечення житловими приміщенням для постійного проживання та зняття з обліку (пункт 8).

Аналіз норм Інструкції №380 дає можливість дійти висновку, що вказаною Інструкцією передбачено певний алгоритм дій та поетапність процесу надання особам, які потребують поліпшення житлових умов, житлових приміщень для постійного проживання. Всі дії відповідних суб`єктів житлової процедури є взаємопов`язаними, послідовними і спрямовані на досягнення результату у вигляді отримання особою житлового приміщення для постійного проживання. Результатом дій усіх суб`єктів, які задіяні у цьому процесі, є видача ордеру на постійну житлову площу та зняття військовослужбовця з обліку. Визначена законом процедура є способом дій відповідних органів, дотримання яких у світлі вимог частини другої статті 19 Конституції України є обов`язковим.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, оскаржуючи протиправну бездіяльність відповідача посилається на протокол засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями № 90 від 11.08.2022, яким позивачу не погоджено надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири, що в АДРЕСА_1 , оскільки, пропозиції не відповідають вимогам чинного законодавства. При цьому, як зазначає позивач, причини відмови в погодженні надання постійного житла не зазначено, а також не зазначено, які саме норми і якого саме законодавства при цьому було порушено.

Надаючи оцінку рішенню відповідача про відмову в погодженні пропозиції про надання для постійного проживання із зняттям із квартирного обліку житла ( АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , викладеному у протоколі № 90 від 11.08.2022 суд керується наступним.

Згідно з ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як уже зазначалось судом, за результатами розгляду списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови (пункт 5 розділу VІІ Інструкції №380).

З протоколу відповідача № 90 від 11.08.2022 вбачається, що Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями відмовлено позивачу в погодженні надання постійного житла з посиланням та те, що пропозиції не відповідають вимогам чинного законодавства. При цьому у рішенні відповідача жодним чином не конкретизовано, яким саме вимогам чинного законодавства (яким нормам законів чи підзаконних нормативно-правових актів не відповідають вказані пропозиції). Відтак, причина відмови відповідачем не вказана, оскільки посилання на порушення законодавства вцілому є неприпустимим і юридично неграмотним.

У ситуації із позивачем прийняття спірного рішення призводить до стану правової невизначеності, оскільки будь-яке правове обгрунтування чому позивачу не погоджено надання житла для постійного проживання у рішенні відповідача, викладеного в протоколі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями, відсутнє.

За таких обставин, рішення про відмову у погодженні надання житла для постійного користування прийняте не у спосіб, що визначений Конституцією та законами України; не обґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); не розсудливо; без будь-якого правового обгрунтування.

Підсумовуючи наведене, суд зазначає, що оскільки відповідачем не доведено правомірності відмови у погодженні надання позивачу житла для постійного проживання (квартири адресою: АДРЕСА_1 ), а рішення Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей є необґрунтованим, прийняте без передбачених законом правових підстав, а тому як протиправне підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір в частині позовних вимог про зобов`язання Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сили України та членів їх сімей жилими приміщеннями зареєструвати право власності на службову 3-х кімнатну квартиру (жилою площею 39,8 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у користуванні ОСОБА_1 та його сім`ї та оформити і подати документи до виконавчого комітету Луцької міської ради Волинської області на виключення займаної ним квартири з числа службових у встановленому порядку, то суд виходить з того, що з урахуванням вимог розділу VII Інструкції №380 вказані позовні до задоволення не підлягають, позаяк Міністерство оборони України в особі Комісії не наділене такими повноваженнями.

Так, відповідно до п.п. 10, 11 розділу ІІ Інструкції №380 основними завданнями Комісії з контролю є: контроль за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями; контроль за правильністю призначення виплат військовослужбовцям та членам їх сімей грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення; перевірка законності взяття та перебування на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.

Комісія з контролю відповідно до визначених завдань має право приймати рішення щодо: погодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) про надання військовослужбовцям та членам їх сімей жилої площі для постійного проживання або виплату грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення; погодження рішення житлової комісії військової частини про надання військовослужбовцям та членам їх сімей службових жилих приміщень; перегляду раніше прийнятих рішень Комісії з контролю.

У разі непогодження рішення житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) Комісія з контролю повертає документи на доопрацювання із відповідним обґрунтуванням.

Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом, який підписується членами комісії, що були присутні на засіданні житлової комісії, та затверджується головою Комісії з контролю. Протоколи обліковуються та зберігаються в ГКЕУ у встановленому порядку.

Тобто, у цьому ланцюгу Комісія з контролю Міноборони (відповідно до розділу VІІ Інструкції №380) має за результатами розгляду списку надання житлової площі для постійного проживання вирішити питання погодження надання постійного житла (у випадку позитивного вирішення питання), а заступник Міністра оборони України - затвердити погоджений список.

Така процедура встановлена Інструкцією №380 й суд не може зобов`язувати Міністерство оборони України діяти у спосіб, що не відповідатиме встановленій процедурі.

Тож оскільки становище сторін спірних правовідносин внаслідок скасування рішення, оформленого протоколом від 11.08.2022 №90 повертається у попередній стан (в частині, яка стосується позивача), то за таких обставин Комісія з контролю має повноваження погодити чи не погодити надання житла для постійного проживання з прийняттям відповідного обгрунтованого рішення, з посиланням на норми чинного законодавства, якщо для цього існують усі умови.

Частиною першою статті 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Частинами четвертою статті 245 КАС України встановлено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У контексті наведених норм ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права позивача, бути адекватним наявним обставинам.

При цьому суд звертає увагу, що відмовляючи позивачу у погодженні пропозиції для надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири за адресою АДРЕСА_1 , відповідач не зазначив, у чому саме такі пропозиції та яким саме вимогам чинного законодавства не відповідають.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача (тобто такий, який відповідає обставинам у справі), враховуючи предмет позову та предмет спірних правовідносин, суд вважає, що у цьому випадку слід зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сили України та членів їх сімей жилими приміщеннями повторно розглянути питання погодження пропозиції про надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду у цьому рішенні. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, позов належить задовольнити частково.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сили України та членів їх сімей жилими приміщеннями про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сили України та членів їх сімей жилими приміщеннями, оформлене протоколом від 11 серпня 2022 року № 90, в частині не погодження ОСОБА_1 пропозиції про надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири АДРЕСА_2 .

Зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями ( АДРЕСА_3 , ) повторно розглянути питання погодження пропозиції про надання для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд. 6, )

Суддя Т.М. Димарчук