Справа № 380/6900/23
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/6900/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Чаплик І.Д., розглянувши в письмовому провадженні у м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -

в с т а н о в и в

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернувся до суду із позовом до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ), в якому просить:

визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/002419;

визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості №UA209000/2022/900208/2 від 05.12.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час здійснення господарської діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 уклав з компанією REIFENWELT, Федеративна Республіка Німеччина, зовнішньоекономічний договір №GMBH-1306, відповідно до умов якого Продавець відвантажує , а Покупець приймає та оплачує вантажні шини, що були у вжитку, придатні для подальшого використання, у кількості та по цінам, вказаним у Інвойсах, що є невід`ємною частиною договору. Ціна за товар визначена у Євро за одиницю товару та вказана у Інвойсах, умови поставки визначаються на умовах FCA (Zwickau) Інкотермс 2010. На виконання вимог вказаного контракту згідно інвойсу № 220201 від 28.11.2022, Продавцем та Покупцем була узгоджена номенклатура, ціна та кількість Товару. Загальна кількість товару складає 261 штука, загальна вартість товару умовах FCA (Zwickau) 15 965,00 Євро. З метою митного оформлення вказаного товару позивач подав до відповідача електронну митну декларацію № 22UA66U2 від 02.12.2022. Разом з митною декларацією в якості підстави для застосування основного методу визначення митної вартості товару було надано документи, які містять відомості щодо ціни товару та дають можливість обчислити її. Проте, відповідач протиправно, на переконання позивача, здійснив коригування митної вартості ввезеного товару, що призвело до необхідності сплати різниці між сумами митних платежів та нанесено значних збитків позивачу. Вважаючи таке рішення про коригування митної вартості протиправним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 11.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами справи.

26.04.2023 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити повністю. Відзив обґрунтований тим, що під час митного контролю опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах, та встановлено такі порушення: 1) в ЦМР №127665 від 28.11.2022 гр.2 містить незавірені належним чином виправлення; 2) пунктом 9.1 поданого до митного оформлення контракту №GMDH-1306 від 13.06.2016 визначено, що контракт діє до 31.12.2021. У преамбулі до контракту №GMDH-1306 від 13.06.2016 зазначено, що до контракту наявні додаткові угоди №№1,2,3. До митного оформлення такі угоди не надані; 3) у п.3.1 Контракту №GMDH-1306 від 13.06.2016 зазначено, що оплата повинна здійснюватись в термін 30 днів від дати отримання товару, або на умовах вказаних у інвойсі, проте у інвойсі №220201 від 28.11.2022 відсутні конкретні терміни оплати. Вказує, що зазначені порушення відповідно до частини 6 статті 54 МКУ є підставою для відмови у митному оформлені за заявленою декларантом митною вартістю. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.

Також представник відповідача подав клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін.

01.05.2023 позивач подав відповідь на відзив, у якій спростував усі доводи відповідача та просив позовні вимоги задовольнити. Зокрема, зазначив, що надана автотранспортна накладна (CMR) № 127665 від 28.11.2022 містить інформацію, яка співпадає з іншими товаросупровідними документами, що були надані до митного оформлення та дозволяє ідентифікувати автотранспортну накладну (CMR) 127665 від 28.11.2022 з партією товару, що оцінюється. Наявність саме технічної помилки при складанні автотранспортної накладної (CMR) 127665 від 28.11.2022 підтверджується листом постачальника від 02.12.2022, пов`язане виключно з адресою доставки товару та на вартісні показники жодним чином не впливає. Щодо відсутності додаткових угод зазначає про укладення договору сторонами ще в 2016 році, а тому враховуючи значний обсяг змін до нього за цей період часу сторони контракту дійшли згоди викласти контракт № GMBH-1306 від 13.06.2016 в новій редакції, якою враховані умови додаткових угод № 1 ; № 2; № 3, про що зазначено в преамбулі контракту.

Ухвалою від 10.05.2023 у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням сторін відмовлено.

Інших заяв по суті справи до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, зареєстрованим в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань з 05.08.2003, основний вид господарської діяльності згідно з КВЕД: 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів.

Під час здійснення господарської діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (Покупець) уклав з компанією REIFENWELT, Федеративна Республіка Німеччина (Продавець), зовнішньоекономічний контракт №GMBH-1306 від 13.06.2016, згідно з яким Продавець продає, а Покупець купує вантажні шини, які були у вжитку та придатні для подальшого використання (далі товар), на умовах ІНКОТЕРМС-2010. Загальна кількість шин за даним контрактом складає 20 000 шин, які були у вжитку, з яких Покупець має закупити протягом 2016-2017 років товар у кількості 5000 шт., в 2020-2021 у кількості 15 000 шт. Товар поставляється партіями. Асортимент, кількість, ціна за одиницю, загальна вартість партії товару визначається інвойсом. Інвойс надається на кожну партію товару. Контракт набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2021.

30.12.2021 між Продавцем і Покупцем було укладено додаткову угоду до контракту №GMBH-1306 від 13.06.2016, якою було внесено зміни до Контракту: загальна кількість шин за даним контрактом складає 20 000 шин, які були у вжитку, з яких Покупець має закупити протягом 2016-2017 років товар у кількості 5000 шт., 2020-2021 років у кількості 15 000 шт., 2022 року у кількості 10 000 шт., 2023 року у кількості 10 000 шт., 2024 року у кількості 10 000 шт., 2025 року у кількості 10 000 шт. Дія контракту продовжена до 31.12.2025.

Відповідно до Інвойсу № 220201 від 22.11.2022 Продавцем та Покупцем узгоджено номенклатуру, ціну та кількість товару. Загальна кількість товару складає 261 штука, загальна вартість товару 15 965,00 Євро.

Оплату за поставлений товар покупець здійснив відповідно до платіжного доручення від 30.11.2022.

Для здійснення митного оформлення товару позивачем подано до Львівської митниці електронну митну декларацію № 22UA66U2 від 02.12.2022. Вказана декларація була подана разом з пакетом супровідних документів, в т.ч.:

-Пакувальний лист (Packing list) №220201 від 28.11.2022;

-Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) №220201 від 28.11.2022;

-Автотранспортна накладна (Road consignment note) № 127665 від 28.11.2022;

-Декларацiя про походження товару (Declaration of origin) №220201 від 28.11.2022;

-Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №28-11-22 від 28.11.2022;

-Прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 28.11.2022;

-Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №GMBH-1306 від 13.06.2016 з додатками;

-Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.12.2021;

-Договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-4993 від 25.01.2021;

-Договір (контракт) про перевезення №24112022 від 24.11.2022;

- Заява декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів №12079/22 від 19.08.2022;

- Перепустка D-097472 від 01.12.2022;

- Копія митної декларації країни відправлення № 22PL451010E1364310 від 29.11.2022.

Митну вартість товару згідно з поданою митною декларацією визначено за першим методом - за ціною договору, на рівні від 65,13 до 71,07 Євро/шт. залежно від ваги шини (або 1,13 Євро/за кг. нетто).

За наслідками опрацювання наданих документів Львівська митниця надіслала повідомлення декларанту наступного змісту: «Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МКУ, а саме: зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; якщо рахунок сплачено банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалося страхування страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».

У свою чергу Декларант просив визнати та погодити митну вартість на основі поданих документів, а також на вимогу надав витребувані документи: лист пояснення б/н від 02.12.2022; зовнішньоекономічний контракт № GMBH-1306 від 13.06.2016 з додатками; банківський платіжний документ, що стосується товару від 30.11.2022; довідка про транспорті витрати № 28-11-22 від 28.11.2022 (надана вдруге); договір на перевезення №24112022 від 24.11.2022 року; прайс-лист Продавця; копію митної декларації країни відправлення. Декларант зазначив, що ним надано достатньо доказів на підтвердження заявленої митної вартості товару за першим методом ціною договору. Просив завершити митне оформлення.

Однак, 05.12.2022 Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №209000/2022/900208/2, в графі 33 якого було вказано: «Відповідно до п.1 ч. 4 ст. 54 МКУ здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей в кількісному виразі, використаних при обчисленні митної вартості. В рамках реалізації положень статей 52,53,54,55,58,335 Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-VI (далі - МКУ), за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, митна вартість не може бути визнана з наступних причин:-подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар; - надані декларантом на запит митного органу документи не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Під час здійснення митного контролю було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення товаросупровідних документах. За результатами проведеного опрацювання встановлено наступне:

- в ЦМР гр.2 містить незавірені належним чином виправлення;

- у преамбулі до контракту зазначено, що до контракту наявні додаткові угоди №№1, 2, 3. До митного оформлення угоди не надані;

- у п. 3.1 Контракту зазначено, що оплата повинна здійснюватись термін 30 днів від дати отримання товару, або на умовах вказаних у інвойсі, проте у інвойсі відсутні конкретні терміни оплати.

Таким чином, Львівською митницею були встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом. У сукупності всі перелічені фактори вказують на наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах.

Відповідно до ч.3 ст. 53 МКУ декларанту виставлена вимога про надання додаткових документів наступного змісту:

Необхідне подання додаткових документів для підтвердження митної вартості відповідно до ст. 53 МКУ, а саме: - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копію митної декларації країни відправлення; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

На вимогу декларантом надіслано: Довідку на оплату транспортування; Комерційну пропозицію; Контракт, додаткову угоду; Заявку; Експортну МД; Зазначені документи дублюються з документами, наданими до митного оформлення; Свіфт банку на оплату товару. Інших документів згідно вимоги не надано.

Інших документів згідно вимоги не надано. Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - третій статті 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано.

Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували: т 1- МД №UA209230/2022/3811 від 02.11.2022. рівень митної вартості 1.201 Дол.США/кг, т5 - UA209190/2022/33177 від 19.09.22-1.2 Дол.США/кг; UA100180/2022/32756 від 22.11.2022-1.41 Дол.США/кг; UA100180/2022/31921 від 14.11.2022-1.4 Дол.США/кг , МД №UA209230/2022/12457 від 22.11.2022. рівень митної вартості 1.41 Дол.США/ кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.

Львівською митницею було відмовлено у митному оформленні задекларованого товару, у зв`язку з чим оформлено Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2022/002419. Підставою для відмови у митному оформленні було прийняте митницею рішення про коригування митної вартості товару від 05.12.2022 UA209000/2022/900208/2. На виконання вимог Рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер №22UA08U0, та 06.12.2022 вона була оформлена Львівською митницею у митному відношенні.

Не погоджуючись з рішеннями про коригування митної вартості та карткою відмови позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Указана норма основного закону означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Митний кодекс України (далі МК України) визначає засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулює економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, спрямований на забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 ст. 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч. 1 ст. 248 МК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом подання за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч. 5 ст. 58 Митного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, методи визначення митної вартості товарів можуть бути підрозділені на: а) основний; б) другорядні.

Слід зауважити, що митним законодавством передбачена ціла система другорядних методів. Під час визначення митної вартості товарів учасник митних відносин може застосувати тільки один із різновидів методів - основний метод або ж конкретний другорядний метод. Застосування методу визначення вартості товарів повинно бути обґрунтованим.

Пріоритетним до застосування є саме основний метод, що обумовлює необхідність, у випадку наявності достатніх підстав, застосовувати в першочерговому порядку основний метод визначення митної вартості товару. Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові по справі №826/17509/16 від 09.02.2021.

Тільки у випадку відсутності необхідних умов для застосування основного методу, повинні застосовуватися методи, закріплені приписами п. 2 ч. 1 ст. 57 МК України, які застосовуються у субсидіарному порядку - учасник митних відносин обирає один із системи другорядних методів.

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 58 МК України, основний метод визначення митної вартості товарів застосовується у випадку дотримання наступних умов: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Основний метод, не застосовується в конкретних випадках: а) якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні; б) відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (відповідно до ч. 2 МК України). Кожен із вище означених випадків може бути як самостійною підставою для незастосування основного методу, так й розглядатися в їх сукупності.

Згідно з ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За правилами ч. 3 ст. 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Тобто, документальне підтвердження в аспекті відповідних митних процедур має своїм завданням підтвердити: а) заявлену митну вартість товарів; б) обраний суб`єктом господарювання метод визначення такої вартості.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у ч.ч. 5 і 6 ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (ч. 2 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За змістом ст. 53 МК України законом визначений вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Вказане узгоджується з положеннями ч. 3 ст. 318 МК України, якою встановлено, що митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Судом встановлено, що при митному оформленні товару позивач надав наявні у нього документи, що визначені ч. 2 ст. 53 МК України, а саме пакувальний лист №220201 від 28.11.2022; рахунок-фактура (iнвойс) №220201 від 28.11.2022; автотранспортна накладна № 127665 від 28.11.2022; декларацiя про походження товару №220201 від 28.11.2022; документ, що підтверджує вартість перевезення товару №28-11-22 від 28.11.2022; прейскурант (прайс-лист) виробника товару Б/Н від 28.11.2022; зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу товарів №GMBH-1306 від 13.06.2016 з додатками; доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) Б/Н від 30.12.2021; договір про надання послуг митного брокера № ЛТШ-4993 від 25.01.2021; договір (контракт) про перевезення №24112022 від 24.11.2022; заяву декларанта або уповноваженої ним особи, в вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари, що включені до Зеленого переліку відходів №12079/22 від 19.08.2022; перепустку D-097472 від 01.12.2022; копію митної декларації країни відправлення № 22PL451010E1364310 від 29.11.2022.

Суд враховує, що ч. 3 ст. 53 МК України надає можливість митниці виставляти декларанту письмову вимогу про необхідність подачі додаткових документів у 10-ти денний строк лише у трьох випадках: у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; якщо наявні ознаки підробки цих документів; якщо ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказані обставини є виключними підставами для витребування додаткових документів. Водночас тлумачення таких підстав контролюючим органом без належного обґрунтування є протиправним.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст. 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Однак в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості не зазначено: які в поданих до митного контролю документах містяться розбіжності, що мають вплив на правильність визначення митної вартості; які ознаки підробки наявні у цих документах, і з чого це вбачається; яких відомостей не міститься у документах, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Щодо зазначених відповідачем в оскаржуваних рішеннях порушень, суд зазначає таке.

Відповідачем зазначено, що у графі 2 ЦМР (автотранспортної накладної) містяться незавірені належним чином виправлення.

Суд зазначає, що затвердженої форми автотранспортної накладної та вимог щодо її заповнення законодавством України не передбачено. З реквізитів ЦМР можна встановити, що вона була складена саме для перевезення товару, якого стосується предмет наведеного спору. Зокрема, автотранспортна накладна (CMR) № 127665 від 28.11.2022 місить: дату і місце складання вантажної накладної (Zwickau 28.11.2022 ); найменування та адресу постачальника («Reifenwelt» ), найменування та адресу Покупця ( ФОП ОСОБА_1 ); місце відправлення ( Zwickau), місто доставки (Вінниця); найменування перевізника (ТОВ «ТК «САН » ); номер інвойс (220201) ; найменування товару ( шини, що були в використанні); кількість товару (261 одиниця ); вага (15426,00 кг) , номер транспортного засобу , яким здійснювалося перевезення (AP0792HB/AP3036XM), що в повній мірі співпадає з іншими товаросупровідними документами, що були надані до митного оформлення та дозволяє ідентифікувати автотранспортну накладну (CMR) 127665 від 28.11.2022 з партією товару, що оцінювалася.

При складанні автотранспортної накладної (CMR) 127665 від 28.11.2022 Постачальником була допущена технічна помилка в написанні адреси Покупця (гр.2 CMR). Наявність саме технічної помилки при складанні автотранспортної накладної (CMR) 127665 від 28.11.2022 підтверджується листом постачальника від 02.12.2022.

Суд враховує, що оскільки постачальник («Reifenwelt») самостійно виправив допущену помилку, а тому його виправлення було засвідчене особистим підписом уповноваженої особи Постачальника, а також Постачальник («Reifenwelt») були належним чином засвідчені виправлення проведені в автотранспортній накладній (CMR) 127665 від 28.11.2022, що не суперечить Конвенції про Договір міжнародного дорожнього перевезення вантажів, який є основним документом, що регулює міжнародні автомобільні перевезення вантажів.

Суд також погоджується з доводами позивача про те, що таке виправлення пов`язане виключно з адресою доставки товару та на вартісні показники жодним чином не впливає. Вказуючи на вищенаведену розбіжність, відповідач жодним чином не зазначає, яким чином перелічені обставини перешкоджали перевірці обґрунтованості визначення декларантом митної вартості імпортованого товару.

Аналогічна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 26.03.2019 у справі №826/17973/14, за змістом якої однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

Також у Картках відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення не зазначено, що однією із причин відмови у митному оформленні товарів стало те, що ЦМР не містить підпису перевізника, а тому на переконання суду даний недолік не може бути підставою для прийняття оскаржуваного рішення. При цьому, суд враховує, що в подальшому митний орган з тими ж документами (ЦМР) завершив митне оформлення.

Відповідачем зазначено, що пунктом 9.1 поданого до митного оформлення контракту №GMDH-1306 від 13.06.2016 визначено, що контракт діє до 31.12.2021. У преамбулі до контракту №GMDH-1306 від 13.06.2016 зазначено, що до контракту наявні додаткові угоди №№1,2,3. До митного оформлення такі угоди не надані.

Суд оцінює такі доводи відповідача критично, оскільки у додатках до митної декларації № 22UA66U2 від 02.12.2022 наявна копія зовнішньоекономічного договору №GMBH-1306 від 13.06.2016, а також копія додаткової угоди до нього, з якої випливає, що термін чинності договору продовжено до 31.12.2025.

Суд враховує доводи позивача про укладення договору сторонами ще в 2016 році, а тому враховуючи значний обсяг змін до нього за цей період часу сторони контракту дійшли згоди викласти контракт № GMBH-1306 від 13.06.2016 в новій редакції, якою враховані умови додаткових угод № 1 ; № 2; № 3, про що зазначено в преамбулі контракту. Відтак, необхідності надавати до митного оформлення додаткові угоди №1-3 не було. Крім цього, відповідачем не обгрунтовано, яким чином відсутність таких угод впливало на визначення митної вартості..

Доводи відповідача про те, що Контракт у розділі 10 містить два підписи та печатки продавця, що є ідентичними копіями одне одного, які вказують на наявність підробки, суд не бере до уваги, оскільки при аналізі копії вказаного зовнішньоекономічного договору не знайшов об`єктивних недоліків змісту та форми такого контракту. При цьому, вказана копія містить підписи та печатки обох сторін договору, що спростовує вказані доводи відповідача. Крім того, вказана обставина не покладалась в основу рішення про коригування митної вартості товару.

Відповідач також зазначає, що п.3.1 Контракту №GMDH-1306 від 13.06.2016 зазначено, що оплата повинна здійснюватись в термін 30 днів від дати отримання товару, або на умовах вказаних у інвойсі, проте у інвойсі №220201 від 28.11.2022 відсутні конкретні терміни оплати.

Суд зазначає, що загальні терміни оплати товару погоджені сторонами в наступному вигляді: оплата проводиться в термін 30 днів з дати отримання Товару, якщо інше не передбачено в інвойсі. Тобто якщо інвойс не передбачає спеціальних термінів оплати товару, застосовуються загальні терміни. Крім того, позивач при оформленні митної декларації надавав відповідачу копію платіжного доручення, яке підтверджує факт здійснення оплати за товар.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 по справі №815/329/17 зазначив, що відсутність оплати за товар не впливає на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

При розгляді цієї справи суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.12.2021 у справі № 200/6508/20-а, згідно з якою основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Необхідність витребування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, шо декларант правильно визначив митну вартість.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не вказав ні конкретних обставини, які викликали відповідні сумніви (а сумніви не були обґрунтованими, в розумінні хоча б одної із трьох підстав, визначених законодавством), ні причин неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, ні документів, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.11.2021 у справі № 815/3976/16, в якій зазначено, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Водночас витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Натомість контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню резервного методу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 (справа № 21-591а15) та в подальшому відображена в інших постановах з цього питання вже Верховним Судом в складі Касаційного адміністративного суду, зокрема у справах №821/1617/17 від 14.08.2018, №815/6827/17 від 29.01.2019, №804/2256/16 від 12.11.2021 року, №1.380.2019.002016 від 04.11.2021 № 480/3558/19 від 17.11. 2021.

Суд встановив, що відповідач витребував у позивача документи, визначені частиною 3 статті 53 МК України, проте не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації. Натомість відповідач прийняв оскаржувані рішення у зв`язку із неподанням декларантом всіх витребуваних у нього документів.

За позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При цьому, сама лише інформація з бази даних ЄАІС ДФС про вантажну митну декларацію, яка була взята митним органом за основу при коригуванні митної вартості товару, не може бути достатнім доказом ціни, за якою відповідну партію товару, за такою декларацією, дійсно було імпортовано до України. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), суд повинен вимагати від відповідача доведення того, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Щодо обов`язковості чіткого визначення вказаної вище інформації, як обов`язкових реквізитів будь-якого рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.08.2018 по справі №821/1617/17. Зокрема, Верховний Суд зазначив, що також письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування. Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Аналогічна правова позиція викладена в у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 по справі №815/1670/17.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, у них зазначено лише номер, дату та ціну митної декларації, яка стала джерелом інформації для коригування митної вартості. Такий підхід для формування оскаржуваних рішень про коригування митної вартості прямо суперечать цитованим вище положенням законодавства, що є самостійною підставою для їх скасування.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідачем безпідставно завищено митну вартість задекларованого позивачем товару, оскільки надані позивачем документи на підтвердження заявленої ним митної вартості задекларованого товару за ціною контракту, є належними, стосуються укладеного контракту, дають можливість ідентифікувати задекларований товар, визначити його характеристики та властивості, і на підставі цих документів, які не містять неточностей та розбіжностей, можливо визначити митну вартість задекларованого товару за ціною контракту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів UA209000/2022/900208/2 від 05.12.2022 та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/002419 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.

Суд наголошує, що принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Отже понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

в и р і ш и в:

адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Львівської митниці (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості №UA209000/2022/900208/2 від 05.12.2022.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Львівської митниці Державної митної служби України №UA209170/2022/002419.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (місцезнаходження: 79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ) судовий збір на суму 3006 (три тисячі шість) грн 08 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п.15.5 п.15 розділу VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.