Справа № 580/3775/23
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року справа № 580/3775/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А.В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коханія Олексія Володимировича до Кам`янського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

встановив:

17.05.2023 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 в особі представника адвоката Коханія Олексія Володимировича з позовною заявою до Кам`янського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ), в якій просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову від 25.06.2021 ВП №69861141 про стягнення 21 582 грн 19 коп виконавчого збору.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що заочним рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 07.04.2020 у справі №696/451/19 стягнуто з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 221 513 грн 45 коп та витрати зі сплати судового збору у сумі 3322 грн. На виконання вказаного рішення 16.09.2020 був виданий виконавчий лист №696/451/19, на підставі якого було відкрито виконавче провадження ВП №63264592. Виконавчий лист №696/451/19 від 16.09.2020 був повернутий стягувачу та при його поверненні з позивача було стягнуто 901 грн 36 коп виконавчого збору.

16.02.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. було відкрито виконавче провадження ВП №71062736 з виконання виконавчого листа №696/451/19 від 16.09.2020. В рамках виконавчого провадження було проведено повне фактичне виконання рішення Кам`янського районного суду Черкаської області від 07.04.2020 у справі №696/451/19 про стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості, а саме: 215 823 грн основної заборгованості, 6000 грн повернення авансового внеску, 1000 мінімальних витрат приватного виконавця понесених за власний рахунок, 4000 грн оплата послуг з оцінки майна, здійсненого в ході ВП №71062736. В рамках виконавчого провадження ВП №71062736 з позивача було стягнуто 21 582 грн 30 коп винагороди приватного виконавця.

Проте 09.05.2023 позивач дізнався, що на його картковий рахунок накладений арешт на грошові кошти у сумі 21 728 грн 49 коп згідно постанови ВП №69861141 від 25.06.2021 про стягнення виконавчого збору у сумі 21 582 грн 19 коп, винесеної відповідачем. Позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки відповідачем не було фактично стягнуто з позивача заборгованість за виконавчим листом, натомість виконавчий лист №696/451/19 від 16.09.2020 був виконаний в рамках іншого виконавчого провадження ВП №71062736.

Ухвалою суду від 02.06.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

Відповідач 02.06.2023 через підсистему Електронний суд отримав копію ухвали від 02.06.2023 та копію позовної заяви і доданих до неї матеріалів, проте відзив на позовну заяву не надав.

Позивач у судове засідання не прибув. У клопотанні, поданому до суду 06.06.2023, просив здійснити розгляд справи без його участі.

Відповідач був повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином через підсистему «Електронний суд». Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив.

Згідно частини 3 статті 268 Кодексу адміністративного судочинства України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Зважаючи на викладене суд здійснює розгляд справи за відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

З`ясувавши доводи позивача, викладені у позовній заяві, дослідивши подані письмові докази, суд встановив наступне.

Заочним рішенням Кам`янського районного суду Черкаської області від 07.04.2020 у справі №696/451/19 стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк", , рах. НОМЕР_1 (для погашення заборгованості), МФО № 305299 заборгованість за кредитним договором в сумі 221513 грн 45 коп та витрати по оплаті судового збору в сумі 3322 грн 00 коп.

На виконання рішення від 07.04.2020 у справі №696/451/19 Канівським міськрайонним судом Черкаської області 16.09.2020 був виданий виконавчий лист.

09.10.2020 на підставі заяви АТ КБ "ПриватБанк" Кам`янським відділом ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Київ) Міністерства юстиції України було відкрито виконавче провадження ВП №63264592 з примусового виконання виконавчого листа №696/451/19.

З матеріалів справи вбачається, що 25.06.2021 відповідачем було винесено постанову №69861141 від 25.06.2021 про стягнення з позивача 21 582 грн 19 коп виконавчого збору.

14.09.2022 виконавче провадження ВП №63264592 було завершене з підстави повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п.1, ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016.

Згідно відмітки на виконавчому листі №696/451/19 від 16.09.2020 про виконання рішення суду з позивача на користь АТ КБ "ПриватБанк" було стягнуто 9012 грн 45 коп боргу та 901 грн 36 коп виконавчого збору.

14.09.2022 державним виконавцем Кам`янського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Крупським Віктором Івановичем було винесено постанову ВП №69861141 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання постанови Кам`янського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №69861141 від 25.06.2021 стягнення з позивача 21 582 грн 19 коп виконавчого збору.

14.09.2022 державним виконавцем Кам`янського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Крупським Віктором Івановичем було винесено постанову ВП №69861141 про арешт коштів боржника, згідно якої на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом та належать позивачу.

16.02.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Дмитром Миколайовичем було винесено постанову ВП №71062736 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №696/451/19 від 16.09.2020 про стягнення з позивача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 221 513 грн 45 коп та витрати по оплаті судового збору у сумі 3322 грн, усього 224 835 грн 45 коп, згідно відмітки на виконавчому документі сума заборгованості становить 215 823 грн.

11.05.2023 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Дмитром Миколайовичем було винесено постанову ВП №71062736 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення суду. Заборгованість стягнута з боржника в повному обсязі згідно вимог виконавчого документа. Основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуто в повному обсязі.

Вважаючи постанову ВП №69861141 від 25.06.2021 про стягнення 21 582 грн 19 коп виконавчого збору протиправною, позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір, суд зазначає, що відносини щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ (у подальшому Закон №1404).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України від 02 червня 2016 року № 1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон № 1403-VIII).

Законом № 1403-VIII визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3).

Згідно з статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Закону № 1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Згідно з частиною п`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Також частиною дев`ятою вказаної статті передбачено, що виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 37 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

За правилами частини п`ятої вказаної статті повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За приписами частини третьої статті 40 Закону № 1404-VІІІ у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Спір у цій справі виник при винесенні державним виконавцем постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону.

Суд зазначає, що Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів № 1403-VIII і № 1404-VIII, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню.

Положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Норми частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII зобов`язують державного виконавця у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої, зокрема, пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа винести постанову про стягнення виконавчого збору, яка виконується в порядку, встановленому цим Законом.

Вказані положення частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII кореспондуються з нормою абзацу четвертого пункту 8 розділу III Інструкції.

Натомість частина друга статті 27 Закону № 1404-VIII передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

При цьому пункт 21 розділу ІІІ Інструкції встановлює, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону № 1404-VІІІ, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені частиною першою статті 40 вказаного Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Виходячи зі змісту наведеної вище норми Інструкції у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відповідну відмітку щодо залишку нестягнутої суми та суми стягнутого виконавчого збору. Відтак законодавець, передбачивши зазначені дії виконавця, встановив, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми за виконавчим листом.

Крім цього, пунктом 20 розділу ІІІ Інструкції визначено, що повернення виконавчого документа стягувачу здійснюється за наявності підстав та в порядку, визначеному в статті 37 Закону № 1404-VIII. У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу обов`язково роз`яснюється порядок повторного пред`явлення виконавчого документа до виконання.

За таких обставин суд вважає, що при стягненні виконавчого збору відповідно до частини третьої статті 40 Закону № 1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до статті 13 Закону № 1403-VIII заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством.

Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Перегляд механізму визначення винагороди виконавців з метою стимулювання зростання рівня реального виконання судових рішень (як однієї із необхідних умов підвищення ефективності виконавчого провадження) запроваджено Стратегією реформування судоустрою, судочинства та суміжних правових інститутів на 2015-2020 роки, схваленою Указом Президента України від 20 травня 2015 року № 276/2015.

Кабінет Міністрів України постановою від 08 вересня 2016 року № 643 затвердив Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок), що визначає механізм виплати винагород державним виконавцям, а також розміри винагород державних виконавців і основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до пункту 2 Порядку у разі фактичного виконання (повного або часткового) виконавчого документа майнового характеру державним виконавцям, визначеним у частині першій статті 7 Закону № 1403-VIII, виплачується винагорода у такому розмірі:

- 2 відсотки стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - державному виконавцю, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ;

- 0,5 відсотка стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, але не більше 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року, - керівнику органу державної виконавчої служби та його заступникам, яким безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Згідно з положеннями пункту 4 Порядку фактичним виконанням вважається виконання рішення за виконавчим документом майнового характеру в повному обсязі або частково в порядку, встановленому Законом № 1404-VIII, якщо за таким документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Відповідно до пункту 6 Порядку для виплати винагороди державний виконавець, на виконанні у якого перебував (перебуває) виконавчий документ, подає заяву, в якій зазначаються: реквізити виконавчого документа; номер виконавчого провадження в автоматизованій системі виконавчого провадження; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника; категорія стягнення за виконавчим документом; розмір стягнутого виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, реквізити платіжних доручень; перелік виконавчих дій та строки їх проведення; розрахунок належної до виплати винагороди; відомості про дотримання критеріїв.

Аналіз наведених вище норм Порядку свідчить про те, що у разі фактичного виконання виконавчого документа майнового характеру у повному обсязі або частково державному виконавцю виплачується винагорода у відсотковому співвідношенні від стягнутої суми або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом, якщо за таким виконавчим документом стягнуто виконавчий збір та витрати, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення виконання рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №400/4023/19.

Судом встановлено, що 14.09.2022 виконавче провадження ВП №63264592 було завершене, підстав повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п.1, ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016.

25.06.2021 відповідачем було винесено постанову №69861141 від 25.06.2021 про стягнення з позивача 21 582 грн 19 коп виконавчого збору.

Водночас, заборгованість відповідно до рішення суду Кам`янського районного суду Черкаської області від 07.04.2020 у справі №696/451/19 була стягнута державним виконавцем частково, що підтверджується відміткою на виконавчому листі №696/451/19 від 16.09.2020, згідно якої з позивача було стягнуто 9012 грн 45 коп боргу та 901 грн 36 коп виконавчого збору.

У подальшому в рамках виконавчого провадження ВП №71062736 приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Дмитром Миколайовичем з позивача було стягнуто заборгованість з боржника в повному обсязі згідно вимог виконавчого документа. Основна винагорода приватного виконавця та витрати виконавчого провадження стягнуто в повному обсязі.

Враховуючи, що державний виконавець в рамках виконавчого провадження №63264592 стягнув лише частину основної суми заборгованості 9012 грн 45 коп, та відповідно до вказаної суми виконавчий збір 901 грн 36 коп, та у подальшому не здійснював виконавчих дій щодо стягнення залишку заборгованості, підстави для стягнення з позивача виконавчого збору сумі 21 582 грн 19 коп відсутні.

Отже, постанова від 25.06.2021 ВП №69861141 про стягнення 21 582 грн 19 коп виконавчого збору є протиправною та підлягає скасуванню.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073 грн 60 коп.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно частини 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Таким чином, Кодексом адміністративного судочинства України передбачені витрати на правничу допомогу адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу.

Згідно частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивач надав:

- копію договору про надання правової (правничої) допомоги №09/2023 від 12.05.2023;

- копію рахунку-фактури №ОК-0000017 від 16.05.2023 на суму 10 000 грн за послуги правової (правничої) допомоги за договором №09/2023 від 12.05.2023;

- копію прибуткового касового ордера №17 від 17.05.2022 на суму 10 000 грн, підстава - договір №09/2023 від 12.05.2022/рахунок №ОК-0000017 від 16.05.2023;

- копію акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОК-0000017 від 17.05.2023.

Згідно пункту 1.3 договору про надання правової (правничої) допомоги №09/2023 від 12.05.2023 адвокатське бюро «Олексія Коханія» надає позивачу правову допомогу у формі:

- аналізу документів, постанов виконавчого провадження, вироблення правової позиції із захисту прав та інтересів позивача у відносинах із Кам`янським відділом ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) як боржника у виконавчому провадженні;

- підготовка (написання) позовної заяви про визнання протиправною та скасування постанови від 25.06.2021 ВП №69861141 про стягнення 21 582 грн 19 коп виконавчого збору, збір доказів та формування додатків з предметом позову;

- представлення інтересів позивача у суді, підготовка (написання), подання відповіді на відзив, в разі наявності відзиву;

- представлення інтересів позивача в суді за скаргою про визнання протиправною та скасування постанови від 25.06.2021 ВП №69861141 про стягнення 21 582 грн 19 коп виконавчого збору (включає як безпосередню участь у судових засіданнях, так і участь в режимі ВКЗ, або в письмовому провадженні шляхом подання заяв по суті та з процесуальних питань, письмових пояснень, тощо).

Відповідно до пункту 4.1 договору про надання правової (правничої) допомоги №09/2023 від 12.05.2023 гонорар адвокатського бюро визначений у фіксованому розмірі та становить 10 000 грн.

Надані позивачу послуги щодо: аналізу документів, постанов виконавчого провадження, вироблення правової позиції із захисту прав та інтересів позивача; збір доказів та формування додатків з предметом позову не є самостійними послугами, а є складовою підготовки та подання до суду позовної заяви. Відтак, витрати на правничу допомогу в цій не підлягають стягненню з відповідача.

Також не підлягають стягненню з відповідача витрати на правничу допомогу в частині підготовки (написання) та подання відповіді на відзив, оскільки відповідь на відзив не була подана до суду.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в частині представлення інтересів позивача в суді (як безпосередню участь у судових засіданнях, так і участь в режимі ВКЗ, або в письмовому провадженні шляхом подання заяв по суті та з процесуальних питань, письмових пояснень, тощо), то витрати на правничу допомогу в цій частині задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Представник позивача не брав участь у судовому засіданні, та 06.06.2023 подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Заяви по суті окрім позовної заяви представником позивача не подавались що суду.

Щодо клопотання від 06.06.2023 про долучення доказів, то вказані докази повинні були бути поданими до суду разом із позовною заявою, тому їх подання входить до підготовки позовної заяви та збирання доказів для звернення до суду.

Витрати на правничу допомогу в частині підготовка (написання) позовної заяви підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Дана адміністративна справа відноситься до справ незначної складності, на підтвердження обставин щодо предмету доказування позивачем надано незначну кількість письмових доказів, правова позиція щодо спірних правовідносин викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №400/4023/19.

Отже, заявляючи про вартість послуг зі складання адміністративного позову в сумі 10 000 грн, позивачем порушено принцип співмірності витрат на правничу допомогу з об`ємом наданої послуги, тому суд вважає співмірною вартість правничих послуг з підготовки справи до розгляду в сумі 3000 грн.

Керуючись ст. 241-245, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Кам`янського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №69861141 від 25.06.2021 стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у сумі 21 582 грн 19 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кам`янського відділу ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Київ) (пров. Г. Кудрі, 10, м. Кам`янка, Черкаський район, Черкаська область, 28000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження. Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня підписання судового рішення.

Головуючий Алла РУДЕНКО