Справа № 500/561/23
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/561/23 пров. № А/857/7110/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року (суддя першої інстанції Чепенюк О.В., м. Тернопіль, повний текст складено 24.03.2023)

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті пенсії в розмірі 150659,01 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого перерахунку пенсії на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №500/3076/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю; зобов`язання здійснити виплату пенсії в розмірі 150659,01 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 після здійсненого перерахунку пенсії на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №500/3076/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії в розмірі 150659,01 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №500/3076/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 виплату пенсії в розмірі 150659,01 грн, що підлягала виплаті ОСОБА_2 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №500/3076/21, і залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю.

Не погодившись із судовим рішенням, вважаючи таке ухваленим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального права, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оскаржило його в апеляційному порядку. Просить скасувати оскаржене рішення суду від 24.03.2023 та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначило, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 року у справі №500/3076/21 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі виданої Тернопільським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки оновленої довідки ОСОБА_1 від 09.04.2021 №11/1/2892 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення ( надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 01.04.2019, із урахуванням проведених виплат. Вищевказане рішення Тернопільського окружного адміністративного суду виконане в межах повноважень та нараховано доплату пенсії ОСОБА_2 в сумі 150659,01 грн за період з 01.04.2019 по 31.08.2021. Зазначене рішення суду внесено до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, оскільки, відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України На сьогоднішній день здійснюється погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, з датою набрання ними законної сили включно по 07 липня 2020 року. Отже, заявлений ОСОБА_1 позов спонукає суд вдатися до перевірки належності виконання рішення суду у справі №500/3076/21, яке вже набрало законної сили, і у випадку встановлення належності його виконання повторно зобов`язати відповідача вчинити тотожні дії. Апелянт вважає, що позивач помилково обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання дій, вчинених на виконання іншого рішення суду, у якому, спірні правовідносини між сторонами вже були вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримувала пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №500/3076/21, яке набрало законної сили 09.08.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок та виплату основного розміру пенсії ОСОБА_2 на підставі виданої Тернопільським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки оновленої довідки ОСОБА_1 від 09.04.2021 №11/1/2892 про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019, із зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, починаючи з 01.04.2019, із урахуванням проведених виплат.

На виконання вищевказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та нараховано доплату пенсії в сумі 150659,01 грн за період з 01.04.2019 по 31.08.2021, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.06.2022, виданого органом державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 20.06.2022 складено відповідний актовий запис №1278 (а.с.9).

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи сином померлої ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18.11.1958 (а.с.10), 25.08.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про здійснення йому виплати нарахованої ОСОБА_2 пенсії у сумі 150659,01 грн, що залишилась недоодержаною у зв`язку з її смертю (а.с.11).

На звернення позивача відповідач листом від 06.09.2022 повідомив, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №500/3076/21 ОСОБА_2 було нараховано доплату за період з 01.04.2019 по 31.08.2021, яка станом на день смерті не виплачена. У разі смерті заявника рішення суду від 07.07.2021 у справі №500/3076/21 може бути повторно подано на виконання спадкоємцем разом з ухвалою суду про зміну сторони її правонаступником (а.с.12).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 має право на отримання пенсії, що підлягала виплаті її матері на виконання рішення суду, однак, залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю, внаслідок чого, відповідач зобов`язаний здійснити виплату позивачу недоодержаної ОСОБА_2 суми пенсії.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV), сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII (далі - Закон №2262-XII), суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що « у разі переходу до членів сім`ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв`язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім`ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Такий висновок Верховного Суду стосується випадків, коли члени сім`ї пенсіонера або особа, якій забезпечується пенсією у разі втрати годувальника, реалізувала своє право на неодержану пенсію, в порядку, встановленому ч. 1 ст. 52 Закону №1058-IV та ч. 1 ст. 61 Закону №2262-XII, шляхом звернення до територіального органу Пенсійного фонду не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (ч. 2 ст. 52 Закону №1058-IV), проте не отримала таку виплату й оскаржує прийняте суб`єктом владних повноважень рішення з цього питання.

Отже, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, до складу спадщини не включаються.

Разом з цим, ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ містить перелік осіб, які можуть претендувати на отримання нарахованої, проте не отриманої за життя пенсії (доплати до пенсії) пенсіонером з числа військовослужбовців, а також умови, за яких такі особи можуть отримати право на виплату цих коштів.

Так, вищевказаними положеннями Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім`ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

При цьому, однією з умов виплати пенсії вказаним вище особам, що не включається до складу спадщини, є те, що пенсія (доплата до пенсії) повинна бути недоодержана за життя померлого пенсіонера, тобто має існувати таке, що набрало законної сили за життя пенсіонера рішення суду про спонукання пенсійного органу до нарахування пенсії і виплаті боргу за пенсією.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Відповідно до абзацу 3 пункту 4 вказаного Порядку заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім`ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Отже, у визначених чинним законодавством випадках членам сім`ї та іншим особам можуть бути виплачені суми пенсії, які підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишились недоодержаними у зв`язку з його смертю. При цьому, виплаті підлягають лише нараховані, але не виплачені пенсіонеру, який помер, суми пенсії.

Встановлено, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі №500/3076/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та нараховано доплату пенсії в сумі 150659,01 грн за період з 01.04.2019 по 31.08.2021, яка залишилась недоодержаною у зв`язку з її смертю.

Позивач є членом сім`ї (сином) померлої ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 18.11.1958 (а.с.10).

ОСОБА_1 проживав без реєстрації разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , на день її смерті, що вбачається із акта Тернопільської філії ТОВ «Керуюча компанія «Будсервіс» №14 від 18.01.2023 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20.06.2022 ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

25.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про виплату недоотриманої пенсії померлої матері (а.с.11).

Отже, позивач звернувся із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка померла, в межах шестимісячного строку, встановленого статтею 61 Закону №2262-ХІІ.

Відповідачем не надано доказів того, що будь-які інші особи, з числа визначених частиною першою статті 61 Закону №2262-ХІІ, які мають відповідне право, звертались із заявою про виплату недоодержаних сум пенсії ОСОБА_2 .

З огляду вищевикладене, ОСОБА_1 має право на отримання пенсії, що підлягала виплаті його матері, однак, залишилася недоодержаною у зв`язку з її смертю, внаслідок чого, відповідач зобов`язаний здійснити виплату позивачу недоодержаної ОСОБА_2 суми пенсії.

При цьому безпідставними є доводи апелянта, що позивачем обрано помилковий спосіб захисту порушеного права та заявлений у даній справі позов стосується перевірки належності виконання рішення суду у справі №500/3076/21.

Так, підставою звернення до суду з даним позовом стала незгода позивача з відмовою відповідача у виплаті йому нарахованих сум пенсії його матері, які залишились недоотриманими у зв`язку з її смертю. Вирішуючи цей спір, суд не вдається до оцінки дій органу Пенсійного фонду, вчинених на виконання рішення суду справі №500/3076/21.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно наявності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду винесене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому немає підстав для його скасування.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 березня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар