Справа № 500/4169/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 500/4169/22 пров. № А/857/6206/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,

за участю позивача (ів) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

за участю представника позивача Фльорків О.В.,

за участю представника відповідача Чарнош Т.М.,

за участю представників третьої особи Авдєєнко В.В., Гордєєв Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові апеляційні скарги Тернопільської міської ради та Релігійної організації Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року, прийняте суддею Мартиць О.І. о 12 год. 24 хв. у місті Тернополі, повний текст складено 13.03.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Тернопільської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Релігійна організація Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії про визнання протиправним рішення,-

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (надалі позивачі) звернулися з адміністративним позовом до Тернопільської міської ради (надалі відповідач) про визнання протиправним та нечинним пункт 4 рішення сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради від 21.08.2020 (в редакції від 29.01.2021) №8/3/78 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації Тернопільсько - Зборівській архиєпархії Української Греко - Католицької Церкви».

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 позов задоволено.

Суд першої інстанції зазначив, що рішення міської ради від 29.01.2021 року в порушення статті 24 Регламенту Тернопільської міської ради VІІІ скликання, якою визначено вимоги до проекту рішення, не містило обов`язкових реквізитів та відповідного обґрунтування внесених змін.

Крім того, пункт 4 рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 №8/3/78 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації Тернопільсько - Зборівській архиєпархії Української Греко-Католицької Церкви» не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, тому наявні правові підстави для визнання його протиправним та скасування.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивачів судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн кожному та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. на користь ОСОБА_2 .

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, Тернопільська міська рада та Релігійна організація Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії подали апеляційні скарги. Вважають, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги Тернопільська міська рада покликається на те, що оспорюваний п. 4 рішення міської ради від 29.01.2021 № 8/3/78 прийнятий на підставі заяви землекористувача та відповідає чинній містобудівній документації, оскільки будівництво комплексу храмових споруд та парафіяльних, житлових і громадських споруд за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська відповідає Генеральному плану та плану зонування території міста Тернополя.

Рішеннями міської ради: від 21.08.2020 № 7/54/156 та від 29.01.2021 № 8/3/78 затверджено релігійним організаціям проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надано їх у постійне користування.

Отже, дані проекти рішень регулюють тотожні правовідносини - затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та приймаються на підставі одних і тих норм чинного законодавства.

Чинне законодавство не забороняє органам місцевого самоврядування вносити зміни до раніше прийнятих рішень, як і не містить вимог до таких рішень, а тому твердження про відсутність назви і обґрунтування в прийнятому рішенні міської ради є надуманими і не підкріплені законодавчо.

Додатково звертає увагу суду, що під час прийняття рішення міської ради від 29.01.2021 № 8/3/78 «За» проголосували 41 депутат. «Проти» - 0, «Утримались» - 0. Кількісний склад депутатів Тернопільської міської ради - 42 депутати та міський голова.

Окрім того, даний проект рішення пройшов погодження постійної комісії міської ради з питань регулювання земельних відносин та екології.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Звертає увагу також і на те, що єдиною підставою для його скасування в суді першої інстанції стало, на думку суду, порушення Регламенту Тернопільської міської ради, зокрема рішення не містило обов`язкових реквізитів та відповідного обґрунтування внесених змін.

Разом з цим, підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Просить скасувати рішення та суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

Релігійна організація Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії у своїй апеляційній скарзі покликається на те, що позивачами пропущено строк на звернення до суду з позовом, який встановлено нормами процесуального законодавства. На цьому наполягалось і в суді першої інстанції, однак жодного рішення прийнято не було.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що рішення від 29.01.2021 оприлюднено на веб-сайті Тернопільської міської ради. Оприлюднення рішення від 29.01.2021 свідчить про абсолютне виконання Тернопільською міською радою приписів ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Такий висновок щодо застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права є усталеним для судової практики Верховного Суду. Зокрема, він міститься у постанові Верховного Суду від 14.03.2023 у справі № 140/13065/21.

Відповідно до п. 9 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень повинно міститися обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі вказують на те, що вони є прихожанами Парафії, і рішенням від 29.01.2021 Парафія здійснила відступ від позиції релігійної громади розпочала будівельні роботи.

З цього приводу варто зауважити, що рішення від 29.01.2021 не є рішенням Парафії, а рішенням Тернопільської міської ради, а тому очевидним є той факт, що його прийняттям Парафія аж ніяк не могла порушити очікувань позивачів.

Окрім того, спір між прихожанами та релігійною організацією з питань, які стосуються діяльності останньої взагалі не має характеру спору, який належить кваліфікувати як «юридичний» та не підлягає вирішенню в порядку будь-якого виду судочинства.

Така позиція ґрунтується на тому, що такі спори по суті регулюються нормами канонічного права, а не нормами права, яке підлягає застосуванню судами України при вирішенні юридичних спорів.

Також аналіз доводів позовної заяви, на підставі якої було відкрито провадження у справі № 500/4169/22 вказує на те, що позивачі вбачають порушення їх прав не стільки у прийнятті Рішення від 29.01.2021, скільки у здійсненні будівельних робіт.

Важливим є те, що рішення від 29.01.2021 не слугує документом, який дає право на виконання будівельних робіт і його скасування жодним чином не відновить прав, які, на думку позивачів, порушені проведенням будівельних робіт.

Аналіз змісту судового рішення від 08.03.2023 свідчить, що фактично єдиною підставою для задоволення позову є те, що для прийняття п. 4 рішення від 29.01.2021 є заява пароха о. Іллі Довгошиї від 25.01.2021, про яку не вказано у вступній частині рішення від 29.01.2021.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не впливає на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Просить скасувати рішення та суду та ухвалити постанову, якою відмовити в задоволенні позову чи залишити без розгляду.

Релігійна організація Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії подала також і письмові пояснення, де зазначає, що доводи позивачів про порушення їхніх прав, свобод чи інтересів є абстрактними та не містять жодного обґрунтування негативного впливу спірного пункту рішення на їх конкретні, реальні індивідуально виражені права, свободи та інтереси та свідчать про незгоду позивачів із вказаним рішенням, що не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Представник ОСОБА_2 адвокат Фльорків О.В. подав відзив на апеляційну скаргу, де зазначає, що будь-яких обов`язкових реквізитів та відповідного обґрунтування, з яких вбачалося б внесення змін в рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 №7/54/156 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, релігійній організації парафії Української Греко - Католицької Церкви Пресвятої Тройці», оскаржуване рішення (чи його проекту) Тернопільської міської ради від 29.01.2021 № 8/3/78 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації Тернопільсько - Зборівській архиєпархії Української Греко - Католицької Церкви» не містить.

Відповідно, такі порушення, допущені при прийнятті рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 № 8/3/78 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації Тернопільсько-Зборівській архиєпархії Української Греко-Католицької Церкви», свідчать про не оприлюднення органом місцевого самоврядування прийнятого ним рішення у встановленому законом порядку, та перешкоджали позивачам чи іншим особам, чиї права порушуються таким рішенням, дізнатися про таке порушення.

Водночас, про оскаржуване рішення позивачам дійсно стало відомо лише після того, як влітку 2022 земельну ділянку площею 0,5265 га кадастровий номер :08:017:0055 було загороджено та на ній розпочато проведення підготовчих та будівельних робіт, і позивачами з`ясовувалися (в тому числі шляхом отримання відповідей на адвокатські запити) законність такого будівництва та користування земельною ділянкою.

Звертаючись до суду позивачі зазначали, що на даний час дана земельна ділянка кадастровий номер :08:017:0055 загальною площею 0,5265 га, передана у користування третій особі для розширення території під будівництво комплексу храмових споруд, загороджена і на ній проводяться підготовчі та будівельні роботи з будівництва багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення.

Водночас, дана земельна ділянка межує з земельними ділянками позивачів та розташованими на них житловими будинками, у яких позивачі проживають зі своїми сім`ями.

Внаслідок виконання даних підготовчих та будівельних робіт з будівництва багатоповерхового житлового будинку з нежитловими приміщеннями громадського та релігійного призначення, пошкоджень зазнали домоволодіння позивачів, зокрема кам`яна огорожа (паркан), вимощення житлових будинків, прибудинкових територій і вхідних груп (сходів), інше, та існують обґрунтовані ризики подальшого завдання пошкоджень житловим будинкам позивачів, чим порушено майнові права та законні інтереси позивачів та може бути завдано шкоди життю та здоров`ю позивачів і їх сімей

Твердження апелянта про «формальність» порушень, допущених при прийнятті оскаржуваного рішення, що не є підставою для скасування рішення, є безпідставними та хибними, адже такі порушення вплинули на правильність такого рішення та призвели до того, що приймаючи його в частині внесення змін до рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2020 № 7/54/156 відповідач діяв не на підставі закону та не в межах своїх повноважень, надавиш у постійне користування земельну ділянку особі з метою цільового використання, не передбаченогою у законі.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Крім того, просить здійснити розподіл судових витрат, зокрема, витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно Статуту Парафії Української Греко - Католицької Церкви міста Тернополя по вул. Чайківського, затвердженого Патріярхом (Верховним Архієпископом) Української Греко - Католицької Церкви Мирославом Іваном Кардиналом Любачівським 25.03.1993, Парафія є первинною структурою Української Греко - Католицької Церкви і утворюється з метою задоволення релігійних потреб громадян.

Як вбачається із матеріалів справи, у 2003 парафіяни церкви Пресвятої Тройці звернулися до Ієрарха Тернопільсько - Зборівської Єпархії УГКЦ Михайла Сабриги, отця - пароха церкви Пресвятої Тройці Іллі Довгошиї, міського голови Левківа Б.Є та інших із зверненням, в якому зазначали, що: « ... церква побудована в посадочній смузі, що на Східному масиві. Ми просимо, щоб цю територію впорядкувати і створити культурно-духовний центр туристичного призначення. Тим самим сприяти розвитку майбутньому туризму на Тернопіллі, не порушуючи озеленення цієї території.

Культурно-духовний центр включатиме: алею хресної дороги, алею історії ГКЦ, духовні забудови, дитячий майданчик....

... звертаємо увагу, що не один чи два гектари цієї смуги має бути для створення цього центру, а вся смуга, яка бере свій початок із кінця вулиці Малишка і переходить в вулицю Чайковського і закінчується номером 20 цієї вулиці - це по одній стороні посадочної смуги і по другій, яка бере початок навпроти магазину «Прогрес» і переходить у вулицю Слівенську і закінчується початком тролейбусної зупинки.

Ми, парафіяни і жителі міста заперечуємо будь - які перешкоди відносно створення культурно-духовного центру, посилаючись на закон місцевого самоврядування, на новий Земельний кодекс від 01.01.2002 в якому зазначено, що на землі оздоровчо - захисного призначення, яка має екологічну цінність, забудова житлових будинків забороняється ...».

На дане звернення Єпарх Тернопільсько-Зборівський Кир Михаїл Сабрига надав відповідь за Вих №132 від 06.03.2003 Б., згідно якої «Цим документом затверджуємо рішення про узгодження затримати для церковних споруд територію, яка прилягає повздовж Храму та парохіального приборства. (Прикладаємо полагоджену схему)».

В подальшому рішенням п`ятдесят четвертої сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради від 21.08.2020 №7/54/156 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, релігійній організації парафії Української Греко - Католицької Церкви Пресвятої Тройці» розглянувши звернення релігійної організації парафії Української Греко - Католицької Церкви Пресвятої Тройці, керуючись ст.12,92,123,125,126,186-1 Земельного кодексу України, Законом України «Про землеустрій», враховуючи висновок постінйої комісії міської ради з питань містобудування, міська рада вирішила:

1. Затвердити релігійній організації парафії Української Греко - Католицької Церкви Пресвятої Тройці () проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5265га для розширення території під будівництво комплексу храмових споруд за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська.

2. Надати релігійній організації парафії Української Греко - Католицької Церкви Пресвятої Тройці () в постійне користування земельну ділянку площею 0,5265га (кад. номер :08:017:0055) для розширення території під будівництво комплексу храмових споруд за адресою: вул. Чайковського, Малишка, Слівенська.

3. Зобов`язати релігійну організацію парафії Української Греко - Католицької Церкви Пресвятої Тройці в двомісячний термін оформити право користування земельною ділянкою відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На підставі заяви пароха церкви Пресвятої Тройці о. Іллі Довгошиї від 25.01.2021 пунктом 4 рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 №8/3/78 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації Тернопільсько - Зборівській архиєпархії Української Греко-Католицької Церкви» внесено зміни в рішення міської ради від 21.08.2020 №7/54/156 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Чайковського, Малишка, Слівенська, релігійній організації парафії Української Греко - Католицької Церкви Пресвятої Тройці» та після слів «храмових споруд» читати «та парафіяльних, житлових і громадських споруд» і далі по тексту.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець виходить не тільки з факту безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення її прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження у даній справі є пункт 4 рішення сесії сьомого скликання Тернопільської міської ради від 21.08.2020 в редакції змін за рішенням від 29.01.2021 №8/3/78 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації Тернопільсько - Зборівській архиєпархії Української Греко - Католицької Церкви».

Разом з тим, позивачі звернулись до суду з позовом лише 18.11.2022, тобто після спливу строку, визначеного положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зазначає, що поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.08.2019 у справі № 2а-175/1625/15 (адміністративне провадження № К/9901/7971/18).

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Відповідно до ч. 11 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Апеляційним судом встановлено, що рішення Тернопільської міської ради від 21.08.2021 №8/3/78 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою вул. Яреми релігійній організації Тернопільсько - Зборівській архиєпархії Української Греко - Католицької Церкви» повним змістом було опубліковано на сайті Тернопільської міської ради 05 лютого 2021. (Витяг з сайту Тернопільської міської ради проведено судом 05.06.2023 року о 14.57 та мається в матеріалах справи).

У позовній заяві щодо строку звернення до суду позивачі зазначають про те, що будівельні роботи розпочались влітку 2022. Звертають увагу на те, що на сайті Тернопільської міської ради немає рішення цієї ради від 21.08.2020 в редакції від 21.08.2020 року, тому 13.10.2022 адвокат Гуцалюк А.Р. подав адвокатський запит з проханням надати завірену копію рішення від 21.08.2020 №7/54/156 в редакції цієї дати. Примірник такого рішення надійшов разом із відповіддю від 18.10.2022 №25976-ф. Питання щодо поновлення строку звернення до суду позивачами не ставилося.

Разом з тим, предметом оскарження є пункт 4 рішення Тернопільської міської ради від 29.01.2021 №8/3/78, яким зміни внесені у рішення цієї ж ради за №7/54/156 від 21.08.2020 та суд першої інстанції оспореним рішенням його скасував. Відтак, відсутність опублікування останнього не впливає на відлік строку звернення до суду на чому наполягає сторона позивача, проте повне рішення Тернопільської міської ради в редакції внесених змін, як було зазначено вище, опубліковано на сайті ради і було у вільному доступі з 05.02.2021 і цього учасниками справи в ході апеляційного розгляду не спростовано.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 (том 1, а.с.90-91) було відкрито провадження, однак не надано жодної оцінки щодо пропуску позивачами строку звернення до суду.

У відзиві на апеляційну скаргу зазначено про те, що про оскаржуване рішення позивачам дійсно стало відомо лише після того, як влітку 2022 земельну ділянку було загороджено та на ній розпочато проведення підготовчих та будівельних робіт і позивачами з`ясовувалось законність такого будівництва та користування земельною ділянкою.

Колегія суддів враховує висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21 грудня 2021 у справі № 810/1724/18 про те, що при визначенні початку перебігу строку на звернення до суду, суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням. При цьому, правовий припис «в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом» означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, який встановлений законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Таким чином, позивачі мали реальну можливість ознайомитись зі змістом спірного документу саме з 05 лютого 2021, тобто з часу його опублікування на сайті Тернопільської міської ради. Достатніх та достовірних доказів того, що позивачі дізнався про вказане рішення лише влітку 2022 останніми надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що адміністративний позов подано з пропуском встановленого законом строку, а підстави для його поновлення відсутні, оскільки будь-які об`єктивні чи суб`єктивні обставини не позбавляли позивачів можливості звернутися до суду у визначені законом строки з відповідним позовом до відповідача, якщо вважали, що оскаржуваним рішенням порушуються їх права та законні інтереси.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення постанови про залишення позовної заяви без розгляду.

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 319, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційні скарги Тернопільської міської ради та Релігійної організації Парафія Української Греко-Католицької Церкви Пресвятої Тройці Тернопільсько-Зборівської єпархії задовольнити частково.

Скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 08 березня 2023 року у справі №500/4169/22 та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 залишити без розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 13.06.2023 року.