Справа № 520/7657/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

12 червня 2023 року № 520/7657/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" до Одеської митниці визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" (далі по тексту позивач, ТОВ "Велотрейд", товариство) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці (далі по тексту відповідач, Одеська митниця, владний суб`єкт, контролюючий орган), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної митної служби України № UA 500130/2023/000037/2 від 27.03.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної митної служби України № UA 500130/2023/000107 від 27.03.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної митної служби України від № UA 500130/2023/000036/2 від 27.03.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної митної служби України № UA 500130/2023/000106 від 27.03.2023 року;

- стягнути з Одеської митниці Державної митної служби України витрати зі сплати судового збору на користь ТОВ «Велотрейд» (, адреса - вулиця Єнакіївська, 2 Є, м. Харків, 61158).

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивачем до митниці під час оформлення вантажу було надано усі документи, котрі свідчать про правомірність визначення вартості товару за ціною договору та правильності числових значень, а тому оскаржувані рішення та картка відмови відповідача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, так як ними порушено права та законні інтереси позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Також зазначив, що статтею 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МКУ. Митницею здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей використаних при обчисленні митної вартості. У результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності і неточності. Наданими декларантом документами висновки митного органу не спростовано, відтак прийняті оскаржувані рішення.

Позивачем надано відповідь на відзив, згідно змісту якого останній просив позовні вимоги задовольнити. Також зазначив, що право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Надані декларантом документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані контролюючим органом, посилання останнього на наявність розбіжностей в документах та недостовірність зазначених в них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, є необґрунтованими і протирічать наданим до позову доказам.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Згідно положень ст. ст. 12, 257 КАС України даний спір віднесено до категорії справ, що підлягають розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність позову щодо оскарження його рішення.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

09.10.2020 року між ТОВ «Велотрейд» та TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD (Китай) було укладено Контракт № 09/10-2020.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Контракту № 09/10-2020 продавець повинен поставити частини і комплектуючі велосипеда, далі по тексту Товар. Покупець повинен прийняти і оплатити його на умовах, вказаних в цьому контракті.

Згідно додаткової угоди №1 до вказаного контракту, підписаного його сторонами 29.12.2022 р. сторони дійшли згоди виключити п. 3.8. цього Договору у редакції: «Строк поставки протягом 60 календарних днів з моменту оплати продукції» та добавити п. 3.8. цього договору, а саме: « 3.8. До вартості товару включаються вартість пакування, наклеювання наліпок, оформлення товаросупровідної документації, податки та збори, а також розвантажно-навантажувальні роботи в країні продавця».

До Одеської митниці була подана митна декларація №23UА84U9 від 27 березня 2023 року, Виробник: TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD Країна виробництва: Китай, заявлений до декларування Товар (31 графа), а саме частини велосипедів частини велосипедів: передні вилки зі сталі, відомості про вартість 1066262,02 грн з транспортними витратами. згідно чого розрахував: 106626,20 грн. (10% мито) + 234577,64 грн. (ПДВ). Для митного оформлення товару декларант вказав митну вартість Товару: 1066262,02 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надав до Одеської митниці обов`язкові документи: декларацію митної вартості ІМ № МД №23U84U9 від 27 березня 2023 року, контракт № 09/10-2020 від 09.10.2020 року ТОВ «Велотрейд» та TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD (Китай) та Додаткова угода, Інвойс №22ZMT221936 від 02.01.2023 року на загальну суму 24158,40 доларів США, Пакувальний лист від 02.01.2023 року до інвойсу №22ZMT221936 від 02.01.2023 року, Копія Договору № 204018-119 від 04.01.2018 транспортного експедирування, укладеного між ТОВ «Хіллдом Логістікс» та ТОВ «Велотрейд», Копія Договору № 2103-6 від 21.03.2023 транспортного експедирування, укладеного між ТОВ «Фахда-Компані» та ТОВ «Велотрейд», Рахунок на оплату № 1100 від 20 березня 2023 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо морського фрахту по контейнеру MAGU5297323, TCLU8742560, Рахунок на оплату № 1121 від 21 березня 2023 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо контейнеру MAGU5297323, Довідка про транспортні витрати № 2103-6 від 21 березня 2023 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо контейнера MAGU5297323, Коносамент (Bill of lading) № 83 від 08.01.2023, Коносамент (Bill of lading) № UTRUST23010126 від 07.01.2023, Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 21.03.2023, Лист TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD про вміст Контейнеру MAGU5297323, Договір про надання послуг митного брокера з ФОП ОСОБА_1 , Копія митної декларації країни відправлення № 00014986 від 05.01.2023, Сертифікат CCPIT №234400B0/006369 від 28.02.2023, виданого ССРІТ/ССООІС Республікою КНР на англійській мові та китайській мові, Звіт про оцінку майна 27/03/2023/07 від 27.03.2023 Регіонального торгівельно-виробничим підприємства «Гранід» у формі ТОВ.

Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500130/2022/000037/2 від 27.03.2023 року за резервним методом відповідно до положень ст. 64 МК України. З метою уникнення простою транспортних засобів та дефіцитну товару у виробництві, декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України оформивши товар за митною декларацією: № МД №23UА84U9 від 27 березня 2023 року.

Також було подано митну декларацію №23UА83U0 від 27 березня 2023 року, Виробник: TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD Країна виробництва: Китай, заявлений до декларування Товар (31 графа), а саме частини велосипедів частини велосипедів: передні вилки зі сталі, крило, багажник відомості про вартість 634012,03 грн з транспортними витратами. згідно чого розрахував: 63401,20 грн. (10% мито) + 139482,65 грн. (ПДВ). Для митного оформлення товару декларант вказав митну вартість Товару: 634012,03 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надав до Одеської митниці обов`язкові документи: декларацію митної вартості ІМ № МД №23U83U0 від 27 березня 2023 року, Контракт № 09/10-2020 від 09.10.2020 року ТОВ «Велотрейд» та TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD (Китай) та Додаткова угода, Інвойс №22ZMT221937 від 02.01.2023 року на загальну суму 12338,15 доларів США, Пакувальний лист від 02.01.2023 року до інвойсу №22ZMT221937 від 02.01.2023 року, Копія Договору № 204018-119 від 04.01.2018 транспортного експедирування, укладеного між ТОВ «Хіллдом Логістікс» та ТОВ «Велотрейд», Копія Договору № 2103-6 від 21.03.2023 транспортного експедирування, укладеного між ТОВ «Фахда-Компані» та ТОВ «Велотрейд», Рахунок на оплату № 1100 від 20 березня 2023 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо морського фрахту по контейнеру MAGU5297323, TCLU8742560, Рахунок на оплату № 1154 від 21 березня 2023 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо контейнеру TCLU8742560, Довідка про транспортні витрати № 2303-3 від 23 березня 2023 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо контейнера TCLU8742560, Коносамент (Bill of lading) № 83 від 08.01.2023, Коносамент (Bill of lading) № UTRUST23010126 від 07.01.2023, Автотранспортна накладна (Road consignment note) б/н від 23.03.2023, Лист TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD про вміст Контейнеру TCLU8742560, Договір про надання послуг митного брокера з ФОП ОСОБА_1 , Копія митної декларації країни відправлення № 00014986 від 05.01.2023, Сертифікат CCPIT №234400B0/006370 від 28.02.2023, виданого ССРІТ/ССООІС Республікою КНР на англійській мові та китайській мові, Звіт про оцінку майна 27/03/2023/08 від 27.03.2023 Регіонального торгівельно-виробничим підприємства «Гранід» у формі ТОВ.

Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500130/2022/000036/2 від 27.03.2023 року за резервним методом відповідно до положень ст. 64 МК України. З метою уникнення простою транспортних засобів та дефіцитну товару у виробництві, декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України оформивши товар за митною декларацією: № МД №23UА83U0 від 27 березня 2023 року.

Під час вивчення цих документів, порівнянні задекларованого за ціною угоди рівня митної вартості оцінюваних товарів з рівнем митної вартості ідентичних та подібних товарів, оформлених митницями ДМС України раніше, Митницею було виявлено, що подані до митного оформлення документи, відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містили розбіжності які мають вплив на правильність визначення митної вартості та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відсутні відомості щодо страхування товарів відправником, одержувачем або перевізником;

3) відомості щодо експортера на проставленій печатці на рахунку-фактурі доданому до сертифікату Китайської ради сприяння міжнародної торгівлі від 28.02.2023 № ССРІТ №234400B0/006369, від 28.02.2023 № ССРІТ №234400B0/006370 відрізняються від відомостей що зазначені в рахунку-фактурі наданому до митного оформлення при цьому дата та номер документів однакові;

4) у митній декларації країни відправлення № 00014986 від 05.01.2023 посилання на товаро-супровідний документ коносамент № 83, який видано пізніше оформлення митної декларації, а саме 08.01.2023, існує ймовірність у підробці цього документу;

5) у наданій до митного оформлення митній декларації країни відправлення від 05.01.2023 № 00014986 відсутнє посилання на зовнішньоекономічний контракт, що унеможливлює ідентифікацію даного документу з партією товарів;

6) у наданому до митного оформлення лінійному коносаменті від 08.01.2023 № 83 зазначено умови «Freight prepaid» (фрахт сплачено в порту призначення навантаження), а у сервісному коносаменті на дану партію товару від 07.01.2023 №UTRUST23010126 зазначено відмінні умови «Freight collect» (фрахт сплачується в порту призначення вантажоодержувачем). Відповідно до наданих товаротранспортних документів фактичне перевезення товарів здійснювали транспортні підприємства відмінні від того, що зазначено в транспортно-експедиційних рахунках на оплату послуг з перевезення товарів. Посередницьких договорів на здійснення транспортно-експедиційних послуг митниці не надано що не дає змоги перевірити числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Не погоджуючись з вказаними рішеннями та картками митного органу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. (ч. 3 ст. 53 МК України).

Тобто, частиною 3 статті 53 МК України закріплено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 4 ст. 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Приписами ч.5 ст. 58 МК України визначено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, для розрахунку митної вартості товару застосовується ціна, що підлягає сплаті за контрактом.

Також, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Щодо твердження відповідача про відсутність даних щодо вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням. Судом встановлено, що вказана підстава не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки позивачем до митного оформлення подавалася Додаткова угода до Договору поставки від 09.10.2020 року №09/10-2020. Так, відповідно до п. 2 Додаткової угоди до Договору поставки від 09.10.2020 року №09/10-2020 «У вартість товару включається вартість упаковки, наклеювання етикеток, оформлення товаросупровідної документації, податки та збори, а також розвантажувально-вантажні роботи в країні продавця». Крім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 23UA84U9 від 27.03.2023 року, 23UA83U0 від 27.03.2023 року « 37.Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених Класифікатором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною. Оскільки за умовами договору та відповідно до наданих документів, зокрема згідно п. 2 Додаткової угоди до Договору поставки від 09.10.2020 року №09/10-2020 упаковка та маркування товару здійснюється за рахунок продавця та її вартість включена до ціни товару, тому при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

Щодо страхування вантажу. Судом встановлено, що вказана підстава для невизнання митної вартості товару є неправомірно та не підтверджена наявними матеріалами справи, оскільки у Довідці про транспортні витрати №2303-6 від 23 березня 2023 року та у Довідці про транспортні витрати 2103-6 від 21 березня 2023 року зазначено, що страхування вантажу не здійснювалося. Тому суд приходить до висновку, що вказана обставина не може бути підставою для прийняття рішень про коригування митної вартості товару.

Судом встановлено, що твердження відповідача про те, що відсутність в експортній митній декларації посилання на зовнішньоекономічний контракт спричинило підняття митної вартості товару є необґрунтованим з огляду на наступне. Так, у експортній митній декларації 000014986 від 05.01.2023 року вказано номера інвойсів, вказано отримувача товару LLC Velotrade, вказано відправника (Постачальника), номера контейнерів, умови поставки FOB. Також, ціна товару саме визначається в інвойсах, а у зовнішньоекономічному контакту вказуються лише загальні умови, що регулюють поставку товару. Таким чином, всі дані, що містяться в експортній митній декларації співпадають з усіма документи, що подавалися до митного оформлення, тому відповідачем не доведено того, що відсутність посилання на зовнішньоекономічний контракт вплинуло на ціну товару та слугувала для неприйняття задекларованої митної вартості товару.

Відповідно до ст. 53 МК України, копія експортної митної декларації не є документом, який надається обов`язково (тільки в якості додаткового доказу на обґрунтовану вимогу митниці), також морський коносамент не є документом, що підтверджує митну вартість товару.

Таким чином, позивач не міг вплинути на зміст експортної декларації країни відправлення, оскільки не відповідає за її заповнення, а отже зауваження відповідача, що викладені, як в оскаржуваних рішеннях, так і у відзиві на позов є необґрунтованими.

Щодо дати оформлення митної декларації країни відправлення (КНР) 00014986 від 05.01.2023 та поданого до митного контролю коносаменту 83 від 08.01.2023, то суд зазначає, що складання декларації країни відправлення є виключно прерогативою продавця і втручатися в її складання покупець немає права. Цілком логічним є те, що дата оформлення декларації країни відправлення раніше дати видачи коносаменту, оскільки спочатку складається декларація країни відправлення, після чого оформлюється супровідні документи на транспортування товару. Водночас, як такі обставини вплинули на вартість товару, та відповідно на прийняття рішень про коригування митної вартості товару відповідачем не зазначено.

Згідно умов укладеного контракту сторони обумовили, що продавець поставляє покупцеві товари, що продаються за цим контрактом на умовах FОВ морським транспортом, ціна витрат на навантаження товару до названого порту відвантаження, а також витрати, пов`язані з митним очищенням товару для цілей експорту, були понесені продавцем та включені до контрактної вартості.

У постановах Верховного Суду від 02.03.2018 у справі №804/2997/17, від 12.03.2019 у справі №817/604/17 міститься висновок, що термін FОВ Інкотермс 2010 передбачає оплату продавцем витрат на завантаження вантажу на борт судна, а тому доводи позивача щодо відсутності як підстав, так і доказів сплати ним зазначених витрат є обґрунтованими.

У розумінні «Інкотермс 2010» термін «вартість і фрахт» означає, що постачальник оплачує, всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця.

Згідно Правил «Інкотермс 2010» ціна FОВ (FОВ priсe) контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Так, під час митного оформлення товару заявником в підтвердження транспортних витрат були надані коносаменти, рахунки на оплату, довідки, що підтверджують транспорті витрати, договори на транспортне експедирування.

Відповідно до ст. 53 МК України, копія експортної митної декларації не є документом, який надається обов`язково (тільки в якості додаткового доказу на обґрунтовану вимогу митниці), а морський коносамент не є документом, що підтверджує митну вартість товару.

Таким чином, позивач не міг вплинути на зміст експортної декларації країни відправлення, оскільки не відповідає за її заповнення, а отже зауваження є необґрунтованими.

Щодо посилання відповідача на те, що підставою для коригування митної вартості товару слугувало те, що в поданих коносаментах містяться визначення «Freight prepaid» і «Freight collect». Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що 04.01.2018 року між ТОВ «Велотрейд» та ТОВ «Хіллдом Логістікс» укладено договір №204018-119 про надання транспортно-експедиторвських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів (далі Договір). Відповідно до п.2.1. Договору саме на ТОВ «Хіллдом Логістик» покладається обов`язок укладати від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в т.ч. переупакування, перемаркування, фумігацію, дезактивацію, визначення кількості та якості, сертифікацію та страхування вантажів і контейнерів. За рахунок коштів Замовника, проводить розрахунки з ними, оплачує збори та інші обов`язкові платежі. У рамках вказаного договору ТОВ «Хіллдом Логістікс» надає щодо кожного контейнера(рів) ТОВ «Велотрейд» рахунки на оплату наданих послуг, а також довідку про транспортні витрати та вподальшому акти здачі-приймання робіт (наданих послуг). У найменування робіт та послуг ТОВ «Хіллдом Логістікс» вказує за «морський фрахт за межами митної території України», а також вказує маршрут слідування. ТОВ «Велотрейд» оплачує вказані рахунки, водночас умови співпраці із судноплавними компаніями, портами та складами тощо забезпечує, контролює та несе відповідальність виключно компанія-перевізник.

Судом встановлено, що у листі ТОВ «Хіллдом Логістік» від 08.02.2023 міститься інформація про те, що ТОВ «Хіллдом Логістік» на виконання умов договору з ТОВ «Велотрейд» укладено ряд договорів, які забезпечують транспортування вантажу ТОВ «Велотрейд», однак з початком війни транспортні агенти КНР бажають співпрацювати з експедиторами з України по передплаті. Тому, ТОВ «Хіллдом Логістік» фрахтує вантаж, через що в лінійних коносаментах вказано «Freight prepaid».

Таким чином, вказані умови оплати та співпраці відносяться виключно до компетенції експедитора та третіх осіб. Водночас ТОВ «Велотрейд» надав повний пакет документів, що підтверджує транспортні витрати, а саме договір перевезення, рахунок на оплату, довідку про транспортні витрати, коносаменти, платіжні доручення про сплату за надані транспортні послуги, акти виконаних робіт, тому вказана обставина не може слугувати для коригування митної вартості товару.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 53 МК України, морський коносамент взагалі не є документом, що підтверджує митну вартість товару, також положення МК України не визначають вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані позивачем до митного органу документи, які підтверджують понесення транспортних витрат, є допустимим доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів у розумінні ст. 72 КАС України.

Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.11.2019 у справі №804/9754/15.

Щодо твердження відповідача про те, що підняття митної вартості товару відбулося за рахунок того, що печатка Guangzhou Yijia Supply Chain Co міститься на документі, що засвідчує дійсність та відповідність Інвойсу в Китайській Народній Республіці за сертифікатами CCPIT №234400B0/006370 від 28.02.2023 року, CCPIT №234400B0/006369 від 28.02.2023 року. Судом із матеріалів справи встановлено, що вказані твердження є необґрунтованими, оскільки компанія Guangzhou Yijia Supply Chain Co здійснює за дорученням Постачальника посвідчення документів в China Council for the Promotion of International Trade China Chamber of Internation Commerce (аналог в Україні Торгово-промислова палата). Таким чином, здійснення посвідчення чинності інвойсу позивача із Постачальником через повірену юридичну особу Постачальника не може бути підставою для коригування митної вартості Товару. Так, на вказаному інвойсі проставлено печатку Guangzhou Yijia Supply Chain Co,. LTD. Проте, відповідачем не доведено того, що вказана обставина впливає на ціну товару. Для підтвердження вказаного до митного оформлення було долучено Лист-пояснення Постачальника TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO LTD (Китай) із перекладом про те, що Guangzhou Yijia Supply Chain Co,. LTD представляє інтереси TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO LTD (Постачальника) у Китайській раді сприяння міжнародній торгівлі, яка є Китайською міжнародною торговою палатою.

Отже, вказана підстава жодним чином не може впливати на коригування митної вартості товару.

Стосовно того, що Митницею не було прийнято звіт про оцінку майна як такого, що не підтверджує заявлену митну вартість товарів, суд звертає увагу, що зі змісту оскаржуваного рішення вбачається відсутність будь-яких посилань на вказані обставини, якими відповідач, поміж іншого, обґрунтовує неможливість визначення митної вартості товару за основним методом.

Окрім того, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

З урахуваннями викладеного, суд приходить до висновків, що позивачем подано до митниці пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.

Застосування Митницею з причини відомостей спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, митницею такого порівняння зроблено не було. Тобто наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди подібні (аналогічні) товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. При цьому, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 25 лютого 2020 року по справі № 260/718/19, Верховним Судом в постанові від 25 травня 2021 року у справі №520/10386/2020 за позовом ТОВ «Велотрейд» до Слобожанської митниці ДМС України, Верховним Судом від 24 листопада 2021 року у справі №520/11059/2020 за позовом ТОВ «Велотрейд» до Слобожанської митниці ДМС України, Верховним Судом у постанові від 13 січня 2022 року у справі №520/11061/2020 за позовом ТОВ «Велотрейд» до Слобожанської митниці ДМС України, Верховним Судом у постанові від 9 лютого 2022 року у справі 520/12621/2020, Верховним Судом у постанові від 9 листопада 2022 року №520/10381/2020.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500130/2023/000037/2 від 27.03.2023 року, UA 500130/2023/000036/2 від 27.03.2023 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA 500130/2023/000107 від 27.03.2023 року, UA 500130/2023/000106 від 27.03.2023 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідачем не дотримано положень статті 55 МК України та «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 р. за №883/21195), згідно яких прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У спірному рішенні зазначені відмінні умови поставки та відсутні розрахунок митної вартості, торгову марку, технічні характеристики товарів, що має значення, оскільки ціна товарів за контрактом встановлювалась виходячи не з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару, на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива.

Верховний Суд розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах, наступні правові висновки: «Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування» (постанова від 22.04.2019 № 815/6242/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

Частиною 7 ст.54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тому недоведеність відповідності закону рішення Митниці про коригування митної вартості товару з невідворотною неминучістю призводить до виникнення правових підстав для визнання протиправною картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні товарів.

З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.

Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.

Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що зміст спірного рішення відповідача, який є індивідуально-правовим актом, оскільки породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень.

З огляду на встановлені судом обставини, оскаржувані рішення та картка є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" до Одеської митниці визнання протиправними та скасування рішень задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної митної служби України від № UA 500130/2023/000037/2 від 27.03.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної митної служби України № UA 500130/2023/000107 від 27.03.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної митної служби України від № UA 500130/2023/000036/2 від 27.03.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної митної служби України № UA 500130/2023/000106 від 27.03.2023 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Велотрейд» (вул. Єнакіївська, 2 Є, м. Харків, 61158, ) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А, м. Одеса, 65078, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 15446, 00 грн. (п`ятнадцять тисяч чотириста сорок шість гривень).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 12 червня 2023 року.

Суддя Бадюков Ю.В.