Справа № 620/8131/22
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/8131/22 Суддя (судді) першої інстанції: Бородавкіна С.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління поліції охорони в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Чернігівського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (надалі - позивач) з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Чернігівській області (надалі - відповідач), в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незарахування йому до стажу служби в поліції станом на 30.12.2015 вислугу років за період служби: з 29.07.2010 по 01.12.2010 на посаді заступника начальника Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області з інтендантського та комунально-побутового; з 01.12.2010 по 08.04.2011 на посаді заступника Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області з ресурсного забезпечення; з 08.04.2011 по 20.03.2012 на посаді першого заступника начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області; з 20.03.2012 по 21.06.2012 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; з 21.06.2012 по 31.12.2012 на посаді заступника начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; зобов`язати відповідача зарахувати йому до стажу служби в поліції станом на 30.12.2015 вислугу років за період служби: з 29.07.2010 по 01.12.2010 на посаді заступника начальника Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області з інтендантського та комунально-побутового; з 01.12.2010 по 08.04.2011 на посаді заступника Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області з ресурсного забезпечення; з 08.04.2011 по 20.03.2012 на посаді першого заступника начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області; з 20.03.2012 по 21.06.2012 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; з 21.06.2012 по 31.12.2012 на посаді заступника начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невнесення до його довідки про отримані види грошового забезпечення, на які нараховувався єдиний соціальний внесок, відомості про щомісячну додаткову грошову винагороду у виді премій; зобов`язати відповідача внести станом на 30.12.2015 до його довідки про отримані види грошового забезпечення, на які нараховувався єдиний соціальний внесок, відомості про щомісячну додаткову грошову винагороду у виді премій; зобов`язати відповідача підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області передбачені діючим законодавством документи для перерахунку його пенсії за вислугу років у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України ''Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб'', затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №3-1 від 30.01.2007, із зарахуванням до його стажу в поліції станом на 30.12.2015 вислугу років за період служби: з 29.07.2010 по 01.12.2010 на посаді заступника начальника Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області з інтендантського та комунально-побутового; з 01.12.2010 по 08.04.2011 на посаді заступника Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області з ресурсного забезпечення; з 08.04.2011 по 20.03.2012 на посаді першого заступника начальника управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області; з 20.03.2012 по 21.06.2012 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; з 21.06.2012 по 31.12.2012 на посаді заступника начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області та включенням до довідки про отримані види грошового забезпечення, на які нараховувався єдиний соціальний внесок, відомостей про щомісячну додаткову грошову винагороду у виді премій.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до чинного на момент проходження ним служби законодавства України усі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності були визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань. Враховуючи наведене, позивач вважає, що служба в органах внутрішніх справ (в подальшому - поліції) є аналогічною службі персоналу органів і установ виконання покарань, а тому спірний період має бути зарахований до його до стажу служби в поліції. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що відповідачем протиправно не було включено до складових грошового забезпечення для розрахунку пенсії щомісячну премію.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року адміністративний позов задоволено: визнано протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Чернігівській області щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції станом на 30.12.2015 періодів служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби (Державної пенітенціарної служби України) з 29.07.2010 по 31.12.2012; зобов`язано Управління поліції охорони в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції станом на 30.12.2015 періоди служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби (Державної пенітенціарної служби України) з 29.07.2010 по 31.12.2012; визнано протиправною бездіяльність Управління поліції охорони в Чернігівській області щодо невнесення до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", нараховані та виплачені за указаний період суми щомісячної премії; зобов`язано Управління поліції охорони в Чернігівській області внести до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", нараховані та виплачені за указаний період суми щомісячної премії; зобов`язано Управління поліції охорони в Чернігівській області виготовити та надіслати до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області передбачені діючим законодавством документи для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , призначеної за вислугу років, у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, врахувавши до стажу служби в поліції періоди роботи ОСОБА_1 в органах Державної кримінально-виконавчої служби (Державної пенітенціарної служби України) з 29.07.2010 по 31.12.2012, та включивши в нову (уточнену) довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення ОСОБА_1 за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", нараховані та виплачені за указаний період суми щомісячної премії.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням суду першої інстанції, відповідачем (надалі - апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, оскільки при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції слід застосовувати приписи ч. 2 ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу. У вказаному переліку служба в органах Державної кримінально-виконавчої та Державної пенітенціарної служби відсутня, тому спірний період не може бути зарахований позивачеві до стажу його служби в поліції. В обґрунтування вказаної позиції відповідач посилався на правову позицію Верховного Суду, викладену в постановах від 31.03.2020 по справі №520/2067/19 та від 19.11.2020 по справі №520/903/19. Щодо внесення до довідки позивача для призначення пенсії відомостей про щомісячну додаткову винагороду у вигляді премій представник відповідача зазначив, що на момент звільнення ОСОБА_1 виплата такої винагороди не була передбачена жодним нормативно-правовим актом. Так, порядок виплати премії був унормований Порядком, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, вже після його звільнення зі служби. Крім того, в словосполученні " 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням" слово "підряд" вказує на відсутність перерви в службі, тобто особа перед звільненням повинна пропрацювати безперервно не менше як 24 календарні місяці. Разом з тим, позивач в період з 01.01.2013 по 30.06.2015 тимчасово не працював, тобто фактично посадові обов`язки не виконував. Також відповідач зазначає про недотримання позивачем строків звернення до суду та наявність підстав для залишення позову без розгляду, що залишено поза увагою суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.

Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.

З огляду на перебування членів колегії у відпустці та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.

Позивач заперечує проти апеляційної скарги в повному обсязі, з підстав зазначених у письмовому відзиві на апеляційну скаргу.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що Позивач перебуває на обліку в ГУПФ України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до довідки Управління (а.с. 10-11) ОСОБА_1 , у тому числі, проходив службу в Державній кримінально-виконавчій службі та Державній пенітенціарній службі: з 29.07.2010 по 01.12.2010 на посаді заступника начальника Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області з інтендантського та комунально-побутового забезпечення; з 01.12.2010 по 08.04.2011 на посаді заступника начальника Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області з ресурсного забезпечення; з 08.04.2011 по 20.03.2012 на посаді першого заступника начальника Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань у Чернігівській області; з 20.03.2012 по 21.06.2012 на посаді тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; з 21.06.2012 по 31.12.2012 на посаді заступника начальника управління Державної пенітенціарної служби України в Чернігівській області; з 01.01.2013 по 30.06.2015 позивач тимчасово не працював; з 01.07.2015 по 06.11.2015 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу технічної служби та матеріального забезпечення УДСО при УМВС України в Чернігівській області; з 07.11.2015 по 30.12.2015 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу Управління поліції охорони в Чернігівській області.

Відповідно до складеного відповідачем розрахунку станом на 30.12.2015 вислуга років позивача для призначення пенсії становить 26 років 08 місяців 12 днів. (а.с. 38-42).

При цьому, згідно із листом Управління від 01.11.2022 до стажу служби в поліції позивачу не зараховано службу в підрозділах Державного департаменту з питань виконання покарань та Державної пенітенціарної служби з 29.07.2010 по 31.12.2012 (а.с. 14).

Також відповідно до наданого розрахунку позивачеві з 31.12.2015 обчислено пенсію з врахуванням таких складових грошового забезпечення як: посадовий оклад - 3500,00 грн., оклад за військове звання - 2400,00 грн., процентна надбавка за вислугу років (45%) - 2655,00 грн., середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місці - 4985,68 грн. (а.с. 19).

Однак, відповідно до довідки Управління у період з 01.07.2015 по 06.11.2015 ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась премія усього в розмірі 17458,76 грн. (а.с. 43), яка не була включена до розрахунку грошового забезпечення позивача для призначення пенсії.

Вважаючи, що відповідач невірно здійснив розрахунок стажу служби в поліції та протиправно не включив до довідки про складові грошового забезпечення для призначення пенсії щомісячної премії, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.. Також, судом першої інстанції враховано висновок Великої Палати Верховного Суду, в якому зазначено: щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої щомісяця утримувався єдиний внесок, має бути включено до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія. Таким чином, до складових грошового забезпечення, які враховуються для обчислення пенсії, має включатись премія за умови, що вона була щомісячною та з неї сплачувався єдиний внесок.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (надалі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно частин 1 та 2 статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 78 Закону №580-VIII встановлено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони; 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.

Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.

Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.

Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія ст.ст. 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частини 5 статті 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" від 23 червня 2005 року №2713-IV (надалі - Закон №2713-IV) передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України "Про Національну поліцію", а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

У попередніх редакціях частини 5 статті 23 цього ж Закону було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюються дія ст.ст. 22 і 23 Закону України "Про міліцію", а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На працівників кримінально-виконавчої служби поширюються умови оплати праці, передбачені для працівників органів внутрішніх справ, які не мають спеціальних звань.

Колегія суддів зазначає, що фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому поліцейських на працівників кримінально-виконавчої служби.

Отже, на позивача, під час проходження ним служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому поліції. Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що служба позивача в органах Державної кримінально-виконавчої служби України (Державної пенітенціарної служби) має такий же правовий статус, як і служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Врахувавши тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, Верховний Суд дійшов висновку, що стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Аналогічного висновку дійшов також Верховний Суд у постанові від 20 жовтня 2022 року по справі №160/11127/20 та відповідно до частини 5 статті 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при розгляді цієї справи.

Колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в частині визнання протиправним дії та зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу служби в поліції періодів служби в органах Державної кримінально-виконавчої служби (Державної пенітенціарної служби України) є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо посилання відповідача на практику Верховного Суду за 2019-2020 роки, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції застосовано саме останню практику суду касаційної інстанції за 2022 рік.

Щодо позовних вимог про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання ГУНП в Чернігівській області внести зміни до довідки позивача про отримані ним види грошового забезпечення, на які нараховувався єдиний соціальний внесок, шляхом відображення відомостей про щомісячну додаткову грошову винагороду у вигляді премій, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 102 Закону №580-VIII пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У свою чергу, відповідно до частини третьої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на момент призначення позивачеві пенсії) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Для осіб, які звільнені із служби у 2008 році та пізніше або які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менш як 24 календарні місяці служби (крім осіб, виплата грошового забезпечення яким провадилася на умовах і в порядку, визначених постановами Кабінету Міністрів України від 17 серпня 2005 р. N 748, від 3 вересня 2005 р. N 865, від 9 березня 2006 р. N 268 і від 15 листопада 2006 р. N 1588), середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з січня 2008 р. на кількість таких місяців.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 (справа №522/2738/17) відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові цього суду від 10.03.2015 (справа №21-70а15) та прийшла до висновку, що при обчисленні пенсії на підставі статті 43 Закону України №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Крім того, за висновком Великої Палати Верховного Суду, щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої щомісяця утримувався єдиний внесок, має бути включено до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія.

Отже, до складових грошового забезпечення, які враховуються для обчислення пенсії, має включатись премія за умови, що вона була щомісячною та з неї сплачувався єдиний внесок.

Відповідно до наданої відповідачем довідки в період проходження позивачем служби в Управлінні (звідки він був звільнений із подальшим виходом на пенсію) з липня по листопад 2015 року, йому нараховувалась та виплачувалась щомісячна премія, з якої сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с. 43). Разом з тим, така премія не увійшла до складових грошового забезпечення, з яких ОСОБА_1 розраховувалась пенсія, про що зазначено у відповідному розрахунку (а.с. 19).

З аналізу матеріалів справи та норм права колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що отримувана позивачем щомісячна премія має бути включена до довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення, що подається для призначення пенсії.

Щодо задоволення позовних вимог позивача в частині зобов`язання Управління підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області передбачені діючим законодавством документи для перерахунку пенсії із зарахуванням до стажу позивача в поліції станом на 30.12.2015 вислуги років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі та включенням до довідки про отримані види грошового забезпечення, на які нараховувався єдиний соціальний внесок, відомостей про щомісячну додаткову грошову винагороду у виді премій, колегія суддів вважає, що вони є похідними та дані вимоги слугують для відновлення порушених прав позивача, що і зроблено судом першої інстанції.

Щодо посилання відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки судом першої інстанції при відкритті провадження у справі надано оцінку заявленому позивачем клопотанню про поновлення провадження у справі.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки їх суть зводиться до констатації норм законодавства, а не помилок чи то порушень судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, за таких обставин доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що зміст апеляційної скарги є ідентичним відзиву на адміністративний позов, а отже, доводи, викладені заявником в апеляційній скарзі були предметом дослідження суду першої інстанції і не знайшли свого належного підтвердження під час розгляду апеляційної скарги.

Судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Частиною 1 ст. 242 КАС України встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишаються без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Чернігівській області - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 січня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан