Справа № 140/6074/23
Суддя: Сорока Юрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

12 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/6074/23
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сорока Ю.Ю.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом позовну заяву ОСОБА_1 до Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про визнання протиправною бездіяльності Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 10 листопада 2003 року по 31 грудня 2022 року.

Зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у період з 10 листопада 2003 року по 31 грудня 2022 року у повному обсязі з урахуванням показників та правил, визначених Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум.

Визнання протиправними дій Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2008 року по 01 березня 2018 року та не застосування січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» нарахувати та виплатити індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2008 року по 01 березня 2018 року із застосування місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошового компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року №44.

Визнання протиправною бездіяльності Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року включно, відповідно до абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078.

Зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» нарахувати та виплатити індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року включно, відповідно до абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошового компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року №44.

Визнання протиправною бездіяльності Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не нарахування та не виплати щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань «Про затвердження інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи» від 18.10.2004 року №203 за період з 01.01.2008 року по 7.10.2009 року.

Зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» провести нарахування та виплату щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань «Про затвердження інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи» від 18.10.2004 року №203 за період з 01.01.2008 року по 7.10.2009 року.

Визнання протиправною бездіяльності Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не проведення нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно, відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року.

Зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» провести нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно, відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року.

Визнання протиправними дій Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не проведення нарахування та виплати у період з 5.11.2003 року по 1.01.2006 року, 09.07.2007 року по 28.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 28.12.2014 року, з 18.07.2018 року по 31.12.2022 року доплати, визначеною статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі визначеному Постановою КМУ від 26 липня 1996 року №836.

Зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» провести за період з 5.11.2003 року по 1.01.2006 року, 09.07.2007 року по 28.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 28.12.2014 року, з 18.07.2018 року по 31.12.2022 року нарахування доплати, як громадянину, який працював на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (дві мінімальні заробітні плати), з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Під час судового розгляду справи встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, та містить такі недоліки.

За приписами частин першої, п`ятої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України, у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, до 19 липня 2022 року звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено строками.

Однак 19 липня 2022 року набрав чинності Закон України від 01 липня 2022 року №2352-ІХ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин (далі - Закон №2352-ІХ), згідно з яким назва, частина перша і друга статті 233 КЗпП України діють у новій редакції. Зокрема, відповідно до статті 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-ІХ працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Тобто, з 19 липня 2022 року відсутня законодавча норма щодо звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати без обмеження будь-яким строком, відтак застосуванню підлягає тримісячний строк.

Приписи КЗпП України щодо строків звернення до суду поширюються також і на правовідносини, що виникли до набрання чинності Законом №2352-ІХ, в тому числі і на спірні у цій справі правовідносини.

З урахуванням положень статті 233 КЗпП України в редакції Закону №2352-ІХ тримісячний строк звернення до суду з позовом щодо належної працівнику заробітної плати у правовідносинах, що мали місце до зазначених змін, почав перебіг з 19 липня 2022 року.

Позовну заяву подано (направлено поштовим зв`язком) до суду лише 04 квітня 2023 року, тобто поза межами цього строку звернення до суду, в той час як ОСОБА_1 наказом ВК42 №123/ОС-22 від 29.12.2022 було звільнено та виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення з служби в Державній кримінально-виконавчій службі.

Тому, заявлені позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 10 листопада 2003 року по 31 грудня 2022 року; зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення у період з 10 листопада 2003 року по 31 грудня 2022 року у повному обсязі з урахуванням показників та правил, визначених Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078, з урахуванням виплачених сум; визнання протиправними дій Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не нарахування та не виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2008 року по 01 березня 2018 року та не застосування січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця); зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» нарахувати та виплатити індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2008 року по 01 березня 2018 року із застосування місяця, за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошового компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року №44; визнання протиправною бездіяльності Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не виплати в повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року включно, відповідно до абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078; зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» нарахувати та виплатити індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року включно, відповідно до абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМУ від 17.07.2003 року №1078 та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п.2 Порядку виплати щомісячної грошового компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового та начальницького складу, затвердженого Постановою КМУ від 15.01.2004 року №44; визнання протиправною бездіяльності Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не проведення нарахування та виплати додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно, відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року; зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» провести нарахування та виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 грн. щомісячно, відповідно до Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії військового стану» за період з 24.02.2022 року по 31.05.2022 року, заявлені поза межами строку звернення до суду.

Частиною шостою статті 161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач не подав заяву про поновлення цього строку, чим не дотримав вимог частини шостої статті 161 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів.

Правову категорію зміст позовних вимог слід розуміти як дію суду, про вчинення якої позивач вимагає ухвалити судове рішення, що спрямована на задоволення певної матеріально-правової вимоги. Зміст та обсяг порушеного права та виклад обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть бути різними, але поряд з цим принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові рамки події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне із обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Обов`язок з визначення (формулювання) позовних вимог, з якими особа звертається до суду за захистом своїх прав, на етапі подання позовної заяви процесуальним законодавством покладено саме на позивача, тому для цього законодавцем визначені вимоги до позовної заяви, що містяться в статтях 160, 161 КАС України.

У позовній заяві позивач просить, зокрема, визнати протиправною бездіяльність Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не нарахування та не виплати щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань «Про затвердження інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи» від 18.10.2004 року №203 за період з 01.01.2008 року по 7.10.2009 року та зобов`язати Державну Установу «Маневицька виправна колонія (№42)» провести нарахування та виплату щомісячної надбавки в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення відповідно до Наказу Державного департаменту України з питань виконання покарань «Про затвердження інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи» від 18.10.2004 року №203 за період з 01.01.2008 року по 7.10.2009 року.

Водночас у позовній заяві, в порушення вимог пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України, жодним чином не викладено обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в цій частині.

Також, позивач у позові заявляє позовні вимоги про визнання протиправними дій Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» щодо не проведення нарахування та виплати у період з 5.11.2003 року по 1.01.2006 року, 09.07.2007 року по 28.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 28.12.2014 року, з 18.07.2018 року по 31.12.2022 року доплати, визначеною статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі визначеному Постановою КМУ від 26 липня 1996 року №836 та зобов`язання Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» провести за період з 5.11.2003 року по 1.01.2006 року, 09.07.2007 року по 28.12.2007 року, з 22.05.2008 року по 28.12.2014 року, з 18.07.2018 року по 31.12.2022 року нарахування доплати, як громадянину, який працював на території радіоактивного забруднення у розмірі визначеному статтею 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (дві мінімальні заробітні плати), з урахуванням виплачених сум.

Визначаючись стосовно правової природи доплати громадянам, які працювали на території радіоактивного забруднення (у зоні гарантованого добровільного відселення), встановленої статтею 39 Закону №796-XII, суд дійшов переконання, що така не є заробітною платою (складовою грошового забезпечення).

Так відповідно до статті 1 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР Про оплату праці (далі Закон №108/95-ВР) заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Стаття 2 Закону №108/95-ВР відносить до структури заробітної плати основну та додаткову заробітну плату, а також інші заохочувальні та компенсаційні виплати.

За змістом наведеної норми основна заробітна плата це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною другою статті 4 Закону №108/95-ВР визначено джерела коштів на оплату праці, зокрема, для установ і організацій, що фінансуються з бюджету, - це кошти, які виділяються з відповідних бюджетів, а також частина доходу, одержаного внаслідок господарської діяльності та з інших джерел.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону №796-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянам, які працюють на територіях радіоактивного забруднення, провадиться доплата в таких розмірах: у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - три мінімальні заробітні плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - дві мінімальні заробітні плати; у зоні посиленого радіоекологічного контролю одна мінімальна заробітна плата.

Статтею 63 Закону №796-XII передбачено, що фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного бюджету.

Відповідно до статті 1 Закону України від 10.02.2000 №1445-III Про формування, порядок надходження і використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення фінансування видатків на заходи, пов`язані з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи та соціальним захистом населення, провадиться за рахунок коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення (далі - Фонд) та інших джерел, визначених законами України. Фонд утворюється у складі Державного бюджету України. Кошти Фонду зараховуються на окремий рахунок Державного бюджету України.

Згідно з пунктом 20 Порядку використання коштів Фонду для здійснення заходів щодо ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та соціального захисту населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2000 №987 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин та до 16.09.2005), виплата компенсацій і допомоги, передбачених Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, провадиться, зокрема, працюючим громадянам (у тому числі працюючим пенсіонерам за умови подання ними довідки про неодержання допомоги і компенсацій в органах, які виплачують пенсію) - підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами, в яких громадяни працюють, навчаються або несуть службу.

Пунктом 27 вказаного Порядку було передбачено, що підприємства, установи та організації, зазначені у пунктах 20, 23, 24 цього Порядку, виплату компенсацій і допомоги здійснюють за рахунок власних коштів з наступним відшкодуванням їх за рахунок коштів Фонду за поданням органам Державного казначейства розрахунків витрат протягом двох тижнів від дня проведення виплати. На загальну суму витрат організації виписують платіжне доручення для перерахування коштів на їх рахунок. Відшкодування підприємствам, установам та організаціям витрат, пов`язаних з виплатою компенсацій і допомоги та наданням пільг, провадиться територіальними органами Державного казначейства у межах коштів, що надійшли на рахунок фінансування цих витрат.

Постановою Кабінету Міністрів від 20.09.2005 №936 Про затвердження Порядку використання засобів державного бюджету для виконання програм, пов`язаних з соціальним захистом громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (зі змінами) встановлений порядок виплати доплат за роботу в зоні відчуження. Так згідно з пунктом 4 цього Порядку виплата компенсацій та допомоги певних видів, передбачених Законом №796-XII, проводиться центрами по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (крім м. Києва) рад (далі - уповноважений орган) за місцем фактичного проживання (перебування) працюючих та непрацюючих громадян, у тому числі пенсіонерів, працюючим і непрацюючим громадянам і пенсіонерам.

З аналізу наведених норм слідує, що передбачена статтею 39 Закону №796-XII доплата є соціальною гарантією, виплата якої відшкодовується підприємствам, установам, організаціям за рахунок коштів, головним розпорядником яких на сьогодні є Мінсоцполітики, і не входить до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною винагородою, що входить до такої структури.

Згідно з частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням наведеного позовну заяву належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом подання до суду: нової редакції позовної заяви (разом з її копіями відповідно до кількості учасників справи), у якій викласти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати щомісячної надбавки в розмірі 100% за 2008-2009 роки; заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин пропуску цього строку.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної Установи «Маневицька виправна колонія (№42)» про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, позовна заява і додані до неї документи будуть повернуті позивачеві без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя Ю.Ю. Сорока