Справа № 280/511/23
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2023 року м. Дніпросправа № 280/511/23

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2023р. у справі №280/511/23
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

16.01.2023р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії /а.с. 1-2/.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного від 23.01.2023р. за вищезазначеним адміністративним відкрито провадження в адміністративній справі №280/511/23 та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін /а.с. 14/.

Позивач у адміністративному позові, посилаючись на те, що він є особою з інвалідністю ІІ групи та потребує постійного стороннього догляду, який здійснює його син. Враховуючи положення постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2022р. №1044 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України», він звернувся до відповідача із заявою про надання акту встановлення факту здійснення догляду але йому відмовлено у наданні акту. Позивач вважає таку відмову необґрунтованою та безпідставною, тому просив суд:

- визнати бездіяльність Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району протиправною та зобов`язати вчинити певні дії, а саме: в передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2022р. 5-денний термін надати Акт встановлення факту здійснення догляду за інвалідом ІІ групи.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2023р. у справі №280/511/23 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено (суддя Бойченко Ю.П.) /а.с. 37-39/.

Позивач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, 10.04.2023р. подав за допомогою поштового зв`язку безпосередньо до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2023р. у справі №280/511/23 /а.с. 43-46/, яка зареєстрована судом апеляційної інстанції 17.04.2023р., з застосуванням системи автоматизованого розподілу справи між суддями Третього апеляційного адміністративного суду визначено колегію суддів, що розглядає справу у складі: головуючий (доповідач) - суддя Коршун А.О., судді Панченко О.М., Чередниченко В.Є. / а.с. 49/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.04.2023р. з метою забезпечення апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2023р. у справі №280/511/23 з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №280/511/23 /а.с. 50/, які надійшли до суду апеляційної інстанції 01.05.2023р. /а.с. 52/.

Позивач, посилаючись у апеляційній скарзі / а.с. 43-46/ на те , що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 23.03.2023р. у цій справі та постановити нове рішення, яким задовольнити вимоги адміністративного позову.

Ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 04.05.2023р. у справі №280/511/23 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2023р. у справі №280/511/23 /а.с. 53/ і справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 30.05.2023р. /а.с. 54/, про що учасники справи були повідомлені відповідно до чинного законодавства /а.с. 56, 57/.

Відповідач, у письмових відзивах на апеляційну скаргу /а.с. 65-69, 91-94/, заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та посилаючись на те, що судом першої інстанції постановлено у даній справі обґрунтоване рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 23.03.2023р. у даній справі залишити без змін.

Позивачем на адресу суду апеляційної інстанції надіслано 16.05.2023р. за допомогою поштового зв`язку відповідь на відзив відповідача, у якому підтримує доводи апеляційної скарги та просить рішення суду першої інстанції від 23.03.2023р. скасувати у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі /а.с. 84-85, 86-87/.

У зв`язку з тим, що суддя Панченко О.М., яка входить до складу колегії суддів, що розглядає справу №280/511/23, відрахована зі штату Третього апеляційного адміністративного суду на підставі подання заяви про відставку здійснено заміну складу колегії суддів у судовій справі №280/511/23 відповідно до положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу у справі №280/511/23 від 05.06.2023р. визначено склад колегії суддів Третього апеляційного адміністративного суду: головуючий суддя Коршун А.О., судді Чередниченко В.Є., Іванов /а.с. 105/.

Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач у справі, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю II групи загального захворювання.

Відповідно до довідки серія 12 ААВ № 395312 до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 24.06.2021р. наданою Шевченківською медико-соціальною експертною комісією м. Запоріжжя, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю II групи загального захворювання та згідно з її висновком про умови та характер праці «може виконувати легку працю по індивідуальному графіку» /а.с. 3/.

Згідно довідки висновків лікарсько-консультативної комісії КНП «Центру первинної медико-санітарної допомоги № 6» м. Запоріжжя від 08.11.2022 № 738, ОСОБА_1 інвалід ІІ групи, потребує постійної сторонньої допомоги /а.с. 9/.

14.12.2022р. позивач звернувся із заявою до Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району для складання акту встановлення фактів здійснення догляду за ним, як за особою з інвалідністю, сином відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2022р. №1044 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України».

Згідно витягу з протоколу засідання робочої групи з питання встановлення факту здійснення догляду №8 від 29.12.2022р.: «Відмовити у надані акту встановлення факту здійснення догляду ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою з інвалідністю ІІ групи загального захворювання, який потребує постійної сторонньої допомоги (довідка висновків ЛКК від 08.11.2022р. №738), за адресою: АДРЕСА_2 , не має підтвердження факту стороннього догляду.» /а.с. 7/.

Позивач, вважаючи бездіяльність Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району щодо відмови у надані акту встановлення факту здійснення догляду, протиправною, звернувся до суду з цією позовною заявою.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» догляд за особою з інвалідністю (дитиною з інвалідністю) сукупність соціальних послуг, спрямованих на соціально-побутову допомогу та підтримку, захист і забезпечення життєдіяльності особи з інвалідністю (дитини з інвалідністю).

Частиною 3 ст.7 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» встановлено, що залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється перша, друга чи третя група інвалідності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» затверджено Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності (далі - Положення №1317).

Згідно до п.6 Положення №1317 про медико-соціальну експертизу висновки комісії, реабілітаційні заходи, визначені в індивідуальній програмі реабілітації особи з інвалідністю, обов`язкові для виконання органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, реабілітаційними підприємствами, установами та організаціями, в яких працює або перебуває особа з інвалідністю, незалежно від їх відомчої підпорядкованості, типу і форми власності.

Відповідно до пп.1 п.11 Положення №1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків.

Пунктом 27 Положення №1317 встановлено, що підставою для встановлення II групи інвалідності є стійкі, вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженій здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

З огляду на вищезазначене колегія суддів вважає, що вирішення питань щодо визначення міри втрати здоров`я та ступеня обмеження життєдіяльності особи є дискреційним повноваженням відповідних МСЕК, оскільки обмеження життєдіяльності - повна або часткова втрата особою внаслідок захворювання, травми або вроджених вад здатності або можливості самообслуговування, самостійного пересування, спілкування, орієнтації, контролювання своєї поведінки, встановлює медико-соціальна експертиза, яка визначає міри втрати здоров`я, ступеня обмеження її життєдіяльності, викликаного стійким розладом функцій організму, групи інвалідності, причини і часу її настання, а також рекомендацій щодо можливих для особи за станом здоров`я видів трудової діяльності та умов праці, потреби у сторонньому догляді, відповідних видів санаторно-курортного лікування і соціального захисту для найповнішого відновлення усіх функцій життєдіяльності особи.

Отже, з огляду на вищезазначене, колегія суддів, вважає, що відповідно до Порядку №1317 який діяв, на час виникнення спірних відносин, відповідачем правомірно відмовлено у складанні акту про факту здійснення догляду, і тому дії не можуть бути визнані протиправними, а бездіяльність відповідача відсутня.

Колегія суддів, оцінюючи усі докази, які були досліджені судом під час розгляду справи у їх сукупності, вважає, що відповідач у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, діяв відповідно до положень чинного законодавства, що свідчить про правомірність таких дій відповідача, і як наслідок про необґрунтованість та безпідставність заявлених позивачем позовних вимог.

Враховуючи вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час її розгляду, а також приймаючи до уваги норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів приходить до висновку, що заявлені позивачем у справі позовні вимоги не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, і суд першої інстанції зробив правильні висновки щодо необґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог та постановив у справі обґрунтоване рішення про відмову позивачу у задоволенні адміністративного позову.

Приймаючи до уваги вищевикладене колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи об`єктивно, повно та всебічно з`ясовано усі обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної справи, та застосовано до правовідносин, які виникли між сторонами у даній справі норми матеріального права, які регулюють саме ці правовідносини, та ухвалено законне рішення і оскільки апеляційним судом під час розгляду даної справи не було встановлено порушень чи неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які б потягли за собою скасування чи зміну оскаржуваної судового рішення , тому колегія суддів вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 23.03.2023р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди заявника апеляційної скарги з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23.03.2023р. у справі №280/511/23 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та порядку, які встановлені ст.329,331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 12.06.2023р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов