Справа № 380/6956/20
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/6956/20 пров. № А/857/4195/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в письмовому провадженні в м.Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Служби безпеки України на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Хоми О.П.), ухвалене у письмовому провадження в м.Львові 08 лютого 2023 року у справі № 380/6956/20 за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовами до Служби безпеки України, просив, з урахуванням ухвали про об`єднання позовів для спільного розгляду від 06.09.2022:

- визнати протиправною бездіяльність щодо нездійснення нарахування та виплати на день звільнення 31.05.2020 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, компенсації за невикористану додаткову відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити середнє грошове забезпечення за період з 31.05.2020 по 27.07.2020 за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, компенсації за невикористану додаткову відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виходячи із грошового забезпечення за посадою, яку позивач займав до розпорядження;

- визнати протиправними дії посадових осіб СБ України щодо не нарахування та не виплати в повному обсязі належних позивачу виплат: грошового забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 у розмірі 68 392 грн 67 к.; грошової компенсація за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік при звільненні з військової служби у розмірі 14 310 грн 20 к.; грошової компенсації за додаткову відпустку відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 30 051 грн 44 к.; одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби у розмірі 99 762 грн 45 к.;

- стягнути з відповідача належне позивачу грошове забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 у розмірі 68 392 грн 67 к.;

- стягнути з відповідача належну позивачу грошову компенсацію за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік при звільненні з військової служби у розмірі 14 310 грн 20 к.;

- стягнути з відповідача належну позивачу грошову компенсацію за додаткову відпустку відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у розмірі 30 051 грн 44 к.;

- стягнути з відповідача належну позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби у розмірі 99 762 грн 45 к.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року позов задоволено частково: визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо неповноти нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік та грошової компенсації за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки; зобов`язано Службу безпеку України здійснити перерахунок ОСОБА_1 грошової компенсації за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік та грошової компенсації за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, виходячи із проведеного на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 перерахунку грошового забезпечення ОСОБА_1 за час перебування у розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України з 15.05.2019 по 31.05.2020, та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з норм Положення № 1262/2007 та Інструкції № 515/ДСК, військовослужбовці, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників або керівників за підставами, передбаченими пунктом 48 Положення № 1262/2007, отримують матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, якщо інше не передбачено законодавством. Суд першої інстанції вказав, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022, позов ОСОБА_1 до СБ України задоволено частково та зобов`язано СБ України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 грошове забезпечення за посадою яку він займав, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, з врахуванням часу перебування на лікуванні та у відпустці та виплачених сум. Суд першої інстанції зазначив, що у судовому рішенні від 02.09.2021 у справі №380/6961/20, яке набрало законної сили і має преюдиційне значення та не є предметом доказування при розгляді даної справи, встановлено, що ОСОБА_1 має право на отримання грошового забезпечення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що були встановлені йому на момент зарахування у розпорядження. Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для перерахунку проведених відповідачем виплат грошового забезпечення на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 на підставі довідки від 13.10.2020 №21/2/2-1322 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 16.01.2019 та зазначив, що позовні вимоги щодо оскарження неповноти виплати грошового забезпечення за час перебування у розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України з 15.05.2019 по 31.05.2020 на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 є безпідставними та не підлягають до задоволення. Суд першої інстанції вказав, що надані відповідачем та наявні в матеріалах справи документи не містять жодних відомостей про проведені СБ України перерахунок та виплату позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік та за невикористані дні додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, з урахуванням проведених у 2020 році виплат, що свідчить про неповноту нарахування та виплати сум такої грошової компенсації. Щодо позовних вимог в частині оскарження неповноти нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільненні нарахована виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, на день звільнення позивача 30.05.2020, що відповідає вимогам пункту 4 Глави 1 Розділу V Інструкції 515/ДСК.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та Служба безпека України подали апеляційні скарги.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року та винести нове рішення про задоволення позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що довідка від 28.07.2022 №21/2/2-452 про розмір грошового забезпечення станом на 31.05.2020 (на день звільнення із служби) вказує на розмір грошового забезпечення на день звільнення, а не на день зарахування ОСОБА_1 у розпорядження, якому відповідають дати, що передують зарахуванню в розпорядження, а саме 16-18 січня 2019 року. Скаржник вказує, що станом на момент зарахування ОСОБА_1 в розпорядження, тобто станом на 16.01.2019, розмір його преміювання становив 90% від посадового окладу. Скаржник зазначає, що преміювання в 90 % встановлене ОСОБА_1 , як таке, що має щомісячний постійний характер. Скаржник зазначає, що встановлене ОСОБА_1 преміювання у розмірі 90% на момент виведення у розпорядження входило до складу його грошового забезпечення виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер за посадою яку він займав. Скаржник також вказує, що питання позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення є дійсно передчасним.

Служба безпека України просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року та винести нове рішення про відмову в задоволені позовних вимог. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що відповідачем здійснено повний розрахунок з позивачем при звільненні та при виконанні рішення суду у справі №380/6961/20 від 02.09.2021.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України відповідає.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у СБ України та є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням від 02.06.2015 серії НОМЕР_1 .

Наказом Служби безпеки України від 21.05.2020 №677-ос/дск ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас Служби безпеки України за підпунктом «а» пункту 61 та підпунктом «б» (за станом здоров`я непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час) пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та виключено із списків особового складу, що підтверджується витягом з наказу СБ України від 21.05.2020 № 677-ос/дск.

Під час проходження військової служби в органах Служби безпеки України та на час звільнення з військової служби ОСОБА_1 перебував на грошовому забезпеченні у Фінансово-економічному управління Служби безпеки України.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022, яке набрало законної сили, визнано протиправними дії Служби безпеки України щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 за посадою яку він займав, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер. Зобов`язано Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 грошове забезпечення за посадою яку він займав, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, з врахуванням часу перебування на лікуванні та у відпустці та виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду Служба Безпеки України нарахувала ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 з урахуванням індексації грошових доходів та компенсацією податку на доходи фізичних осіб всього у сумі 206 279,00 грн, що підтверджується довідкою ФЕУ від 16.08.2022 (т.1 а.с.195).

Нараховане грошове забезпечення з відрахуванням 1,5 військового збору виплачено ОСОБА_1 11.06.2022 у сумі 203 184 грн 82 к. платіжним дорученням №4375 від 09.06.2022 та підтверджується довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 13.06.2022.

Відповідно до довідки ФЕУ СБ України від 28.07.2022 №21/2/2-452 (т.1 а.с.182) про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 31.05.2020 (на день звільнення із служби), грошове забезпечення позивача становить 16 236 грн 20 к. та складається з: - посадовий оклад (Ст.о/упов. на ОВО) - 6 200 грн; - оклад за військовим званням (майор) - 1 340 грн; - надбавка за вислугу років (40%) - 3 016 грн; - надбавка за особливості проходження служби (45%) - 4 750 грн 20 к.; - доплата військовослужбовцям, які постійно співробітничають з особами на конфіденційній основі (5%) - 310 грн; - преміювання (10%) - 620 грн.

Саме з вказаного в довідці від 28.07.2022 №21/2/2-452 розміру грошового забезпечення ОСОБА_1 . Служба Безпеки України здійснила нарахування грошового забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20.

Вважаючи, що Служба безпеки України не провела повного розрахунку при звільненні, протиправно не нарахувала та не виплатила значну частину належного грошового забезпечення, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з таких підстав.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Предметом оскарження у цій справі є несвоєчасність проведення відповідачем розрахунку при звільненні позивача з військової служби за період з 31.05.2020 по 27.07.2020 та неповнота нарахування та виплати сум грошового забезпечення за період з 15.05.2019 по 31.05.2020 на виконання судового рішення.

ОСОБА_1 вважає, що на підставі рішення Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 у період з 15.05.2019 по 31.02.2020 СБ України повинна була виплатити з урахуванням суми грошового забезпечення, яка встановлена на момент виведення в розпорядження у зв`язку з повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 368 КК України, і така мала становити 21 809,59 грн. станом на 16.01.2019 з огляду на довідку про розмір грошового забезпечення від 13.11.2020 №21/2/2-1322.

Суд апеляційної інстанції аргументи позивача в цій частині вважає безпідставними з врахуванням такого.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992 №2229-ХІІ (далі - Закон №2229-ХІІ) держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України.

Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», цього Закону, інших актів законодавства.

Право на пільги зберігається за військовослужбовцями Служби безпеки України, яких звільнено зі служби за віком, через хворобу або за вислугою років.

Соціальний захист працівників, які уклали трудовий договір із Службою безпеки України, забезпечується на загальних підставах відповідно до законодавства про працю.

Згідно із статтею 30 Закону №2229-ХІІ форми та розміри грошового забезпечення військовослужбовців Служби безпеки України встановлюються законодавством і повинні забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Служби безпеки України якісним складом військовослужбовців, враховувати характер, умови роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Умови та оплата праці працівників Служби безпеки України визначаються Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження військової служби за контрактом особами офіцерського складу, сержантського і старшинського складу, рядового складу Служби безпеки України регулюється Положенням, затвердженим Указом Президента України №1262/2007 від 27.12.2007 (далі - Положення №1262/2007).

Пунктом 48 розділу ІV «Призначення на посади та переміщення по службі» Положення №1262/2007 встановлено, що зарахування військовослужбовців Служби безпеки України у розпорядження прямих начальників (командирів) допускається у разі проведення стосовно військовослужбовця дізнання, досудового слідства або розгляду кримінальної справи судом - до закриття справи органом дізнання або досудового слідства чи постановлення вироку судом.

Після закінчення строку перебування військовослужбовця у розпорядженні прямого начальника (командира), а також у разі відсутності підстав для дальшого перебування в розпорядженні, він призначається на посаду в порядку, встановленому цим Положенням.

За військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження прямих начальників (командирів), зберігається матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, якщо інше не передбачено законодавством.

У рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 судом встановлено, що Наказом начальника Департаменту контррозвідки Служби безпеки України від 15.02.2019 № 34-ОС ОСОБА_1 виведено у розпорядження начальника ДКР СБ України по посаді старшого оперуповноваженого на особливо важливих об`єктах на підставі пункту «в» (у разі здійснення стосовно військовослужбовця кримінального провадження чи постановлення вироку судом) Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 року № 1262.

Підставою для виведення у розпорядження слугував лист від 22.01.2019 № 01-21/2-759 територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Краматорську про здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000090 від 18.12.2018.

Ухвалою слідчого судді Краматорського міського суду Донецької області від 15.03.2019 у справі № 234/876/19 продовжено строк відсторонення від посади позивача по 14.05.2019 включно.

Розпорядженням начальника Департаменту контррозвідки Служби безпеки України №16 від 18.03.2019 затверджено Посадову інструкції майора ОСОБА_1 (НОМЕР_2), який перебуває у розпорядженні начальника ДКР СБ України по посаді старшого оперуповноваженого на особливо важливих об`єктах (наказ начальника ДКР СБУ від 15.02.2017 № 34-ос).

У подальшому, запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою, відсторонення від виконання службових повноважень, відсторонення від посади, перебування в розшуку до позивача не застосовувались.

Наказом Служби безпеки України від 21.05.2020 № 677-ос/дск ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас Служби безпеки України та виключено із списків особового складу з 31.05.2020.

Наказом ЦУ Служби безпеки України № 515/ДСК від 10.04.2018 затверджено Інструкцію про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України (далі Інструкція № 515/ДСК) відповідно до положень якої за військовослужбовцями, зарахованими у розпорядження відповідних начальників або керівників (крім тих, що зараховані у розпорядження за підставами, передбаченими підпунктом «в» - у випадках передбачених пунктом 1 глави 4 цього розділу, а також підпунктами «е», «є» та «ж» пункту 48 Положення про проходження військової служби військовослужбовцями Служби безпеки України, затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 року № 1262, зберігається виплата грошового забезпечення всіх видів за посадами, які вони займали, протягом строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення, а у випадках, коли такі строки не визначені, - протягом шести місяців з дня зарахування у розпорядження.

Військовослужбовцям, яких відсторонено від виконання службових повноважень відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», відсторонено від посади відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, оголошено у розшук чи до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту (цілодобово чи протягом дня, що збігається зі службовим часом), виплата грошового забезпечення припиняється з дня прийняття стосовно них відповідного рішення на весь час відсторонення від виконання службових повноважень, відсторонення від посади, перебування в розшуку або застосування відповідного запобіжного заходу.

Після закінчення строків перебування у розпорядженні, передбачених пунктом 48 Положення (якщо військовослужбовці не призначені на посаду або не звільненні з військової служби), а у випадках коли такі строки не визначені - після спливання шести місяців з дня зарахування в розпорядження відповідних начальників або керівників, виплата їм грошового забезпечення здійснюється за рішенням Голови СБ України на підставі мотивованих рапортів начальників або керівників, у розпорядженні яких перебувають такі військовослужбовці. Стосовно військовослужбовців, які перебувають у розпорядженні Голови СБ України, такі рапорти готуються одним з його заступників або начальником Управління роботи з особовим складом.

У разі прийняття Головою СБ України рішення про виплату грошового забезпечення воно виплачується, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, набавки за вислугу років, надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії в розмірах, що визначаються наказами по особовому складу.

Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям здійснюється, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що були встановлені таким військовослужбовцям на момент зарахування їх у розпорядженні.

Таким чином, військовослужбовці, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників або керівників за підставами, передбаченими пункті 48 Положення № 1262/2007 отримують матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, якщо інше не передбачено законодавством, та були встановлені йому на момент зарахування у розпорядження.

У рішенні Львівського окружного адміністративного суду від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 з наведених норм Положення № 1262/2007 та Інструкції № 515/ ДСК, сформовано висновок, що військовослужбовці, які перебувають у розпорядженні відповідних начальників або керівників за підставами, передбаченими пунктом 48 Положення №1262/2007, отримують матеріальне та грошове забезпечення всіх видів за посадами, що вони займали, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, якщо інше не передбачено законодавством.

Таким чином, суд у справі №380/6961/20 дійшов висновку, що у період з 15.05.2019 (до 14.05.2019 позивач був відсторонений від посади) до 31.05.2020 (дата звільнення позивача) позивачу, який перебував у розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України та виконував посадові обов`язки визначені Посадовою інструкцією, затвердженою розпорядженням начальника Департаменту контррозвідки Служби безпеки України № 16 від 18.03.2019, належить грошове забезпечення, яке має визначатись згідно пункту 6 глави 1 розділу IV Інструкції № 515/ДСК, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що були встановлені йому на момент зарахування у розпорядження. При цьому, відповідно до п.48 Положення № 1262/2007 час перебування позивача на лікуванні та у відпустках, передбачених пунктом 53 цього Положення із загальної тривалості періоду перебування у розпорядженні виключається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з тим, що грошове забезпечення розраховано із складових, вказаних у довідці від 28.07.2022 №21/2/2-452 про розмір грошового забезпечення станом на 31.05.2020 (на день звільнення із служби) ОСОБА_1 у розмірі 16 236 грн 20 к., де преміювання визначено у розмірі 10%, тоді як на момент зарахування ОСОБА_1 в розпорядження, тобто станом на 16.01.2019, розмір його преміювання становив 90% від посадового окладу.

Разом з тим, як це правильно встановив суд першої інстанції, що залучення ОСОБА_1 з 04.01.2019 до складу сил і засобів об`єднаних сил для здійснення заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях зумовлювало встановлення преміювання у розмірі 90 % за безпосередню участь в Операції об`єднаних сил відповідно до глави 15 Розділу ІІІ Інструкції про грошове забезпечення та виплати компенсаційного характеру військовослужбовцям Служби безпеки України, затвердженої наказом ЦУ СБУ від 10.04.2018 №515/ДСК, і наказу ЦУ СБ України «Про запровадження нових умов грошового забезпечення військовослужбовців СБ України» від 10.05.2018 №765/ДСК.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, та не спростовано позивачем, Наказом СБ України №415-ОС/ДСК від 02.04.2019 ОСОБА_1 встановлювалось преміювання у розмірі 90% включно за періоди безпосередньої участі в Операції об`єднаних сил з 04.01.2019 по 17.01.2019 та з 18.01.2019 по 28.02.2019.

Згідно з листом ФЕУ СБ України №21/3/1-2229 від 02.08.2022 Наказом СБ України від 01.05.2018 №828-ОС розмір преміювання складав 10%.

Відповідно до положень Інструкції №515/ДСК відсотковий розмір надбавки за особливості проходження служби установлюється у розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років залежності від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою (Глава 2 Розділ ІІІ). На преміювання військовослужбовців спрямовуються кошти в розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення (Глава 5 Розділ ІІІ).

Таким чином, оскільки преміювання у розмірі 90% встановлювалось виключно за періоди безпосередньої участі в Операції об`єднаних сил, то з врахуванням виконуваних позивачем у спірний період посадових обов`язків та напряму діяльності відсутні підстави для перерахунку проведених відповідачем виплат грошового забезпечення на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 з врахуванням розміру премії, який вказано у довідці від 13.11.2020 №21/2/2-1322 про грошове забезпечення ОСОБА_1 станом на 16.01.2019.

Пунктом 4 Глави 1 Розділу V Інструкції 515/ДСК встановлено, що одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби нараховується, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що отримує військовослужбовець на день звільнення. Ця допомога виплачується на підставі наказу по особовому складу.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільненні нарахована виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, на день звільнення позивача 30.05.2020, що відповідає вимогам пункту 4 Глави 1 Розділу V Інструкції 515/ДСК.

Розмір нарахованої одноразової грошової допомоги при звільненні становив 95 004 грн, а розмір виплаченої - 93 578 грн 94 к. (утримано військовий збір в розмірі 1 425 грн 06 к.), що підтверджується довідками від 31.07.2020 №21/2/2-830, від 16.08.2022 №21/2/2-494 та випискою по картковому рахунку, наявною у матеріалах справи.

Оскільки розмір одноразової грошової допомоги при звільненні залежить від посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, які мають постійний характер, що отримує військовослужбовець на день звільнення, то з огляду на попередньо встановлені обставини, суд апеляційної інстанції, погоджується з висновками суду першої інстанції та приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є похідними від вимог щодо врахування преміювання у розмірі 90% та задоволенню не підлягають.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача грошової компенсація за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік при звільненні з військової служби та грошової компенсації за додаткову відпустку при звільненні з військової служби, то як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік в розмірі 14 074 грн 67 к. (утримано військовий збір в розмірі 634 грн 47 к.) та перераховано на картковий рахунок, відкритий в АТ «Ощадбанк» 42 977 грн, а також грошову компенсацію за додаткову відпустку за час проходження військової служби за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки в розмірі 29 556 грн 80 к.

Вказане підтверджується також листом ФЕУ СБ України від 31.07.2020 №21/6/2-830.

Однак виплата такої грошової компенсації здійснена у 2020 році, тобто до нарахування та виплати у червні 2022 року на виконання судового рішення від 02.09.2021 у справі №380/6961/20 грошового забезпечення ОСОБА_1 за час перебування у розпорядженні начальника Департаменту контррозвідки СБ України з 15.05.2019 по 31.05.2020.

Належні та допустимі докази про проведення СБ України перерахунку та виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2020 рік та за невикористані дні додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки, з урахуванням проведених у 2022 році виплат в матеріалах справи відсутні, що вказує на неповноту нарахування та виплати сум такої грошової компенсації.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо протиправності дій відповідача, які полягають у неповноті нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 40 днів невикористаної щорічної основної відпустки за 2020 рік та грошової компенсації за додаткову відпустку за час проходження військової служби за 70 невикористаних днів додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 та 2019 роки.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу середнє грошове забезпечення за період з 31.05.2020 по 27.07.2020 за несвоєчасний розрахунок при звільненні невиплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, компенсації за невикористану додаткову відпустку та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, виходячи із грошового забезпечення за посадою, яку позивач займав до розпорядження, то як це правильно зазначив суд першої інстанції, з чим погодився позивач, що такі є передчасними. Відповідач рішення суду першої інстанції у цій частині не оскаржував.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

Так, у пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 316 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення додержано норми матеріального і процесуального права, на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи. Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Служби безпеки України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 380/6956/20 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко