Справа № 377/321/23
Суддя: Бабич Н. С.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/321/23

Провадження №2-а/377/8/23

12 червня 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої - судді Бабич Н.С.,

за участю:

секретаря судових засідань Пскової А.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейського СРПП Відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старшого сержанта поліції Ситенка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський СРПП Відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший сержант поліції Ситенок Юрій Миколайович, про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

У С Т А Н О В И В:

24 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, поліцейський СРПП Відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області старший сержант поліції Ситенок Юрій Миколайович, про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 15 квітня 2023 року, близько 14 години 30 хвилин, він, керуючи автомобілем «GREAT WALL HAVAL», державний номерний знак НОМЕР_1 , на майданчику, де знаходилися інші транспортні засоби, біля незакінченого будівництва готелю м. Славутич, напроти залізничного вокзалу, здійснив маневр руху заднім ходом і мав намір виїхати, але автомобіль поліції йому перекрив дорогу. Поліцейський повідомив йому про порушення ним ПДР України, оскільки він зупинився на місці, позначеному для стоянки транспортних засобів осіб з інвалідністю. Незважаючи на його заперечення та пояснення, надані поліцейському про те, що він не зупинявся, а тільки здійснив маневр руху заднім ходом з метою розвороту та виїзду з вказаної території, оскільки у нього не було можливості виїхати іншим способом, поліцейський Ситенок Ю.М. склав на нього постанову серії БАД №126589 від 15 квітня 2023 року, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 122 КУпАП. Вважає зазначене рішення поліцейського протиправним, а вказану постанову такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з наступних підстав. На місці події йому не було надано для огляду відео та фото, які б підтверджували вчинення ним інкримінованого правопорушення, а також доказів на підтвердження офіційного визначення місця для стоянки транспортних засобів, в тому числі якими керують особи з інвалідністю, та дозволу на встановлення відповідних дорожніх знаків, нанесення дорожньої розмітки у порядку, встановленому законом. На нього не було складено протокол про адміністративне правопорушення, в якому він мав би можливість зазначити свої заперечення. Йому не були роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП, внаслідок чого допущено порушення його прав на ознайомлення з матеріалами справи, надання письмових пояснень, подання доказів та клопотань, користування юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права.

З наведених підстав, посилаючись на статті 247, 251, 280, 287-289 КУпАП, просив визнати протиправним рішення поліцейського СРПП Відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції Ситенка Юрія Миколайовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 122 КУпАП та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 126589 від 15 квітня 2023 року, за якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1700 гривень, закрити провадження у справі за відсутністю події і складу правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 122 КУпАП.

Ухвалою судді від 01 травня 2023 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 08 травня 2023 року.

08 травня 2023 року судове засідання було відкладено на 23 травня 2023 року на підставі пункту 5 частини 2 статті 206 КАС України.

23 травня 2023 року судове засідання було відкладено на 31 травня 2023 року на підставі пункту 4 частини 3 статті 205 КАС України.

31 травня 2023 року у судовому засіданні було оголошено перерву до 12 червня 2023 року у зв`язку з повторним викликом свідка.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що 15 квітня 2023 року, близько 14 годин 20 хвилин, він на своєму автомобілі «GREAT WALL HAVAL», державний номерний знак НОМЕР_1 , разом з дружиною ОСОБА_2 під`їхав на майданчик, розташований біля незавершеного будівництвом готелю м. Славутич, що знаходиться напроти залізничного вокзалу, де зупинився з правого боку від заїзду, висадив дружину, яка пішла до аптеки та чекав на її повернення. Коли побачив, що дружина повертається, він здійснив маневр руху заднім ходом у напрямку розташування місця, позначеного для стоянки транспортних засобів водіїв з інвалідністю, для того, щоб розвернутися та виїхати з майданчика, ширина якого становила близько 9 м та який мав лише один заїзд та виїзд, оскільки іншим шляхом виїхати з майданчика було неможливо. При цьому, він не здійснював зупинку чи стоянку у вказаному місці, а лише намагався таким чином розвернутися, щоб виїхати. Проте перешкодою для виїзду став службовий автомобіль поліції, який в цей момент заїхав на майданчик та який він не міг об`їхати через обмежений розмір площі майданчика. У цей момент з аптеки повернулася його дружина ОСОБА_2 , яка сіла в автомобіль. Зупинивши службовий автомобіль біля його автомобіля, один з поліцейських підійшов до нього, а інший стояв з планшетом та фотографував його автомобіль. На вимогу поліцейського він надав документи на транспортний засіб та посвідчення водія. Поліцейський узяв документи і пішов, а інший залишився біля автомобіля. Потім поліцейський приніс постанову та запитав у нього, чи буде він розписуватися і повідомив, що відносно нього винесена постанова про накладення штрафу у сумі 1700 гривень за стоянку на місці, позначеному для стоянки транспортних засобів водіїв з інвалідністю. Із винесеною постановою не погоджується, оскільки не здійснював стоянку на вказаному місці, а намагався виїхати, тому заїхав вимушено на місце, позначене для стоянки водіїв з інвалідністю. Іншим чином він не міг виїхати, тому що тоді б йому необхідно було рухатися заднім ходом 60 метрів, що було б небезпечним, оскільки по майданчику ходили люди з дітьми. Вважає, що за вказаних обставин він не порушив ПДР України. Крім того, майданчик, на якому він знаходився, не є стоянкою для транспортних засобів, оскільки будь-яке рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради про його облаштування для вказаних цілей відсутнє.

Відповідач Головне управління Національної поліції в Київській області свого представника в судове засідання не направило, про дату, час і місце судового засідання повідомлено належним чином. Клопотання про відкладення справи та заява про розгляд справи за відсутності його представника до суду не надходили. Відзив на позов відповідач до суду не подав.

Третя особа поліцейський СРПП Відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області старший сержант поліції Ситенок Ю.М.у судовому засіданні пояснив, що 15 квітня 2023 року перебував на добовому чергуванні спільно з інспектором СРПП Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області Бондарем В.І. Близько 14 години 00 хвилин, під час патрулювання на службовому автомобілі, на стоянці, розташованій напроти залізничного вокзалу, біля незавершеного будівництвом готелю м.Славутич, вони побачили автомобіль, який стояв на місці, позначеному для стоянки транспортних засобів водіїв з інвалідністю, з якого вийшли чоловік та жінка та пішли до магазину «АТБ». Автомобіль знаходився у кінці стоянки, з лівого боку від заїзду, на якій нанесена дорожня розмітка для позначення стоянки. З правого боку стоянки відповідна дорожня розмітка відсутня, але автомобілі там також зупиняються. По довжині стоянки може бути розміщено близько 30 автомобілів, від розмітки до розмітки ширина стоянки становить близько 3 м, загальна ширина стоянки близько 7 м. У кінці стоянки, з лівого боку від заїзду, позначено два місця для стоянки транспортних засобів водіїв з інвалідністю, на одному з яких, стояв автомобіль позивача. Позивач з дружиною, які пішли до магазину «АТБ», а потім повернулися. Скільки пройшло часу відтоді як вони залишили автомобіль, він не пам`ятає. Коли вони під`їхали, то позивач сидів у автомобілі, а його дружина в цей момент підійшла та сіла в автомобіль. Позивач на їхню вимогу повідомив, що в нього немає посвідчення особи з інвалідністю, тому позивачу було повідомлено про порушення ним ПДР України. При цьому водій їм пояснював, що заїхав на місце для стоянки транспортних засобів водіїв з інвалідністю, щоб розвернутися. На водія було складено постанову про накладення адміністративного стягнення за частиною 6 статті 122 КУпАП. Маневр розвороту та руху задніми ходом автомобіля позивача він не бачив. Коли вони заїхали на стоянку, то автомобіль уже стояв на вказаному місці та у позивача вже не було можливості виїхати. Обставини того як позивач виходив з автомобіля на відео не фіксувалися. Позивач здійснив стоянку в зоні дії дорожнього знаку 5.42.1. «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю». Вказаний дорожній знак 5.42.1 забороняє не тільки стоянку, а і зупинку, але позивач здійснив стоянку, тому що його автомобіль стояв. У оскаржуваній постанові зазначено, що позивач здійснив зупинку, виходячи із змісту частини 6 статті 122 КУпАП. Права та обов`язки при винесенні постанови водію роз`яснювалися.

Свідок ОСОБА_2 суду показала, що позивач ОСОБА_1 являється її чоловіком. 15 квітня 2023 року, близько 14 години 00 хвилин, разом з ним, на власному автомобілі вони приїхали до аптеки, розташованої біля залізничного вокзалу м.Славутича, де зупинилися на стоянці, що знаходилася напроти, після чого вона пішла до аптеки. Стоянка для осіб з інвалідністю була розташована напроти того місця, де її чоловік зупинив автомобіль. Через 4 хвилини вона повернулася з аптеки та коли підходила до автомобіля, чоловік, побачивши її, почав виїжджати та з метою розвороту заїхав на місце для стоянки транспортних засобів осіб з інвалідністю, після чого вона сіла у автомобіль, але виїхати вони вже не змогли, оскільки їхній автомобіль зупинили працівники поліції, які повідомили її чоловіку, що він порушив ПДР України. Проте чоловік їм пояснив, що не порушував правил, а лише намагався виїхати, оскільки іншим способом виїхати було неможливо. Чоловік зауважив, що має право на правову допомогу, але поліцейський йому відповів, що юрист це справа така собі і він буде з ним потім розбиратися, забрав у чоловіка документи та пішов у службовий автомобіль. Другий поліцейський дістав планшет та почав фотографувати їхній автомобіль, коли він вже вимушено знаходився на місці стоянки для транспортних засобів осіб з інвалідністю. Стверджує, що відходила від автомобіля виключно сама а її чоловік ОСОБА_1 залишився у автомобілі та з нього не виходив. Вона відійшла не більше, як на 5 хвилин, оскільки швидко купила в аптеці декілька препаратів та повернулася до автомобіля. Здалеку побачила як її чоловік здійснював на автомобілі рух заднім ходом, щоб розвернутися.

Вислухавши пояснення позивача, третьої особи, показання свідка, перевіривши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно з постановою серії БАД № 128589 від 15 квітня 2023 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеної поліцейським СРПП Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції Ситенком Ю.М., Шваба Й.О., позивача у справі, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 122 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 1 700 гривень.

Як убачається із зазначеної постанови, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні, 15 квітня 2023 року, о 14 годині 20 хвилин, у місті Славутичі, на Привокзальній площі, біля магазину «АТБ», водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «GREAT WALL HAVAL», державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснив зупинку в зоні дорожнього знаку 5.42.1 «Місце для стоянки» з додатковою табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю» з дорожньою розміткою 1.35, чим порушив п. 8.4. (ґ) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 статті 122 КУпАП.

Не погоджуючись з винесеною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності позивач звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Вирішуючи спір відповідно до встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з такого.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями частини шостої статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками та/або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю ( крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю».

За змістом статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно із статтею 252 цього Кодексу орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Виходячи з наведеного, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

На підтвердження обставин зазначених в оспорюваній постанові, суду надано фототаблицю із зображенням автомобіля «GREAT WALL HAVAL», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходиться водій та пасажир, та відеозапис з нагрудного відеореєстратора поліцейських.

Позивач ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні підтвердили, що на фотознімку зображені вони, але зазначили, що фотознімок був зроблений поліцейськими, коли позивач вже не зміг виїхати з місця, позначеного для стоянки транспортних засобів водіїв з інвалідністю.

На відеозаписі з нагрудного відеореєстратора поліцейських зафіксовано як 15.04.2023 о 14:30 поліцейські на службовому автомобілі під`їхали на стоянку для автомобілів, на якій в цей момент на місці для стоянки, позначеному дорожньою розміткою 1.35, біля якого встановлено дорожній знак 5.42.1. «Місце для стоянки» з табличкою «Особи з інвалідністю», знаходиться автомобіль «GREAT WALL HAVAL», державний номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого перебуває позивач. Вказаний автомобіль розміщений передньою частиною до виїзду з вказаного місця для стоянки. Під`їхавши до автомобіля позивача з правого боку службовий автомобіль працівників поліції обмежив таким чином виїзд автомобіля позивача з вказаного місця. Позивач повідомив поліцейським, що він не має посвідчення особи з інвалідністю, після чого поліцейський вказав водію про порушення ним вимог ПДР України. Подальшим переглядом відеозапису встановлено, що на ньому зафіксовано як о 14 годині 31 хвилину до автомобіля позивача підходить свідок ОСОБА_2 та сідає в автомобіль позивача. Надалі поліцейський складає стосовно ОСОБА_1 постанову про адміністративне правопорушення, про що йому повідомляє.

На підтвердження обставин, зазначених в оспорюваній постанові, суду інших доказів не надано. Відзив на позовну заву відповідач не подав.

Як убачається з постанови серії БАД №128589 від 15 квітня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення п. 8.4 (ґ) ПДР, оскільки він здійснив зупинку в зоні дії дорожнього знаку «Місце для стоянки» з табличкою 7.17. «Особи з інвалідністю» з дорожньою розміткою 1.35.

Згідно з п.8.1, 8.2 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією.

Пунктом 8.4. (ґ) ПДР України передбачено інформаційно-вказівні знаки, які запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила.

Дорожній знак 5.42.1 ПДР України «Місце для стоянки» застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

Табличка 7.17 «Особи з інвалідністю» застосовується, зокрема, із знаком 5.42.1 для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог цих Правил.

Горизонтальна дорожня розмітка 1.35 позначає місця для паркування індивідуального транспортного засобу осіб з інвалідністю та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю.

Відповідно до пункту 22 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 03.12.2009 № 1342, на майданчиках для паркування обов`язково облаштовуються місця (в обсязі не менше 10 відсотків загальної кількості, але не менш як одне місце) передбаченого стандартами розміру, позначені дорожніми знаками та дорожньою розміткою для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».

На місцях для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» не можуть бути розміщені інші транспортні засоби.

У разі паркування на місцях, призначених для паркування транспортних засобів, зазначених у частині шостій статті 30 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», інших транспортних засобів користувачі цих засобів несуть відповідальність згідно із законодавством.

Так, за порушення правил паркування транспортних засобів на місцях, призначених для безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, відповідальність передбачена частиною шостою статті 152-1 КУпАП.

За зупинку чи стоянку транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака «Водій з інвалідністю» відповідальність передбачена частиною шостою статті 122 КУпАП.

Відповідно до пункту 1.10. ПДР України терміни, наведені у цих Правилах, мають таке значення, зокрема, зупинка - припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо); стоянка - припинення руху транспортного засобу на час, більший ніж 5 хвилин, з причин, не пов`язаних з необхідністю виконання вимог цих Правил, посадкою (висадкою) пасажирів, завантаженням (розвантаженням) вантажу.

Паркуванням відповідно до пункту 4 Правил паркування транспортних засобів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 03.12.2009 № 1342, є розміщення транспортного засобу на майданчику для паркування.

Аналіз зазначених положень дає підстави дійти висновку, що поняття «зупинка», «стоянка» та «паркування» є термінами, які мають різне значення та правове регулювання.

Відтак і відповідальність за порушення правил зупинки, стоянки та правил паркування, зокрема, транспортних засобів, на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками, на яких дозволено зупинку чи стоянку та паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, та транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, передбачена різними статтями КУпАП.

В оспорюваній постанові позивачу інкримінується вчинення правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 122 КУпАП, за здійснення зупинки в зоні дії дорожнього знаку 5.42.1 «Місце для стоянки» з табличкою 7.17 «Особи з інвалідністю» з дорожньою розміткою 1.35.

Однак, табличка 7.17 застосовується із знаком 5.42.1 для позначення місця (або спеціально відведеної частини майданчика) для стоянки транспортних засобів, на яких установлено розпізнавальний знак «Водій з інвалідністю» відповідно до вимог ПДР України, а тому не забороняє у такому випадку водію іншого транспортного засобу припинити рух на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо), тобто здійснення зупинки у розумінні п.1.10 ПДР України у вказаному місці.

Із змісту позовної заяви та пояснень позивача, наданих у судовому засіданні, убачається, що позивач заперечує порушення ним вимог ПДР України та зазначає, що лише намагався здійснити маневр руху заднім ходом на місце, зазначене в оспорюваній постанові, для того, щоб виїхати з майданчика, оскільки іншим способом, ураховуючи ширину майданчика та наявність лише одного заїзду та виїзду, не міг виїхати. Проте, у подальшому він не виїхав через те, що поліцейські зупинили біля його автомобіля службовий автомобіль, перекривши таким чином йому виїзд з вказаного майданчика. При цьому позивач пояснив, що він мав намір здійснити посадку пасажира ОСОБА_2 , яка в цей момент поверталася з аптеки та побачивши, яку він і здійснив маневр руху заднім ходом на місце, позначене для стоянки водіїв з інвалідністю, для того, щоб розвернутися і виїхати з майданчика.

Указані обставини підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 , яка хоча і є дружиною позивача, проте була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань, а тому її показання підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, та підстави неприйняття їх судом відсутні.

Між тим, матеріали справи про адміністративне правопорушення, що складаються з оскаржуваної постанови, фототаблиці та відеозапису з нагрудного відеореєстратора поліцейських, не є достатніми для підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 122 КУпАП, оскільки цей факт позивачем заперечується, а інші належні, допустимі та достатні докази які б вказували на наявність поза розумним сумнівом в його діях складу цього правопорушення, у матеріалах справи відсутні.

Пояснення третьої особи про те, що позивач залишив свій автомобіль на місці, позначеному дорожнім знаком 5.42.1 з табличкою 7.17 та дорожньою розміткою 1.35, та пішов з дружиною до магазину «АТБ», після чого повернувся, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_2 та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейських.

Крім того, позивач ставить під сумнів правомірність облаштування майданчика для стоянки транспортних засобів біля незакінченого будівництвом готелю м.Славутич, розташованого напроти залізничного вокзалу, оскільки з інформації, отриманої від виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області 29.05.2023 за № 01-12/1066 на виконання вимог ухвали суду від 23 травня 2023 року, убачається, що будь-яке рішення виконавчого комітету Славутицької міської ради про такий майданчик та облаштування місця парковки, стоянки відповідними дорожніми знаками, табличкою, розмітками відсутнє.

Указані обставини відповідачем не спростовано.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Сторони в процесі повинні подати докази на підтвердження обставин, на які вони посилаються, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Суд зазначає, що в адміністративних справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до пункту 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 по справі №463/1352/16-а в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно з частиною 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин суд приходить до висновку, що постанова поліцейського СРПП Відділення поліції поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції Ситенка Юрія Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД №128589 від 15 квітня 2023 року, згідно з якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 1 700 гривень, за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 122 КУпАП, із згаданих вище підстав є незаконною, тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.

В іншій частині позовних вимог належить відмовити з таких підстав.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1)залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3)скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Виходячи із змісту вказаної статті, місцевий загальний суд як адміністративний, при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не наділений іншими повноваженнями, ніж ті, які передбачені у частині 3 статті 286 КАС України.

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним рішення поліцейського СРПП Відділення поліції №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області старшого сержанта поліції Ситенка Юрія Миколайовича про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 6 статті 122 КУпАП задоволенню не підлягають, оскільки не є належним способом захисту прав та інтересів позивача та фактично охоплюються вимогою про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, а тому додаткового вирішення не потребують.

При цьому, суд не враховує доводи позивача, наведені в позовній заяві, про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 122 КУпАП, з таких підстав.

Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованого в МЮУ 10.11.2015 за № 1408/27853 ( далі Інструкція № 1408/27853)

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (пункт 4 розділ І Інструкції № 1408/27853).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції № 1408/27853 визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції № 1408/27853 постанова по справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою, шостою, восьмою, десятою і одинадцятою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою і другою статті 121-3, частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1, 125, частинами першою, другою і четвертою статті 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128 - 129, частиною першою статті 132-1, частинами третьою, шостою, восьмою, дев`ятою, десятою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою і восьмою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до пункту 1 розділу IV Інструкції № 1408/27853, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з частинами 2, 4 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

У випадках, передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 6 статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Інші доводи позивача, наведені у позовній заяві, не впливають на висновки суду.

З урахуванням положень статті 139 КАС України, статей 2-5 Закону України «Про судовий збір», правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року по справі № 543/775/17, та часткового задоволення позову, стягненню з Головного управління Національної поліції в Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави підлягає судовий збір в розмірі 268 гривень 40 копійок, від сплати якого звільнений позивач на підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись статтями 243-246, 286 КАС України,

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову поліцейського СРПП Відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Київській області старшого сержанта поліції Ситенка Юрія Миколайовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 128589 від 15 квітня 2023 року, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 6 статті 122 КУпАП, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного Управління Національної поліції в Київській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави судовий збір в розмірі 268 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду. Апеляційні скарги можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач Головне управління Національної поліції в Київській області, , адреса місцезнаходження: вулиця Володимирська, будинок 15, місто Київ.

Третя особа поліцейський СРПП Відділення поліції №2 Вишгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції України в Київській області Ситенок Юрій Миколайович, адреса місцезнаходження: вулиця Героїв Дніпра, будинок 4, місто Славутич, Вишгородський район, Київська область.

Суддя Н. С. Бабич