Справа № 520/3212/23
Суддя: Єгупенко В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 р. № 520/3212/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Єгупенка В.В.,

розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вищевказаним позовом, в якому позивач просив зобов`язати військову частину НОМЕР_2 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом житла у розмірі, визначеному законодавством, виходячи з норм грошової компенсації для обласних центрів за 2022 рік у розмірі 2 850.00 грн. щомісяця, за період з липня 2022 року по грудень 2022 року.

Відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , перебуває на посаді оперативний черговий командного пункту військової частина НОМЕР_1 , має військове звання старшого офіцерського складу «майор».

Позивач перебуває на продовольчому, речовому, грошовому та іншому забезпечені, проходить медичний огляд та отримує медичну допомогу, здійснюються заходи з культурно-виховної роботи у військовій частині НОМЕР_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до функціональних обов`язків та наказів командира військової частини НОМЕР_1 позивач здійснює бойове чергування на стаціонарному, запасному, пересувному або мобільному командному пункті.

Військова частина НОМЕР_1 дислокується за адресою: АДРЕСА_1 .

Командний пункт військової частини НОМЕР_1 перебував на території військового містечка № НОМЕР_3 в АДРЕСА_2 , який був знищений 24.02.2022.

Командний пункт (КП) основний пункт, з якого здійснюється управління військами (силами) в ході підготовки та ведення бойових дій. Командний пункт є органом управління військової частини.

Згідно довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради на №1123914 від 01.11.2022, відповідно до матеріалів обліку станом на 31.12.2012 на ім`я ОСОБА_1 записи про право власності на житло у м Харкові відсутні.

В адміністративному позові позивач зазначає, що на даний час він не забезпечений службовим житлом, військова частина НОМЕР_1 не орендує для нього житло у м. Харкові. У зв`язку з чим, позивач вважає, що користується правом на отримання грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення відповідно до ст.12 Закону №2011-ХІІ.

У зв`язку з відсутністю власного житла у м. Харкові, позивач перебуває на обліку осіб, що потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання при Військовій частині НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 та орендує житло за адресою: АДРЕСА_3 .

Позивач зареєстрований 21.09.2005 за адресою: АДРЕСА_1 , вказана адреса є місцем дислокації Військової частини НОМЕР_1 .

Відповідач у відзиві зазначив, що представниками Північно Східного контрольно-ревізійного управління була здійснена перевірка господарської діяльності військової частини НОМЕР_1 . За результатами якої винесена пропозиція щодо переплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) житлових приміщень у розмірі як для виплати у обласних центрах в той час, як пункти дислокації для підрозділів були визначені в інших населених пунктах - адміністративних одиницях: село, селище, селище міського типу. Відповідно до пункту 5 розділу V наказу Міністерства оборони України №380 від 31.07.2018: Компенсація за піднайом виплачується за місцем проходження військової служби (навчання) відповідно до Порядку виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних Сил. Національної гвардії. Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки. Державної прикордонної служби, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації та Державної спеціальної служби транспорту за піднайом ними жилих приміщень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450 (далі Порядок виплати грошової компенсації). З метою, своєчасного реагування та не допущення переплат, житлова комісія військової частини НОМЕР_1 прийняла рішення (протокол від 07.02.2020 №2 та наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2020 №74) щодо зменшення розміру компенсації за піднайом житла.

Окрім цього, відповідач посилався на те, що у відповідності до п. 6 розділу V Наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380, конкретний розмір компенсації за піднайом щороку визначається з огляду на наявний фінансовий ресурс, передбачений в кошторисі Міноборони для цієї виплати на відповідний в кошторисі Міноборони для цієї виплати на відповідний бюджетний період.

Отже, як зазначає відповідач, розмір та виплата грошової компенсації здійснюється не лише розпорядженням відповідної військової частини, де проходить службу військовослужбовець, а здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони, тобто військова частина лише виконує розпорядження Міністерства оборони України щодо визначення необхідного розміру грошової компенсації за піднайом житлового приміщення виключно в рамках відповідних бюджетних призначень, передбачених Міноборони.

29.11.2022 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату грошової компенсації за піднайом (найом) житла, проте виплата коштів проведена не була.

Надаючи оцінку заявленим позовним вимогам та запереченням проти них, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни врегульовані Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011).

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Абзацом 3 ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII передбачено, що військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Згідно з абз. 3, 4 ч. 1 ст. 12 Закону № 2011-XII військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

У разі відсутності службового жилого приміщення військовослужбовці рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі, розміщуються безплатно в спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, а сімейні - у сімейних гуртожитках. Житлово-побутові умови в таких казармах повинні відповідати вимогам, які пред`являються до гуртожитків, що призначені для проживання одиноких громадян. У разі відсутності можливості розміщення зазначених військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини та сімейних гуртожитках військова частина зобов`язана орендувати для військовослужбовців та членів їх сімей жиле приміщення або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Для військовослужбовців офіцерського складу у разі відсутності службового жилого приміщення військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за їх бажанням виплачувати грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення. Розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 450 від 26.06.2013 затверджений Порядок виплати грошової компенсації військовослужбовцям, зокрема Збройних Сил, за піднайом (найом) ними жилих приміщень, яким визначено розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень таким категоріям військовослужбовців Збройних Сил, як, зокрема, особам офіцерського складу, у разі коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина, її територіальний орган, (далі - військова частина) не орендує для них та членів їх сімей житло. (далі Порядок № 450).

У разі відсутності жилих приміщень для проживання військова частина зобов`язана орендувати житло для забезпечення ним військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, та членів їх сімей або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення.

Відповідно до п. 2 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, у разі відсутності можливості розміщення військовослужбовців у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини, гуртожитках (сімейних гуртожитках) для військовослужбовців офіцерського складу, в тому числі для тих, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, та членів їх сімей військова частина орендує житло або за бажанням військовослужбовця виплачує йому грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення відповідно до Порядку № 450.

Відповідно до п.1 Порядок № 450 визначаються розмір та механізм виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житлових приміщень , зокрема військовослужбовцям Збройних Сил, у тому числі особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу).

Згідно з п. 2 Порядку № 450 особам, зазначеним у пункті 1 цього Порядку , грошова компенсація виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній) у розмірі, який не перевищує: - у мм. Сімферополі, Севастополі та обласних центрах - півтора розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року; - в інших населених пунктах - одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня календарного року. При цьому військовослужбовцям за наявності в них трьох і більше членів сім`ї зазначені розміри грошової компенсації збільшуються в 1,5 рази.

Відповідно до п. 4 Порядку № 450 грошова компенсація виплачується починаючи з дня реєстрації поданого в установленому порядку рапорту військовослужбовця, зокрема особам офіцерського (у тому числі особам, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), - за місцем проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що при визначенні розміру грошової компенсації військовослужбовця за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначальним є саме місце проходження військової служби згідно з наказом командира (начальника) військової частини.

Крім того, відповідно до п. 3 Порядку № 450 виплата грошової компенсації військовослужбовцям здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених, зокрема Міноборони на відповідний рік.

Згідно з п. 6 розд. наказу Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, конкретний розмір компенсації за піднайом щороку визначається з огляду на наявний фінансовий ресурс, передбачений в кошторисі Міноборони для цієї виплати на відповідний бюджетний період.

Згідно наказу Міністерства оборони України №30 від 31.01.2022 "Про бюджетну політику Міністерства оборони України на 2022", з 1 січня 2021 року розмір виплати грошової компенсації військовослужбовцям ЗСУ за піднайом (найом) ними житлових приміщень встановлюється: у місті Київ - 3800 грн на місяць; в обласних центрах - 2850 грн на місяць; в інших населених пунктах - 1900 грн на місяць.

Судом встановлено, що позивач зареєстрований в АДРЕСА_1 (адреса військового містечка НОМЕР_4 в/ч НОМЕР_1 ), що підтверджується копією паспорта позивача, орендує квартиру АДРЕСА_4 , що не заперечується сторонами по справі.

ОСОБА_1 звертався до відповідача з вимогами виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла за адресою: АДРЕСА_3 ., за наслідками чого відповідачем прийнято відповідні накази та виплачено з січня по липень 2022 року по 1900,00 грн. на місяць компенсації за піднайом жилого приміщення, тобто у розмірі як для " іншого населеного пункту".

Підставою виплати грошової компенсації в меншому розмірі, слугувало також те, що представниками Північно-Східного КРУ здійснена перевірка господарської діяльності військової частини, за результатами якої винесена пропозиція щодо переплати грошової компенсації військовослужбовцям за піднайом (найом) житлових приміщень у розмірі як для виплати у обласних центрах, а той час, як пункти дислокації для підрозділів визначені в інших населених пунктах - адміністративних одиницях: село, селище міського типу. Також зазначено, що оскільки ОСОБА_1 проходить службу поза межами міста Харкова (обласного центру), компенсація за піднайом житла нараховується як для іншого населеного пункту.

З матеріалів справи судом встановлено, що місце проходження служби позивача є військова частина НОМЕР_1 .

Відповідачем не надано суду доказів наявності у в/ч НОМЕР_1 службового житла за адресою: АДРЕСА_2 , а також доказів того, що позивач постійно дислокувався та ніс службу у населеному пункті за адресою: АДРЕСА_2 .

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач у 2022 році здійснив виплату не у встановленому законодавством розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами проходження військової служби позивачем за межами м. Харкова, а отже і правомірності виплати компенсації за піднайом житла у розмірі, як за "інший населений пункт". За наведених обставин, суд зазначає, що військова частина НОМЕР_1 при виплаті позивачу грошової компенсації за піднайом (найом) ним жилого приміщення, виходячи із розміру, як "для інших населених пунктів", що складає 1900 грн. у 2022 році, діяла необгрунтовано.

Таким чином, розмір компенсації за піднайом (найом) позивачем жилого приміщення мав складати 2850 гривень, виходячи із розміру, як в обласних центрах.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 донарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за піднайом житла у розмірі, визначеному законодавством, виходячи з норм грошової компенсації для обласних центрів за 2022 рік у розмірі 2850.00 грн. щомісяця, за період з липня 2022 року по грудень 2022 року.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Єгупенко