Справа № 620/2019/23
Суддя: Непочатих В.О.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року Чернігів Справа № 620/2019/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Непочатих В.О., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Донецькій області від 07.02.2023 № 16 про відмову у призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 23.04.1995 по 06.06.1997 в ООО «Снов» та з 02.10.2000 по 31.08.2001 в НВП «ГЮСС» та призначити пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.01.2023.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 26.01.2023 їй виповнилося 60 років та 01.02.2023 вона звернулася до відділу обслуговування громадян № 5 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком. Проте, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області позивачу було відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного страхового стажу. Зазначає, що стаж роботи позивача з 23.04.1995 по 06.06.1997 в ООО «Снов» та з 02.10.2000 по 31.08.2001 в НВП «ГЮСС» підтверджується записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 , в якій відображені факти пов`язані з прийняттям на роботу та звільненням, зазначено номери наказів на підставі яких внесено відповідні записи. При цьому, недоліки щодо заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства не можуть бути підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області у відзиві просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що ним лише прийнято від позивача документи та направлено позивачеві копію відповідного рішення. Тому вважає, позовні вимоги про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії безпідставно заявлені до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, оскільки відповідальним за прийняття відповідного рішення є Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Зазначає, що у записі № 7 трудової книжки позивача відсутній підпис відповідальної особи, а у записі № 11 зміст печатки непридатний для сприйняття. У зв`язку з цим, періоди роботи з 23.04.1995 по 06.06.1997 та з 02.10.2000 по 31.08.2001 не можуть бути зараховані до страхового стажу позивача за даними трудової книжки. Відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні.

Також відповідач вказав, що у випадку зарахування спірного періоду, тривалість стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком становитиме менше необхідних 30 років, тобто права на призначення пенсії позивач не матиме.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на помилки при заповненні трудової книжки позивача. Також зазначає, що позивач не здійснив заходів щодо приведення записів своєї трудової книжки у відповідність з нормами, натомість, звернувся до суду та фактично вимагає покласти відповідальність за некоректні записи трудової книжки безпосередньо на Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Тому за наслідком розгляду матеріалів справи вирішено відмовити позивачу в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

01.02.2023, після досягнення 60 років, позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 18-19).

З урахуванням принципу екстериторіальності, заява позивача була опрацьована Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області та рішенням від 07.02.2023 № 16 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Рішення мотивовано тим, що страховий стаж заявника становить 26 років 11 місяців 13 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком. При цьому зазначено, що до стажу роботи згідно наданих документів не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки від 21.06.1984 серії НОМЕР_1 з 23.04.1995 по 06.06.1997 (відсутній підпис відповідальної особи на записі про звільнення), з 02.10.2000 по 31.08.2001 (зміст печатки на записі про звільнення непридатний для сприйняття змісту. Відомості в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні) (а.с. 30).

Листом від 10.02.2023 № 2500-0208-8/9181 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повідомило позивача про відмову в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (а.с. 29).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески (стаття 1 Закону № 1058-1V, який набрав чинності з 01.01.2004).

Таке ж визначення містить і частина перша статті 24 Закону № 1058-1V, яка передбачає, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 1058-IV починаючи з 1 січня 2023 року, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 30 років.

Згідно частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга стаття 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).

Положеннями статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

В силу вимог абзацу першого пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Із аналізу наведених положень слідує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, натомість необхідність підтвердження трудового стажу іншими документами виникає лише у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Як вбачається з записів № 6, № 7 копії трудової книжки позивача від 21.06.1984 серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 була прийнята на роботу в ООО «Снов», на посаду оператора цеху відповідно до наказу від 23.04.1995 № 5 та працювала по 06.06.1997 (звільнена наказом від 06.06.1997 № 7).

Також відповідно до записів № 10, № 11 ОСОБА_1 була прийнята на роботу в НВП «ГЮСС», відповідно до наказу від 02.10.2000 № 2/10, на посаду оператора сироваріння, де працювала по 31.08.2001 (звільнена наказом від 31.08.2001 № 14-к) (а.с. 20-зворот).

Вказані записи трудової книжки містять інформацію про періоди роботи та займану посаду, реквізити наказів, на підставі яких вони внесені, та печатку підприємств.

Суд не знаходить поважними посилання відповідача на те, що вказаний стаж роботи позивача не було зараховано при призначенні пенсії, оскільки в записі № 7 трудової книжки відсутній підпис відповідальної особи на записі про звільнення, а в записі № 11 зміст печатки на записі про звільнення непридатний для сприйняття змісту, оскільки факт роботи позивача у спірний період у ООО «Снов» та НВП «ГЮСС» підтверджується основним документом, а саме трудовою книжною позивача.

Щодо недоліків при заповненні трудової книжки, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 по справі № 687/975/17 зазначив, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Суд також звертає увагу, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій ця трудова книжка належить, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.02.2023 № 16 про відмову у призначення пенсії за віком ОСОБА_1 »; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до трудового стажу позивача періоди роботи з 23.04.1995 по 06.06.1997 в ООО «Снов» та з 02.10.2000 по 31.08.2001 в НВП «ГЮСС».

Що стосується вимоги позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити їй пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 27.01.2023, то суд зазначає таке.

З практики Європейського суду витікає, що в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Частиною першою статті 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, зокрема, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Отже, вирішення питання про призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, що прийгяло оскаржуване рішення, повторно розглянути заяву позивача від 01.02.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

В силу вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 9, 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, буд. 83-А, м. Чернігів, 14005, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.02.2023 № 16 про відмову у призначення пенсії за віком ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до трудового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 23.04.1995 по 06.06.1997 в ООО «Снов» та з 02.10.2000 по 31.08.2001 в НВП «ГЮСС».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.02.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду.

В решті позові відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.06.2023.

Суддя В.О. Непочатих