Справа № 345/1631/23
Суддя: Юрчак Л. Б.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/1631/23
Провадження № 2-а/345/13/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.06.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Юрчака Л.Б.,

з участю секретаря судового засідання Пилипів Н.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління НПУ в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача: старший інспектор Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Ільків Іван Васильович, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, про оскарження постанови про адміністративне правопорушення серії БАД №228705 від 06.01.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.

В обгрунтування позову вказує, що в оскаржуваній постанові зокрема, зазначено, що він 06.01.2023 о 11.31 год. в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького, 78а, керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування від 29.04.2022 Калуським міськрайсудом.

Із винесеною постановою ОСОБА_1 не погоджується, так як стверджує, що 06.01.2023 о 11.31 год. в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького, 78а транспортним засобом не керував, не здійснював на ньому рух.

А тому просить суд скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БАД №228705 від 06.01.2023; провадження у справі закрити.

Також, ОСОБА_1 зазначає, що про оскаржувану постанову він дізнався лише 27.03.2023, а тому просить суд поновити йому пропущений процесуальний строк на звернення до суду із даним позовом.

01.05.2023 від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, так як позивач пропустив процесуальний строк на звернення до суду із даним позовом. Представник відповідача стверджує, що копія оскаржуваної постанови надіслана ОСОБА_1 рекомендованим листом 19.01.2023. Згідно трекінгу відстеження із сайту Укрпошти зазначеного рекомендованого листа, відправлення вручено позивачу за довіреністю 27.02.2023. Відповідно, позовну заяву подано через 39 днів із дня ознайомлення з постановою, а тому вона підлягає залишенню без розгляду.

15.05.2023 від представника відповідача надійшов також письмовий відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що заперечує щодо позовних вимог позивача у повному обсязі та вважає винесену постанову про накладення стягнення обгрунтованою та законною. Також, до відзиву додано ком пакт-диск, на якому міститься відео фіксація вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Щодо обчислення строків звернення до суду із даною позовною заявою, слід зазначити наступне.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Відповідно до частини другої вказаної статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів із дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Строки на оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності також визначені ст. 289 КУпАП.

Відповідно до указаної статті скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів із дня винесення постанови, а щодо постанов у справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), протягом десяти днів із дня набрання постановою законної сили. У разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Вирішуючи питання про поновлення процесуального строку суд взяв до уваги позицію Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 (пункт 52), де зазначено, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Постанова про накладення адміністративного стягнення серії БАД №228705 винесена 06.01.2023.

Варто зазначити, що оскаржувана постанова надсилалась ОСОБА_1 рекомендованим листом №056 від 19.01.2023. Як вбачається із листа АТ «Укрпошта», відправлення за вказаним номером повернуто на адресу відправника і вручено представнику Калуського РВП ГУНП 28.02.2023.

Тобто, ОСОБА_1 оскаржувану постанову в день її прийняття на місці та/чи поштовим зв`язком не отримував, що спростовує обставини, наведені відповідачем у клопотанні про залишенні позовної заяви без розгляду.

При обґрунтуванні поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом позивач посилається на те, що постанова вручена йому не була, а про неї він дізнався 27.03.2023 під час ознайомлення із матеріалами судової справи №345/300/23.

Враховуючи викладене, встановлені обставини справи, а також те, що позивач не мав об`єктивної можливості оскаржити постанову у строк, передбачений ст. 286 КАС України, то суд приходить до висновку, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, а тому цей строк підлягає поновленню.

Щодо позовних вимог по суті, то суд їх вважає безпідставними та таким, що не підлягають до задоволення, у зв`язку із наступним.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Із частини 4 статті 126 КУпАП вбачається, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії БАД № 228705 від 06.01.2023, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 грн.

Як зазначено у даній постанові, ОСОБА_1 06.01.2023 о 11.31 год. в м. Калуш по вул. Б. Хмельницького, 78а, керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування від 29.04.2022 Калуським міськрайсудом.

Сторонами по справі не заперечується та не оспорюється, що ОСОБА_1 позбавлений права керування транспортним засобом згідно постанови суду від 29.04.2022, а тому даний факт відповідно до ч. 1 ст. 78 КАС України, не підлягає доказуванню.

Однак, позивач вказує, що 06.0.2023 о 11.31 год. транспортним засобом не керував, тільки сидів на місці водія.

Зазначене спростовується відео матеріалами, що долучені відповідачем до відзиву. Так, на відео спостерігається, що позивач керував транспортним засобом, під`їхав до бензоколонки та вийшовши з автомобіля, зайшов в приміщення заправки.

На іншому відео файлі зображено, що ОСОБА_1 , зазначаючи, що він не водій, відмовляється вийти з автомобіля, спілкується агресивно, з явно вираженою неповагою до працівників поліції, поводить себе зверхньо, на пропозицію працівника поліції надати посвідчення водія та вийти не реагує належним чином.

Порядок використання фото та відео техніки встановлюється п. 9 ч.1 ст.31 та ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Спеціальною нормою, яка регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

А згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, (частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, ) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, суд бере до уваги як належним доказ відеозапис, поданий відповідачем на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху. Відповідно, даний доказ суд вважає доказом, отриманим законним шляхом, оскільки він отриманий у відповідності до вимог спеціальної норми, а саме ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Варто також зазначити, що частиною 2 ст.283 КУпАП про адміністративні правопорушення визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другої цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Разом з тим, за приписами п.5 розділу IV Інструкції, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог п.8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Такі відомості зазначаються у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі.

Встановлені обставини спростовують посилання позивача на те, що йому не було вручено оскаржувану постанову, в ній невірно вказано адресу проживання тощо, оскільки судом встановлено, що він в категоричній формі відмовився від виходу з автомобіля для спілкування з працівниками поліції, в той час як роз`яснення йому прав відбулося працівником поліції вголос під відеозапис.

З урахуванням цього суд приходить до висновку, що своїми діями по складенню постанови поліцейським не було порушено права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, як і не порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Отже, доводи позивача щодо того,що він не керував транспортним засобом повністю спростовуються належними та достовірними доказами, дослідженими судом,а саме відеозаписами подій, які передують складанню постанови про притягнення до відповідальності позивача за ч.4 ст.126КУпАП, стягнення відповідачем накладено в межах санкції норми Закону. Незгоду позивача з винесеною відносно нього постановою та її оскарження суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень надано належні та допустимі докази в обґрунтування законності винесеної постанови та накладення на позивача штрафу, передбаченого санкцією ч.4ст.126КУпАП. Водночас, відсутні докази неправомірності дій з боку відповідача.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спірна постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам чинного законодавства, тому адміністративне стягнення застосовано поліцейським у відповідності до вимог закону, у межах санкції статті, за якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, а тому підстави для задоволення позову відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 33, 122, 245, 251, 280 КУпАП, ст.ст.77, 132, КАС України, суд,-

У Х В А Л И В :

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду із даним позовом.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління НПУ в Івано-Франківській області, третя особа на стороні відповідача: старший інспектор Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області Ільків Іван Васильович, про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом десяти з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя