Справа № 120/4581/23
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 червня 2023 р. Справа № 120/4581/23

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на протиправність рішення відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за №40 від 09.02.2023.

Тому, з метою зобов`язання відповідача зарахувати періоди роботи позивача на посаді огранувальника алмазів в діаманти: з 26.07.1984 по 20.10.1984 та з по 19.03.1987 по 31.12.1991 в АТ "Вінницький завод Кристал"; з 01.03.1995 по 30.12.1997 і з 01.12.2002 по 31.12.2007 в ЗАТ "Руиз Даймондс"; з 01.01.2008 по 06.06.2016 в ТОВ "Руиз Даймондс"; з 01.01.1998 по 31.12.2000 в ТОВ "Елдіам"; з 01.01.2001 по 29.11.2002 в ТОВ "Шарон"; з 01.09.2016 по 24.11.2016 в ТОВ "С.Д.Даймонл" в пільговий стаж за Списком №2 та страховий (трудовий) стаж та призначити з 21.06.2021 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до поданої заяви від 26.07.2021, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 21.04.2023 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали від 21.04.2023 доставлена до електронного кабінету Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області 21.04.2023, про що секретарем судових засідань складено відповідну довідку (а.с. 63).

Таким чином, вважається, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд цієї адміністративної справи, однак своїм правом на подання відзиву не скористався.

Враховуючи, що розгляд справи по суті розпочався, інших заяв і документів не надходило, а визначений строк для їх подання закінчився, клопотань щодо продовження процесуального строку не надходило, відтак суд розглядає справу в письмовому провадженні за наявними в ній доказами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи позову, встановив наступне.

03.02.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням за №40 від 09.02.2023 позивачу відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах за Списком №2, з огляду на відсутність необхідного пільгового та страхового стажу роботи (а.с. 9).

Також, вказано, що згідно із наданими до заяви документами про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 (довідка про присвоєння ідентифікаційного номеру, трудова знижка, диплом, військовий квиток, довідки про підтвердження стажу), страховий стаж ОСОБА_2 складає 12 років 00 місяців 13 днів. Пільговий стаж роботи за Списком № 2 не підтверджений в установленому порядку.

До пільгового стажу не зараховано періоди роботи згідно пільгової довідки АТ "Вінницький завод "Кристал" № 10/20 від 09.03.2021, оскільки невірно зазначене посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

До пільгового (згідно довідок виданих на території російської федерації) та страхового стажу (згідно трудової книжки серія НОМЕР_1 з 01.03.1995 по 30.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2000, 01.01.2001 по 29.11.2002, з 01.12.2002 по 06.06.2016, з 01.09.2016 по 24.11.2016) не зараховано, оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Вважаючи протиправним рішення відповідача за №40 від 09.02.2023 щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив зарахувати до його пільгового стажу періоди роботи та призначити пенсію з 26.07.2021.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступним.

Відповідно до пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

У вказаній редакції пункт 2 розділу XV Закону № 1058-IV був викладений на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" від 3 жовтня 2017 року N 2148-VIII (далі - Закон № 2148-VIII), який набрав чинності 11.10.2017 та є чинним на сьогодні.

Окрім внесенням змін до Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, Законом № 2148-VIII також внесено низку інших істотних змін до Закону № 1058-IV, зокрема доповнено його окремим розділом XIV1 під назвою "Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян" (статті 114-115).

Отже, з набранням чинності Закону № 2148-VIIІ питання, пов`язані з призначенням пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників, в тому числі по Списках № 1 та № 2, регулюються положеннями Закону № 1058-IV.

Таким чином, у попередній редакції пункт 2 Прикінцевих положень допускав можливість призначення пільгових пенсій по Списках № 1 та № 2 за нормами Закону № 1058-IV, але при цьому діяли вимоги щодо віку та стажу, передбачені Законом України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII).

З прийняттям Закону № 2148-VIII відповідне питання врегульовано інакше, а саме призначення пільгових пенсій здійснюється виключно за нормами Закону № 1058-IV.

Тобто при вирішенні питання про наявність у позивача відповідного права на пільгову пенсію підлягають застосуванню положення ст. 114 Закону № 1058-IV.

Відповідно до позовної заяви та заявлених позовних вимог, позивач обґрунтовує незаконність відмови відповідача у призначенні пільгової пенсії, наявністю в нього достатнього стажу для призначення пільгової пенсії за віком по Списку № 2.

Відтак суд застосовує норми чинного законодавства та надає оцінку спірним правовідносинам з урахуванням того, що позивач звернувся до суду за захистом права на призначення пенсії на пільгових умовах саме за Списком № 2.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Також Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" внесено зміни у п. 2 розділу XV "Прикінцеві положення" та викладено їх в такій редакції:

"Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону"

З аналізу наведених норм вбачається, що у зв`язку із зверненням позивача щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах Пенсійний фонд зобов`язаний перевірити:

- чи відноситься та чи підтверджується пільговий стаж позивача на посаді, яка визначена Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, який затверджений Кабінетом Міністрів України;

- чи підтверджується зайнятість позивача повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Відмовляючи ОСОБА_1 у підтвердженні пільгового періоду роботи з 26.07.1984 по 20.10.1984, з 19.03.1987 по 31.12.1991 на підставі довідки від 09.03.2021 № 10/20, як такого, що дає право на пенсію на пільгових умовах, відповідач у рішенні від 09.02.2023 № 40 зіслався на невірне посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Також відповідач відмовив у зарахуванні до пільгового періоду роботи на території російської федерації з 01.03.1995 по 30.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 29.11.2002, з 01.12.2002 по 06.06.2016, з 01.09.2016 по 24.11.2016, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

Стосовно тверджень відповідача щодо невірного посилання на Списки виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ст. 62 Закону від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 у спірний період з 26.07.1984 по 20.10.1984, з 19.03.1987 по 31.12.1991 він працював на Вінницькому заводі "Кристал" огранувальником алмазів у діаманти.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданої Вінницьким заводом "Кристал" від 09.03.2021 № 10/20, ОСОБА_1 працював повний робочий день на Вінницькому заводі "Кристал" і за період з 26.07.1984 по 20.10.1984, з 19.03.1987 по 31.12.1991 виконував роботи по огрануванню алмазів в діаманти в виробництві "оброблення метал" без використання робототехніки за професією "огранувальник алмазів у діаманти", що передбачена Списком № 2 розділ XV пункт 10 а, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 12.04.90 року № 365 (доповнюється до Списку № 2 розділ XV підрозділ 10 пункт "а", затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.56 р. № 1173 "Мателообробка").

В свою чергу, займана позивачем посада відповідала Списками № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10.

Враховуючи зазначене, відповідачем протиправно не зараховано до пільгового стажу роботи позивача період з 26.07.1984 по 20.10.1984, з 19.03.1987 по 31.12.1991.

Аналогічного висновку щодо можливості зарахування періоду роботи до пільгового стажу за Списком № 2 на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах від 02.06.2021 у справі № 120/7187/20-а та від 16.05.2022 у справі № 120/18827/21.

Щодо посилань відповідача, в рішенні від 09.02.2023 за № 40, на відмову у зарахуванні до пільгового періодів роботи на території російської федерації з 01.03.1995 по 30.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 29.11.2002, з 01.12.2002 по 06.06.2016, з 01.09.2016 по 24.11.2016, оскільки з 01.01.2023 російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, суд зазначає наступне.

Одним із міжнародних договорів з питань пенсійного забезпечення, який підписала Україна, стала багатостороння Угода, зобов`язання за якою взяли на себе дев`ять держав - учасниць СНД, в тому числі Україна та Російської Федерації.

При цьому метою вказаної Угоди є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди. Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди (стаття 5 Угоди).

Так, відповідно до ст. 1 Угоди, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Згідно зі ст. 6 Угоди призначення пенсій громадянам держав-учасниць Угоди здійснюється за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, у тому числі пенсій на пільгових умовах та за вислугу років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набрання чинності даною Угодою.

Згідно із абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визнається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність. Сторонами визнаються дипломи, свідоцтво, інші документи державного зразка про рівень освіти і кваліфікації, які видані відповідними компетентними органами Сторін, без легалізації.

Частиною другою статті 4 Угоди "Про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудівників-мігрантів" від 15 квітня 1994 року, підписаної Урядами Азербайджанської Республіки, Республіки Вірменія, республіки Білорусь, Республіки Грузія, Республіки Казахстан, Киргизької Республіки, Республіки Молдова, Російської Федерації, Республіки Таджикистан, Туркменістану, Республіки Узбекистан, України, передбачено, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством держави, на території якої відбувалась трудова діяльність; пільговий стаж, набутий на території однієї з цих двох держав, визнається іншою державою.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постановах від 14.11.2019 у справі № 676/6166/16-а, від 16.04.2020 у справі № 555/2250/16-а, від 20.07.2020 у справі № 174/421/17 (2-а/174/64/2017) та від 29.03.2023 у справі № 360/4129/20.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26.03.2008 № 01-1/2-07 визначено, що норма пункту 3 статті 6 Угоди встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на пенсію відповідачем повинен був бути врахований трудовий стаж та заробітна плата, набуті ним на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території Російської Федерації.

01.12.2022 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2783-IX "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" (далі - Закон № 2783-IX), який набрав чинності 23.12.2022 і яким постановила зупинити у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1994 р., № 46, ст. 417), та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР (Відомості Верховної Ради України, 1998 р., № 26, ст. 162).

29.11.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 1328 "Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення" (далі Постанова № 1328), яка набрала чинності 02.12.2022 якою постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Разом із тим, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В Рішенні Конституційного Суду № 1-рп/99 від 09.02.1999 щодо тлумачення частини першої вказаної статті 58 Конституції України зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія нормативно-правових актів у часі раніше визначалась тільки в окремих законах України (стаття 6 Кримінального кодексу України, стаття 8 Кодексу України про адміністративні правопорушення, стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

За статтею 151-1 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.06.2018 у справі № 820/5348/17, розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу закону (крім випадків, якщо у самому законі не визначений інший порядок), що узгоджується з принципом правої визначеності.

Таким чином, положення Закону № 2783-ІХ підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто з 23.12.2022, а положення Постанови № 1328 з 02.12.2022.

Отже, суд відхиляє посилання відповідача на ту обставину, що з 01.01.2023 Російська Федерація припинила участь в Угоді, оскільки вказані обставини не стосуються періодів трудової діяльності позивача, що мали місце в період дії вказаної Угоди з 01.03.1995 по 30.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 29.11.2002, з 01.12.2002 по 06.06.2016, з 01.09.2016 по 24.11.2016.

Так, періоди роботи позивача з 01.03.1995 по 30.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 29.11.2002, з 01.12.2002 по 06.06.2016, з 01.09.2016 по 24.11.2016 на посаді "огранувальник алмазів у діаманти", підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 . Вказаний стаж роботи позивачем підтверджено довідками ТОВ "С.Д. Даймонд" від 01.12.2016 за № 37, ТОВ "РУИЗ ДАЙМОНДС" від 06.06.2016 за № 258, № 6848, ВАТ "Московський ювелірний завод" від 06.06.2016 за № 241-к, які уточнюють характер роботи та умови праці, а саме віднесення посади "огранувальник алмазів у діаманти" до Списку № 2, затвердженим постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року № 10, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Відтак, відмова у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.03.1995 по 30.12.1997, з 01.01.1998 по 31.12.2000, з 01.01.2001 по 29.11.2002, з 01.12.2002 по 06.06.2016, з 01.09.2016 по 24.11.2016 на посаді "огранувальник алмазів у діаманти", із підстав припинення з 01.01.2023 участі російської федерації в Угоді про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав, є неправомірною і не може бути підставою для відмови в зарахуванні наявного в трудовій книжці стажу роботи позивача та звужує його законне право на зарахування вказаних періодів до стажу роботи.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач підтвердив своє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, оскільки стаж позивача на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 з необхідних 12 років 6 місяців становить більше 19 років.

Враховуючи встановлені обставини та надану їм правову оцінку, суд дійшов висновку про протиправність оскаржуваного рішення відповідача від 09.02.2023 № 40 яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV. Як наслідок це рішення підлягає скасуванню.

Беручи до уваги наявність необхідного стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Тому позовні вимоги зобов`язального характеру підлягають задоволенню у спосіб зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 26.07.1984 по 20.10.1984, з 19.03.1987 по 31.12.1991 в АТ "Вінницький завод Кристал", з 01.03.1995 по 30.12.1997 в ЗАТ "Руіз Дайамондс Лімітед", з 01.12.2002 по 31.12.2007 в ЗАТ "Руіз Даймондс", з 01.01.2008 по 06.06.2016 в ТОВ "Руіз Даймондс", з 01.01.1998 по 31.12.2000 в ТОВ "Елдіам", з 01.01.2001 по 29.11.2002 в ТОВ "Шарон", з 01.09.2016 по 24.11.2016 в ТОВ "С.Д.Даймонд", призначити та виплачувати позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Щодо дати з якої позивач має право на призначення пенсії, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-VI пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до пункту 1.9 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 листопада 2005 року № 21-1 (далі Порядок №22-1) днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі Закон) (п.1.9).

Таким чином, законодавцем чітко, доступно та однозначно визначено дату призначення пенсії за віком та умови визначення такої дати.

Як встановлено судом, позивач 26.07.2021 вперше звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. Рішенням пенсійного органу від 02.08.2021 №40 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Принагідно, суд звертає увагу на те, що рішення про відмову у призначенні пенсії 02.08.2021 №40 є чинними та не оскаржувались позивачем, а відтак останній погодився із такою відмовою.

03.02.2023 позивачем вдруге подано заяву, за результатами розгляду якої прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії за №40 від 09.02.2023, яке є предметом у даній справі.

З огляду на викладене пенсію за віком на пільгових умовах необхідно призначити позивачу з 03.02.2023 - дати звернення із відповідною заявою, а не з 26.07.2021, оскільки останній не оскаржував рішення про відмову у призначенні пенсії, прийняте за результатами розгляду заяви у 2021 році.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати понесені позивачем у розмірі 1073,60 грн підлягають відшкодуванню в сумі 715,73 грн, тобто пропорційно розміру задоволених вимог за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 09.02.2023 за № 40 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком № 2 періоди роботи на посаді "огранувальник алмазів у діаманти" з 26.07.1984 по 20.10.1984, з 19.03.1987 по 31.12.1991 в АТ "Вінницький завод Кристал", з 01.03.1995 по 30.12.1997 в ЗАТ "Руіз Дайамондс Лімітед", з 01.12.2002 по 31.12.2007 в ЗАТ "Руіз Даймондс", з 01.01.2008 по 06.06.2016 в ТОВ "Руіз Даймондс", з 01.01.1998 по 31.12.2000 в ТОВ "Елдіам", з 01.01.2001 по 29.11.2002 в ТОВ "Шарон", з 01.09.2016 по 24.11.2016 в ТОВ "С.Д.Даймонд", призначити і виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, згідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV, починаючи з 03.02.2023.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 715,73 грн (сімсот п`ятнадцять гривень 73 копійки).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (іден. номер - НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (код ЄДРПОУ - 13358826, вулиця Кравчука, будинок 22В, м. Луцьк, Волинська область, 43026).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна