Справа № 520/6486/23
Суддя: Полях Н.А.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

13 червня 2023 р. № 520/6486/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Полях Н.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" (, вул. Єнакіївська, буд. 2 Є, м. Харків, 61158) до Одеської митниці (, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А, м. Одеса, Одеська область, 65078) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся представник позивача з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної митної служби України від № UA 500130/2023/000011/2 від 13.02.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної митної служби України № UA500130/2023/000031 від 13.02.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на разі всі товари, що ввозить ТОВ "Велотрейд" на митну території України зі сторони Одеської митниці підлягають неправомірному збільшенню їх митної вартості в два-три рази від їх вартості, що визначені на в інвойсах. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі.

Сторони були належним чином повідомлені про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) № 23UA77U2 від 13.02.2023 було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500130/2023/000011/2 від 13.02.2023 , а саме: відповідно до пп. в) п. 1 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України (далі за текстом МК України) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. У поданих до митного оформлення документах взаємо-розташування печатки, підпису та прізвища посадової особи мають ідентичне розташування, нахил тощо. Печатка, підпис та прізвище посадової особи легко виділяються та копіюються в будь-яке інше місце. Все це може свідчити про ознаки підробки документів. Декларація країни відправлення № 04284780 датується 28.12.2022, а у відповідній графі цього документу наведено номер товаро- супровідного документу коносаменту № 223645324 який видано лише 04.01.2023. Існує ймовірність у підробці цього документу. У наданому до митного оформлення сервісному коносаменті від 02.01.2023 UTRUST22120911 зазначено умови "Freight prepaid" (фрахт сплачено в порту навантаження), що не співпадає з умовами поставки FOB, згідно з якими здійсненням експортних формальностей та навантаження на судно, оформленням товаро-транспортних документів займається експортер, а оплата перевезення - відповідальність покупця. В договорі на перевезення від 04.01.2018 №204018-119 між ТОВ "ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС" та ТОВ "Велотрейд" вказано, платіжний рахунок ТОВ "ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС" № НОМЕР_1 в ПАТ "УкрСиббанк", а в рахунках на оплату транспортних послуг від 26.01.2023 № 397 та № 556 від 08.02.2023 видані ТОВ "ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС" зазначено банк отримувача ПАТ "БАНК ВОСТОК" та розрахунковий рахунок НОМЕР_2 . Зазначене вище свідчить про можливо наявні ознаки підробки. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.

У відповіді на відзив представник позивача наголосив на протиправності дій відповідача. На підставі викладеного просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Керуючись приписами ст. 171, 257, 258, 262 КАС України, суд зазначає, що розгляд позовної заяви здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 229 КАС України, оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи згідно із приписами ст. 262 КАС України, то фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" (далі за текстом ТОВ "Велотрейд") є українським виробником велосипедів.

Починаючи з 1998 року основним видом економічної діяльності ТОВ "Велотрейд" є код КВЕД 30.92 Виробництво велосипедів, дитячих та інвалідних колясок, дата державної реєстрації: 29.07.1998, номер запису: 1 004551. Для виробництва і збірки велосипедів ТОВ "Велотрейд" частково закупляє Товари в Китаї.

Позивачем13.02.2023 року була подана до митного органу первинна МД 23UA77U2, а також надано пакет документів для підтвердження митної вартості Товару.

Однак відповідач проаналізував вказані документи та виніс Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500130/2023/000011/2 від 13.02.2023 року та відповідну Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500130/2023/000031 від 13.02.2023 року.

Оскаржуваним рішенням, а саме Рішенням про коригування митної вартості товарів

№ UA500130/2023/000011/2 від 13.02.2023, була піднята вартість Товару більш ніж в 2 рази, зокрема, декларантом митна вартість товару становить 32 522,23 USD + транспортні витрати вартість становить 1 378 023,31 грн. (по курсу 36,5686 грн.), після коригування митної вартості товару митним органом вартість становила 95 432,14 USD з транспортними витратами.

Враховуючи те, що курс валюти в рішенні про коригування митної вартості товарів визначено 36,5686 грн, тому додатково було нараховано мито та ПДВ на суми коригування у загальному розмірі 679 946,14 грн., з яких було мито складає 212 483,17 грн. та ПДВ 467 462,97 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням та карткою відмови відповідача позивач звернувся за захистом своїх прав до Харківського окружного адміністративного суду.

Суд з приводу спірних відносин зазначає наступне.

По суті спірних відносин суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

При цьому, п. 23 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України передбачено, що митним оформленням є виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Митні формальності, відповідно до п. 29 ч. 1 ст. 4 Митного кодексу України, становлять сукупність дій, що підлягають виконанню відповідними особами і органами доходів і зборів з метою дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

Як передбачено положеннями ст. 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч. 8 ст. 257 Митного кодексу України, митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться, окрім іншого, відомості щодо митної вартості товарів та методу її визначення.

Вартість товарів, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари та використовується для митних цілей, виходячи з положень ч.1 ст. 49 Митного кодексу України, є митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно з ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або надання органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією у випадках, передбачених митним кодексом України, виходячи з ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України підставами для видання органом доходів і зборів письмової вимоги про подання платником додаткових документів є: 1) розбіжності у вже наданих документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; 2) наявність ознаки підробки поданих документів; 3) відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Крім того, положеннями ч. 4 ст. 53 Митного кодексу України визначено, що обґрунтоване припущення Митниці про існування взаємозв`язку між продавцем і покупцем дозволяє додатково витребувати інформацію, зокрема, про вартість товару в звичайних умовах.

Відповідно до ч. 2 ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Суд вважає необхідним зазначити, що якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, керуючись ч.1 ст. 55 Митного кодексу України, органом доходів і зборів приймається рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до ч. 2 ст. 55 Митного кодексу України, має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Отже, виходячи з положень ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів є визначення митної вартості товарів за ціною договору.

Суд вказує, що якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Згідно із ч. 4 ст. 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

При цьому, відповідно до п.п. 5, 6, 7 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, 1) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 2) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 3) витрати на страхування цих товарів.

Згідно з ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Так, 19.05.2017 року між ТОВ "Велотрейд" та SHAOXING FEICHITEC IMPORT&EXPORT CO,, LTD (Китай) було укладено Контракт № 05/19-2017.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Контракту № 05/19-2017 продавець повинен поставити частини і комплектуючі велосипеда, далі по тексту Товар. Покупець повинен прийняти і оплатити його на умовах, вказаних в цьому контракті.

До вказаного Договору був оформлений Інвойс FCH2219-3 від 23.12.2022 року на загальну суму 32 522,23 доларів США.

Декларантом позивача, обрано 1 метод (графа 43) при заповненні митних декларацій, та розраховано митну вартість Товару: по МД ІМ № 23UА13U6 від 13.02.2023 року, Виробник: SHAOXING FEICHITEC IMPORT&EXPORT CO,, LTD Країна виробництва: Китай, заявлений до декларування Товар (31 графа), а саме частини велосипедів частини дискового гальма, сідло, корзина, замки для велосипедів, задня втулка, спиці, гайки, шайби, відомості про вартість 1 378 028,31 грн з транспортними витратами, згідно чого розрахував: 137 150,84 грн. (10% мито) + 304 731,83 грн. (ПДВ).

Для митного оформлення товару декларант вказав митну вартість Товару: 1 378 028,31 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надав до Одеської митниці обов`язкові документи:

- декларацію митної вартості ІМ № 23UА13U6 від 13.02.2023 року;

- контракт № 05/19-2017 від 19.05.2017 року ТОВ "Велотрейд" та SHAOXING FEICHITEC IMPORT&EXPORT CO,, LTD (Китай) і Додаткова угода до Контракту;

- інвойс №FCH2219-3 від 23.12.2022 року на загальну суму 32 522,23 доларів США;

- специфікація № 38 від 23 грудня 2022 року до Контракту № 05/19-2017 від 19.05.2017 року ТОВ "Велотрейд" та SHAOXING FEICHITEC IMPORT&EXPORT CO,, LTD;

- копія Договору № 204018-119 від 04.01.2018 транспортного експедирування, укладеного між ТОВ "Хіллдом Логістік" та ТОВ "Велотрейд";

- рахунок на оплату № 397 від 26.01.2023 ТОВ "Хіллдом Логістікс" контейнер MSKU8711192 морський Фрахт за межами митної території України : Шанхай, Китай Гданьск, Польща;

- рахунок на оплату № 556 від 08 лютого 2023 ТОВ "Хіллдом Логістікс" контейнер MSKU8711192;

- копія Довідки про транспортні витрати ТОВ "Хіллдом Логістікс" щодо контейнеру MSKU8711192;

- коносамент (Bill of lading) № 223645324 від 04.01.2023 року;

- коносамент (Bill of lading) № UTRUST22120911 від 02.01.2023 року;

- пакувальний лист № FCH2219-3 PL від 23.12.2022 року;

- лист SHAOXING FEICHITEC IMPORT&EXPORT CO про вміст Контейнеру MSKU8711192 з перекладом на українську мову;

- договір про надання послуг митного брокера з ФОП ОСОБА_1 ;

- автотранспортна накладна від 08.02.2023 року;

- копія митної декларації країни відправлення № 04284780 від 28.12.2022 з перекладом на українську мову;

- сертифікат № 223306B0/006845 від 29.12.2022, виданого ССРІТ/ССООІС Республікою КНР на англійській мові та китайській мові;

- звіт про оцінку майна 13/02/2023/03 від 13.02.2023 Регіонального торгівельно- виробничим підприємства "Гранід" у формі ТОВ, з аналізу Висновку якого слідує, що Вартість об`єкту незалежної оцінки, частини та комплектуючі велосипедів в асортименті, країна походження Китай, та належить ТОВ "Велотрейд", на момент оцінки 13.02.2023 року з округленням складає згідно медіанного (середньоарифметичного) значення та інформації наданої замовником на умовах доставки FOB-SHANGHAI (Китай) (згідно Контракт № 05/19-2017 від 19.05.2017 року;

- додаток до контракту (Специфікація) № 38 від 23.12.2022, Інвойс № FCH2219-3 від 23.12.2022 року.

Таким чином, Регіональне торгівельно-виробниче підприємство "Гранід" у формі ТОВ підтвердило те, що ринкова вартість відповідає вартості Товару, заявлена позивачем до митного оформлення, оскільки саме ринкова вартість приймає значення отримане при розрахунку за порівняльним підходом, оскільки цей підхід достатньо повною мірою відображає специфічні особливості об`єкту оцінки: враховує комплектність, загальний фізичний та технічний стан, запас ресурсу, знос об`єкту оцінки і може виступати в якості ринкової вартості.

Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500130/2023/000011/2 від 13.02.2023 року за резервним методом відповідно до положень ст. 64 МК України.

З метою уникнення простою транспортних засобів та дефіцитну товару у виробництві, декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України, оформивши товар за митною декларацією: № 23UА13U6 від 13.02.2023 року.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Суд наголошує, що єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

Окрім того, відповідно до положень п. 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартнее правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Суд зазначає, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, то банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05 березня 2019 року по справі № 815/5791/17.

Суд наголошує, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.08.2018 року по справі №804/1755/17.

Також, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідач у оскаржуваному рішенні не навів вхідні умови, по яким була скоригована митна декларація, не вказав митні декларації інших суб`єктів господарювання.

Щодо твердження відповідача про відсутність даних щодо вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням, суд зазначає наступне.

Вказана підстава не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки позивачем до митного оформлення подавалася Додаткова угода №4 від 27.11.2022 до Договору поставки від 19.05.2017 року №05/19-2017. Так, відповідно до п. 4 Додаткова угода №4 від 27.11.2022 до Договору поставки від 19.05.2017 року №05/19-2017 "У вартість товару включається вартість упаковки, наклеювання етикеток, оформлення товаросупровідної документації, податки та збори, а також розвантажувально-вантажні роботи в країні продавця".

Крім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 23UA47U5 від 25.01.2023 року, 23UA53U3 від 30.01.2023 року "37.Процедура" митної декларації має бути зазначено "ZZ32", в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено "ZZ00" (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених Класифікатором.

Таким чином, в поданому інвойсі до митного оформлення включені всі складові митної вартості товару.

Вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною. Таким чином, упаковка та маркування товару здійснюється за рахунок продавця та її вартість включена до ціни товару, тому при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

Щодо дати оформлення митної декларації країни відправлення (КНР) 04284780 від 28.12.2022 та поданого до митного контролю коносаменту 223645324 від 04.01.2023 року, суд зазначає наступне.

Складання декларації країни відправлення є виключно прерогативою продавця і втручатися в її складання покупець немає права. Цілком логічним є те, що дата оформлення декларації країни відправлення раніше дати видачи коносаменту, оскільки спочатку складається декларація країни відправлення, після чого оформлюється супровідні документи на транспортування товару.

Вказані твердження відповідача є необґрунтованими.

Згідно до умов укладеного контракту сторони обумовили, що продавець поставляє покупцеві товари, що продаються за цим контрактом на умовах FOB, якщо інше не обумовлено в додатках. Сторони обумовили з якого порту Китаю буде поставлений товар. Оскільки, згідно міжнародних Правил Інкотермс 2010, умови поставки - FОВ означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це свідчить, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FОВ на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту.

Водночас як дата митної декларації країни відправлення вплинула на ціну товару та

коригування митної вартості товару - митний орган не вказав.

Відповідно до ст. 53 МК України, копія експортної митної декларації не є документом, який надається обов`язково (тільки в якості додаткового доказу на обґрунтовану вимогу митниці), а морський коносамент взагалі не є документом, що підтверджує митну вартість товару. Позивач не може вплинути на зміст експортної декларації країни відправлення, оскільки не відповідає за її заповнення, а отже зауваження відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Щодо вказівки у поданих коносаментах на умови оплати "Freight prepaid" і "Freight collect", що надає компанія-перевізник, суд зазначає наступне.

Так, 04.01.2018 року між ТОВ "Велотрейд" та ТОВ "Хіллдом Логістікс" укладено договір №204018-119 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів (далі Договір).

Відповідно до п.2.1. Договору саме на ТОВ "Хіллдом Логістик" покладається обов`язок укладати від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в т.ч. переупакування, перемаркування, фумігацію, дезактивацію, визначення кількості та якості, сертифікацію та страхування вантажів і контейнерів.

За рахунок коштів Замовника, проводить розрахунки з ними, оплачує збори та інші

обов`язкові платежі. У рамках вказаного договору ТОВ "Хіллдом Логістікс" надає щодо кожного контейнера(рів) ТОВ "Велотрейд" рахунки на оплату наданих послуг, а також довідку про транспортні витрати та в подальшому акти здачі-приймання робіт (наданих послуг).

У найменування робіт та послуг ТОВ "Хіллдом Логістікс" вказує за "морський фрахт за межами митної території України", а також вказує маршрут слідування. Як наслідок, ТОВ "Велотрейд" оплачує вказані рахунки, водночас умови співпраці із судноплавними компаніями, портами та складами тощо забезпечує, контролює та несе відповідальність виключно компанія-перевізник.

Крім того, ТОВ "Велотрейд" надає платіжні доручення про сплату послуг ТОВ "Хіллдом Логістікс".

Суд наголошує, що ТОВ "Велотрейд" укладає договір поставки з SHAOXING FEICHITEC IMPORT&EXPORT CO,, LTD на умовах FOB, вподальшому компанія- перевізник організовує доставку вантажу морським шляхом і надає рахунок на оплату, водночас на яких умовах ТОВ "Хіллдом Логістик" співпрацює із судноплавними лініями, транспортними компаніями та портами не має жодного відношення до митного оформлення товарів ТОВ "Велотрейд".

Вказане підтверджено листом ТОВ "Хіллдом Логістікс", який було отримано на запит ТОВ "Велотрейд".

На вимогу позивача ТОВ "Хіллдом Логістікс" пояснила свої умови співпраці з міжнародними судноплавними лініями. Так, в листі від 08.02.2023 року ТОВ "Хіллдом Логістікс" зазначив, що "з початком військової агресії Російської Федерації, транспортні агенти в Китайській Народній Республіці все частіше бажають співпрацювати із експедиторами з України по передоплаті. Тому, ми, як експедитори, фрахтуємо вантаж, а саме бронюємо під ваше замовлення декілька контейнерів для їх гарантії доставки та фіксації ціни фрахту, тому в лінійних коносаментах найчастіше вказано "Freight prepaid".

Ці умови оплати та співпраці відносяться виключно до компетенції експедитора та третіх осіб, що є комерційною таємницею ТОВ "Хіллдом Логістікс", а по-друге, не впливає на наші з вами взаєморозрахунки, оскільки ми надаємо вам рахунки на оплату, в яких чітко вказано номер контейнера, маршрут слідування, ціна наданих послуг".

Крім того, при наявності сумнівів митний орган може застосувати форми митного контролю визначених ст. 336 МК України, в тому числі надіслати запит до міжнародної судноплавної лінії, що вказана в коносаментах, з приводу надання пояснення їх умов співпраці з іншими транспортними компаніями, передбачених п.8: "направлення запитів до інших державних органів , установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, поданих митному органу".

Водночас як вказані обставини вплинули на ціну товару та коригування митної вартості митний орган не вказав.

Суд наголошує, що зазначені обставини в жодному разі не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару позивача.

Відповідно до ст. 53 МК України, морський коносамент взагалі не є документом, що підтверджує митну вартість товару. Таким чином, вказані умови оплати та співпраці відносяться виключно до компетенції експедитора та третіх осіб.

Водночас ТОВ "Велотрейд" надав повний пакет документів, що підтверджує транспортні витрати, а саме договір перевезення, рахунок на оплату, довідку про транспортні витрати, коносаменти, платіжні доручення про сплату за надані транспортні послуги, акти виконаних робіт, тому вказана обставина не може слугувати для коригування митної вартості товару.

Щодо розташування печатку посадової особи банку, суд зазначає наступне.

Відповідач в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару вказує, що підставою для коригування стало те, що ТОВ "Велотрейд" надав документи посадової особи банку, яке свідчить про підробку банківських платіжок. Однак, вказане не відповідає дійсності і необґрунтовано та без будь-яких реальних обставин і доказів вказано митним органом в тексті оскаржуваного рішення, оскільки ТОВ "Велотрейд" не надавав до митного оформлення банківські платіжки, що були засвідчені працівником банку, оскільки оплата по інвойсам настає після 120 днів з дня прибуття контейнера в пункт призначення. Водночас як вказані обставини вплинули на ціну товару та коригування митної вартості по Інвойсам митний орган не вказав.

Щодо посилання відповідача про те, що ТОВ "Хіллдом Логістікс" (компанія-перевізник) у договорі № 204018-119 від 04.01.2018 про надання транспортно-експедиторських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів з ТОВ "Хіллдом Логістікс" та ТОВ "Велотрейд" вказав розрахунковий рахунок в ПАТ "Укрсиббанк", а через 5 років, а саме у 2023 року в рахунках на оплату №397 від 26.01.2023 року вказав розрахунковий рахунок в ПАТ "Банк Восток" і це є обставиною, що вплинула на коригування митної вартості товару позивача.

Суб`єкт господарювання, юридична особа має право відкривати в установах банку

відкривати декілька розрахунковий рахунків, в тому числі із різною валютою платежу, однак вказане не може бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Крім того, з 1 листопада 2019 року усі банки України повністю завершили перехід на міжнародний стандарт номера банківського рахунка IBAN для зручної ідентифікації банківських рахунків і здійснення розрахунків між ними.

Відтепер номери рахунків клієнтів банків в Україні міститимуть 29 символів та відповідатимуть вимогам стандарту IBAN, який використовується у Європі.

Щодо надання звіту про оцінку майна, суд зазначає наступне.

У звіті про оцінку майна зазначено, що ринкова вартість відповідає вартості Товару, заявлена позивачем до митного оформлення, оскільки саме ринкова вартість приймає значення отримане при розрахунку за порівняльним підходом, оскільки цей підхід достатньо повного мірою відображає специфічні особливості об`єкту оцінки: враховує комплектність, загальний фізичний та технічний стан, запас ресурсу, знос об`єкту оцінки і може виступати в якості ринкової вартості.

Для товарів, переміщуваних через митний кордон України, застосовується вартість вказана в договорах, інвойсах або інших документах, що містять відомості про митну вартість.

Слід зазначити, що юридичні особи, які декларують товари, згідно законодавства України мають право довести достовірність відомостей, наданих для визначення митній вартості, вказаній в первинних документах. Надані декларантом відомості, і заявлена митна вартість повинні базуватися на фактичному і документально підтвердженій інформації. ТОВ "Велотрейд" надав вказаний звіт до відповідача саме для додаткового підтвердження.

Відповідач вказує, що "за допомогою інформації, отриманої за результатами здійснення митного контролю із зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиної автоматизованої інформації системи (ЄАІС), АСМО "Інспектор" встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено є більшим".

Водночас позивач зазначає, що відповідно до п. 2.1. Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за методом визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів і за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2020 року у справі №260/718/19, а також у постановах за участю позивача - ТОВ "Велотрейд" від 25 травня 2021 року у справі №520/10386/2020, від 24 листопада 2021 року у справі №520/11059/2020, від 13 січня 2022 року у справі №520/11061/2020, від 9 лютого 2022 року у справі 520/12621/2020, від 9 листопада 2022 року №520/10381/2020 вказав, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Застосування митницею ціни за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, з огляду на спрацювання модуля АСАУР, Верховний Суд визнав необґрунтованим, оскільки вважає, що індивідуальні характеристики того чи іншого товару можуть бути з`ясовані лише шляхом порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Тому застосування Митницею за відомостями спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України, де вказані митні декларації різних суб`єктів господарювання, позивач вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, митницею такого порівняння зроблено не було.

Тобто наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди подібні (аналогічні) товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Отже, суд дійшов висновку, що, прийнявши рішення про коригування митної вартості, відповідач діяв неправомірно, оскільки митна вартість є базою для визначення розміру належних до сплати позивачем митних платежів: мита та податку на додану вартість, наслідком коригування митної вартості товарів є збільшення розміру цих платежів.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та здатні вплинути на результат вирішення спору. Інші доводи сторін висновки суду не спростовують.

Щодо карток відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів транспортних засобів комерційного призначення, суд зазначає наступне.

Положеннями ч. 1 та 2 ст. 256 МК України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Відповідно до частин 9 та 10 ст. 264 Митного кодексу України митний орган не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом. Відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта.

Частиною 12 ст. 264 Митного кодексу України передбачено, що у разі в відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.

Таким чином, картка відмови у прийнятті митної декларації та у митному оформленні (випуску) товарів є документом, що формалізує негативне для декларанта рішення посадової особи органу доходів і зборів про завершення процедури декларування товарів, заявлених до митного оформлення на підставі конкретної митної декларації.

Стаття 24 Митного кодексу України гарантує кожній особі право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, дією або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Суд наголошує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Деякі аргументи не можуть бути підставою для надання детальної відповіді на такі доводи.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на те, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірності вчинених ним дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 8, 9, 10, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 257, 258, 262, 278 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" (, вул. Єнакіївська, буд. 2 Є, м. Харків, 61158) до Одеської митниці (, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної митної служби України від № UA 500130/2023/000011/2 від 13.02.2023 року.

Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної митної служби України № UA500130/2023/000031 від 13.02.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці (, вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А, м. Одеса, Одеська область, 65078) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" (, вул. Єнакіївська, буд. 2 Є, м. Харків, 61158) суму судового збору у розмірі 10307,00 грн. (десять тисяч триста сім гривень).

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 червня 2023 року.

Суддя Н.А. Полях