Справа № 640/12642/20
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигазінвест», до якої приєдналось Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року (м. Київ, дата складання повного тексту - 13.12.2022) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигазінвест» до Кабінету Міністрів України, треті особи: Головне управління ДПС у Черкаській області, Державна регуляторна служба України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигазінвест» звернулося до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України станом на 01.07.2019 щодо невиконання вимог частини шостої статті 18 «Заключні положення» Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» із змінами, внесеними Законом України від 07.02.2002 №3032-III та Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, якою визначено: «Для ліцензування діяльності, передбаченої цим Законом, використовуються бланки ліцензій єдиного зразка, встановленого Кабінетом Міністрів України»;

- зобов`язати Кабінет Міністрів України в межах своїх повноважень вчинити дії, направлені на встановлення бланків ліцензій єдиного зразка для ліцензування діяльності, передбаченої Законом України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» із змінами і доповненнями.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем було отримано ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, з яких позивач встановив, що не вони є ліцензіями з використанням бланків єдиного зразка, тобто не відповідають вимогам Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», фактично видані позивачу ліцензії є додатком до листа Державної фіскальної служби України від 30.05.2019 №17014/7/99-99-12-01-01-17, що свідчить про бездіяльність Кабінету Міністрів України в частині не затвердження єдиного державного зразка ліцензії, що у свою чергу призвело до порушення прав позивача, як суб`єкта господарювання.

Відповідач у своєму відзиві просив суд відмовити у задоволенні позову, зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2015 № 609 затверджено перелік органів ліцензування, відповідальними суб`єктами за видачу ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним є територіальні органи державної податкової служби. На виконання покладених вказаною постановою та положенням про державну податкову службу України завдань, уповноваженим органом з метою однакового підходу до ведення Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального було затверджено відповідні бланки ліцензії, зокрема на право роздрібної торгівлі пальним та у подальшому в межах дискреційних повноважень видано позивачу відповідні ліцензії, що свідчить про відсутність бездіяльності Кабінету Міністрів України. Крім того, позивачем не конкретизовано та не доведено порушення суб`єктом владних повноважень його прав, свобод або інтересів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин у справі. Апелянт вказує, що орган ДФС України не мав повноважень затверджувати бланк ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, оскільки таке зобов`язання в силу ч.6 ст.18 Закону №481/95-ВР властиве виключно відповідачу, при цьому уповноважений Кабінетом Міністрів України орган має обов`язок лише видавати такі ліцензії.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено про безпідставність доводів апеляційної скарги, відсутність підстав для її задоволення та відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» подано заяву про приєднання до апеляційної скарги.

В судовому засіданні 11.05.2023 протокольною ухвалою колегія суддів на місці ухвалила задовільнити заяву ТОВ «Автогазсервіс» про приєднання до апеляційної скарги ТОВ «Черкасигазінвест».

Колегія суддів звертає увагу, що повістку про дату, час та місце проведення судового засідання було направлено на поштову адресу ТОВ «Автогазсервіс», зазначену ним у заяві про приєднання до апеляційної скарги, а саме: 8-й км Смілянського шосе, с. Степанки, Черкаський район, Черкаська область.

Разом із тим, конверт повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

За правилами пунктів 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270) у разі відсутності адресата поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику за закінченням встановленого строку зберігання.

В той же час, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «Черкасигазінвест» є суб`єктом господарювання видом діяльності якого, поряд з іншими, являється - «Роздрібна торгівля пальним» (код КВЕД 47.30).

26.06.2019 з метою здійснення вказаної господарської діяльності, позивач звернувся до Головного управління ДФС у Черкаській області із відповідними заявами про видачу ліцензій пальним.

11.07.2019 Головне управління ДФС у Черкаській області видало, а позивач отримав ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним, зокрема орган ліцензування видав скаржникові такі документи дозвільного характеру: ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900203 від 11.07.2019 з терміном дії до 11.07.2024; ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900204 від 11.07.2019 з терміном дії до 11.07.2024; ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900206 від 11.07.2019 з терміном дії до 11.07.2024 із додатком; ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900207 від 11.07.2019 з терміном дії до 11.07.2024 із додатком; ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним № 1900295 від 12.12.2019 з терміном дії до 12.12.2024.

На думку позивача, вказані документи є додатком № 4 до листа Державної фіскальної служби України від 30.05.2019 № 17014/7/99-99-12-01-01-17, а не ліцензією, що є порушенням прав позивача.

Враховуючи наявну з боку відповідача бездіяльність, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача та надані ним докази не свідчать про порушення його прав та інтересів діями відповідача, оскільки матеріалами справи не підтверджується факт порушення прав та інтересів останнього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 113 Конституції України встановлено, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується цією Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України, зокрема, вживає заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина; забезпечує проведення фінансової, цінової, інвестиційної та податкової політики; політики у сферах праці й зайнятості населення, соціального захисту, освіти, науки і культури, охорони природи, екологічної безпеки і природокористування.

За змістом статті 41 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України спрямовує свою діяльність на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, Програми діяльності Кабінету Міністрів України, схваленої Верховною Радою України.

Кабінет Міністрів України відповідно до Конституції та законів України здійснює свої повноваження шляхом прийняття рішень на його засіданнях більшістю голосів від посадового складу Кабінету Міністрів України, визначеного відповідно до статті 6 цього Закону.

Згідно з частинами першою та другою статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження. Акти Кабінету Міністрів України нормативного характеру видаються у формі постанов Кабінету Міністрів України.

Відповідно до глави 29 Регламенту Кабінету Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.07.2007 № 950, акти Кабінету Міністрів нормативного характеру видаються у формі постанов.

Законом України від 23.11.2018 року №2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» внесені зміни до Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» відповідно до яких оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Відповідно до статті 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Ліцензії на право оптової торгівлі пальним видаються терміном на п`ять років органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України. Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років. Ліцензії на право оптової торгівлі видаються терміном на п`ять років уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі.

Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір отримати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в контролюючих органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним суб`єктом господарювання зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Відповідно до статті 1 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального ведеться центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, у порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, та розміщується у вільному доступі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2015 №609 «Про затвердження переліку органів ліцензування та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» органом ліцензування видів господарської діяльності, зокрема з роздрібної торгівлі пальним та зберігання пального визначено територіальні органи ДПС.

Державною фіскальною службою України на виконання вимог підпункту 27 пункту 4 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 з метою однакового підходу до ведення Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального та оформлення ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним та/або зберігання пального на паперовому носії, листом від 30.05.2019 № 17014/7/99-99-12-01-01-17 затверджено бланк ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним.

За результатами розгляду заяви ТОВ «Черкасигазінвест» від 26.06.2019, уповноваженим органом було видано останньому п`ять ліцензій встановленого листом ДФС України від 30.05.2019 № 17014/7/99-99-12-01-01-17 зразка, що свідчить про виконання податковим органом повноважень, визначених ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 № 481/95-ВР.

Отже, з аналізу вищевказаних приписів законодавства, судом встановлено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним/зберігання пального затверджуються і видаються саме уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади, а не Кабінетом Міністрів України, як помилково стверджував позивач.

Колегія суддів зазначає, що суспільні відносини у сфері ліцензування видів господарської діяльності, виключний перелік видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, уніфікований порядок їх ліцензування, нагляд і контроль у сфері ліцензування, відповідальність за порушення законодавства у сфері ліцензування видів господарської діяльності регулює (встановлює, визначає) Закон України «Про ліцензування видів господарської діяльності».

Відповідно до пункту третього частини другої статті 2 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» дія цього Закону не поширюється на ліцензування таких видів господарської діяльності, як: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Пунктом сьомим частини першої статті 7 вказаного Закону визначено, що ліцензуванню підлягають такі види господарської діяльності: виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

З аналізу наведеного слідує, що дія Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» не поширюється на ліцензування такого виду господарської діяльності як - виробництво і торгівля пальним.

Тобто, законодавець виокремив та урегулював ліцензування вказаного виду господарської (виробництво і торгівля пальним) Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Наведене повністю спростовує доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування до спірних у цій справі правовідносин Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» та як наслідок невірного тлумачення судом першої інстанції вказаного Закону.

Колегія суддів зазначає, що ТОВ «Черкасигазінвест» є суб`єктом господарювання видом діяльності якого, поряд з іншими, являється - «Роздрібна торгівля пальним» (код КВЕД 47.30).

26.06.2019 з метою здійснення вказаної господарської діяльності, позивач звернувся до Головного управління ДФС у Черкаській області із відповідними заявами про видачу ліцензій пальним.

11.07.2019 Головне управління ДФС у Черкаській області видало, а позивач отримав ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним, зокрема орган ліцензування видав скаржникові такі документи дозвільного характеру: ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900203 від 11.07.2019 з терміном дії до 11.07.2024; ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900204 від 11.07.2019 з терміном дії до 11.07.2024; ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900206 від 11.07.2019 з терміном дії до 11.07.2024 із додатком; ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним реєстраційний номер 1900207 від 11.07.2019 з терміном дії до 11.07.2024 із додатком; ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним № 1900295 від 12.12.2019 з терміном дії до 12.12.2024.

Доказів та посилань на те, що вказані ліцензії було відкликано чи анулювано з причин їх не відповідності чинному законодавство, позивачем надано не було.

Відтак, вказана обставина є прямим підтвердженням того, що наявні у ТОВ «Черкасигазінвест» ліцензії є такими, що відповідають чинному законодавству та видані відповідним органом.

Зважаючи на викладене, слід наголосити, що здійснення позивачем господарської діяльності на підставі відповідних ліцензійних документів, станом на момент звернення до суду вкотре свідчить про відсутність порушених прав ТОВ «Черкасигазінвест», оскільки така особа жодним чином не обмежена у можливості скористатися законодавчим правом на отримання відповідної ліцензії.

При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

Тобто, порушення або оспорювання прав та інтересів особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковими.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Водночас, доводи позивача та надані ним докази не свідчать про порушення його прав та інтересів діями відповідача, оскільки матеріалами справи не підтверджується факт порушення прав та інтересів останнього.

При цьому, звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

У даному випадку, позивачем не наведено доводів, а судом не встановлено порушення прав, свобод та законних інтересів позивача станом на дату винесення рішення у межах даної справи, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигазінвест», до якої приєдналось Товариство з обмеженою відповідальністю «Автогазсервіс» - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 грудня 2022 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 12.06.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна