Справа № 360/4037/21
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року справа №360/4037/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Сімейка Артура Миколайовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі №360/4037/21 (головуючий І інстанції Тихонов В.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати п. 1 Наказу № 1841 від 02.07.2021 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та вжиття заходів дисціплінарного впливу до окремих працівників поліції Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області" Головного управління Національної поліції у Луганській області про застосування до майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області, дисциплінарного стягнення - звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати Наказ № 256 о/с по особовому складу від 05.07.2021 Головного управління Національної поліції у Луганській області про звільнення зі служби в поліції, майора поліції ОСОБА_1 , заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області з 09.07.2021;

- поновити ОСОБА_1 , на службі в Національній поліції на посаді заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Сєвєродонецького районного управління поліції ГУНП в Луганській області з 10.07.2021.

- стягнути з Головного управління Національної поліції у Луганській області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2021 до дня ухвалення судом рішення.

В обґрунтування позову зазначив, що проходив службу в органах внутрішніх справ - УМВС України в Луганській області, потім в Національній поліції.

08.06.2021 позивач був затриманий працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську.

В подальшому до ГУНП в Луганській області надійшла інформація, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 20000115 від 08.06.2021 за ч. 3 ст. 368 КК України позивачу було 16.06.2021 повідомлено про підозру.

Наказом позивач був відстороненій від виконання службових обов`язків на час проведення службового розслідування, а наказом ГУНП в Луганської області № 1841 від 02.07.2021, який у подальшому був реалізований наказом № 256 о/с від 05.07.2021, на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 Закону України "Про Національну поліцію".

Накази є протиправними, підлягають скасуванню, а звільнення позивача зі служби в поліції є незаконним.

Позивача не ознайомили з результатами службового розслідування. В наказах ГУНП у Луганській області зазначено виключно інформацію з кримінального провадження і відсутні посилання на обставини, встановлені під час службового розслідування. Застосування дисциплінарного стягнення за вчинення дій, що є предметом розслідування у кримінальному провадженні, до винесення вироку, є порушенням презумпції винуватості та порушенням прав позивача.

На момент завершення службового розслідування існувало лише повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а вина позивача по теперішній час не доведена у встановленому законом порядку.

При цьому застосування дисциплінарного стягнення не може ґрунтуватись на припущеннях або недоведених фактах.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням представник позивача звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не виклав в рішенні мотивів, на підставі яких він дійшов висновку, що факт неетичної поведінки позивача підтверджено матеріалами службового розслідування.

Наказ про звільнення позивача містить посилання на особисту недисциплінованість позивача, безвідповідальне ставлення до виконання службових обов`язків, грубе порушення вимог Статуту, та в останню чергу на неетичну поведінку.

Однак рішення суду першої інстанції не містить висновків щодо перелічених всіх підстав звільнення позивача зі служби, також не містить висновків щодо кваліфікації діянь позивача стосовно кожного правопорушення, вчинення яких йому інкриміновано.

Оскільки результатом службового розслідування не встановлено наявності в діях позивача складу дисциплінарного правопорушення, матеріали ґрунтуються виключно на інформації та доказах, добутих в рамках кримінального провадження, тому накази є протиправними, а звільнення позивача не законним.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Сторони про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

Станом на червень 2021 року ОСОБА_1 обіймав посаду заступника начальника сектору кримінальної поліції № 3 Сєвєродонецького районного управління поліції ГУ НП в Луганській області.

15.06.2021 ОСОБА_1 був затриманий працівниками Територіального управління ДБР, розташованого у м. Краматорську, на проспекті Перемоги м. Лисичанська Луганської області в зв`язку з отриманням ним неправомірної вигоди від особи за не притягнення до кримінальної відповідальності.

Наказом ГУНП в Луганській області від 16.06.2021 № 690 призначено проведення службового розслідування за фактом затримання працівниками Луганського управління ДВБ НПУ та ТУ ДБР, майора поліції ОСОБА_1 , дисципліни окремими працівниками ГУНП в Луганській області, вказаний наказ доведений позивачу під підпис 22.06.2021.

За результатами службового розслідування складено висновок від 02 липня 2021 року (а.с.78)

У висновку зазначено, що відомості щодо відкриття 08.06.2021 кримінального провадження № 20000115 за ч. 3 ст. 368 КК України, вважати такими, що підтвердилися.

За особисту недисциплінованість, безвідповідальне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог п.п. 1, 3, 4, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, вимог керівництва НПУ та ГУНИ в Луганській області щодо посилення заходів із зміцнення дисципліни і законності, що виразилось у відносинах з громадянином ОСОБА_2 , які не пов`язані з безпосереднім виконанням службових обов`язків під час несення служби, суперечать сутності і призначенню правоохоронних інституцій, підривають авторитет та довіру громадян до поліції, заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Сєвєродонецького РУН ГУНП в Луганській області майора поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції.

На підстав висновків службового розслідування ГУ НП в Луганській області прийнято наказ від 02.07.2021 № 1841 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності та вжиття заходів дисциплінарного впливу до окремих працівників поліції Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області». (а.с.105-106)

Цим наказом за особисту недисциплінованість, безвідповідальне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог п.п. 1, 3, 4, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, вимог керівництва НПУ та ГУНП в Луганській області щодо посилення заходів із зміцнення дисципліни і законності, що виразилось у відносинах з громадянином ОСОБА_2 , які не пов`язані з безпосереднім виконанням службових обов`язків під час несення служби, суперечать сутності і призначенню правоохоронних інституцій, підривають авторитет та довіру громадян до поліції, заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Сєвєродонецького РУН ГУНП в Луганській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Наказом ГУ НП в Луганській області від 05.07.2021 № 256 о/с позивача звільнено зі служби за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ( в зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) (а.с.23).

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією ГУ НП в Луганській області встановлено, що 15.06.2021, приблизно о 18.30, ОСОБА_1 , перебуваючи на вихідному дні після добового наряду у цивільному одязі, керуючи автомобілем HYUNDAI TUCSON, д.н. НОМЕР_1 (власниця ОСОБА_1 ), рухався проспектом перемоги в м. Лисичанську Луганської області. В районі торгівельного центру «Кристалл» його автомобіль був зупинений працівниками ТУ ДБР ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях шляхом блокування транспортними засобами, після чого його було затримано.

Під час проведення обшуку автомобілю HYUNDAI TUCSON, д.н. НОМЕР_1 , з його салону працівниками ТУ ДБР було вилучено грошові кошти окремими сумами 10000 та 811 гривень. Також у ОСОБА_1 вилучено його мобільний телефон. Останнього затримано в порядку ст. 208 КПК України.

В подальшому було отримано інформацію про те, що вищевказані заходи здійснювались працівниками ТУ ДБР в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 20000115 від 08.06.2021, розпочатому за ч. 3 ст. 368 КК України.

16.06.2021 до ГУНП в Луганській області надійшла інформація про повідомлення майору поліції ОСОБА_1 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Зміст підозри свідчить, що 06.05.2021 близько 13:00 співробітниками поліції у громадянина ОСОБА_2 було виявлено згорток з невідомою речовиною, після чого останнього було доставлений до відділу поліції № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНИ в Луганській області, де він зустрів раніше йому знайомого заступника начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 якому повідомив, що у нього виявили невідомий згорток, на що останній попрохав після проведення слідчих дій зайти до нього.

06.05.2021 приблизно о 14:00 слідчим відділу поліції № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області у ОСОБА_2 було вилучено згорток з невідомою речовиною білого кольору. За даним фактом відділом поліції № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській було розпочато кримінальне провадження № 0000201 від 06.05.2021 за ч. 1 ст. 309 КК України.

07.05.2021 ОСОБА_2 зустрівся з заступником начальника сектору кримінальної поліції відділу поліції № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 , біля магазину «Сільпо» розташованого за адресою: м. Лисичанськ, просп. Перемоги, 86, де у власному автомобілі ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про кримінальне провадження розпочате за фактом вилучення у нього невідомої речовини. В цей час у заступника начальника кримінальної поліції відділу поліції № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 , виник злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_2 , за фактом виявлення у нього невідомої речовини та подальшого не притягнення його до кримінальної відповідальності.

З метою реалізації злочинного умислу 07.05.2021 ОСОБА_1 перебуваючи у автомобілі ОСОБА_2 , почав вимагати у останнього грошові кошти за не притягнення його до кримінальної відповідальності у сумі 10000 гривень.

07.06.2021 під час зустрічі біля магазину «Сільпо» за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_2 , що наразі вирішується питання про повідомлення останньому підозри за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 309 КК України та для не притягнення його до кримінальної відповідальності йому необхідно надати 14.06.2021 неправомірну вигоду у сумі 10000грн.

14.06.2021, близько 22:00, ОСОБА_2 зустрівся з заступником начальника кримінальної поліції відділу поліції 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 , де в його автомобілі HYUNDAI TUCSON знову запропонував надати йому неправомірну вигоду у розмірі 10000 гривень за не притягнення до кримінальної відповідальності.

Перебуваючи у пригніченому психічному стані, ОСОБА_2 вимушено погодився на протиправну вимогу щодо передачі ОСОБА_1 неправомірної вигоди у зазначеній сумі.

15.06.2021, приблизно о 17:51, у телефонній розмові ОСОБА_1 надав вказівку ОСОБА_2 під`їхати до магазину «Сільпо» за адресою АДРЕСА_1 , куди він зараз під`їде. 15.06.2021 приблизно о 17:56 ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_2 , якому надав вказівку сісти у його автомобіль HYUNDAI TUCSON н.з. НОМЕР_1 , який перебував біля будинку 105 по просп. Перемоги в м. Лисичанськ. Сівши до автомобілю ОСОБА_2 за вказівкою заступника начальника кримінальної поліції відділу поліції № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_1 поклав грошові кошти у сумі 10000 гривень між переднім водійським та пасажирським сидінням, та при цьому запевнив ОСОБА_2 про не притягнення останнього до кримінальної відповідальності. Після отримання грошових коштів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишив автомобіль, після чого ОСОБА_1 був затриманий працівниками правоохоронних органів (арк.спр.78-86).

Під час службового розслідування ОСОБА_1 надано пояснення від 22.06.2021 щодо обставин за яких він пояснив, що 15.06.2021 він змінився після добового чергування та приблизно о 18:00 разом з дружиною рухався на автомобілі марки HYUNDAI TUCSON н. з. НОМЕР_1 по проспекту Перемоги в м. Лисичанську. За кермом автомобіля перебувала дружина, яка зупинилася біля супермаркету «Сільпо», після чого вийшла з автомобіля та пішла за покупками. Перебуваючи в автомобілі йому зателефонував ОСОБА_3 та запитав де він зараз знаходиться, на що ОСОБА_1 повідомив своє місце знаходження та в цей же час побачив автомобіль ОСОБА_4 - ВАЗ 2110 біло кольору з шашкою «Тахі». В розмові ОСОБА_3 повідомив, що зараз під дійде до автомобіля ОСОБА_1 . Чекаючи вищевказаного, ОСОБА_1 вийшов з автомобіля та покуривши сів за його кермо. В цей час, до вказаного автомобіля підійшов ОСОБА_3 та сів на передне пасажирське сидіння, після чого він відразу дістав грошові кошти та почав їх рахувати, при цьому складував їх між переднім водійським та пасажирським сидіннями.

Вказані подія його розхвилювала, оскільки вона відбувалася дуже швидко, також далося те, що він перебував після добового чергування, та не спав всю ніч, тому не зміг відреагувати на вказану подію. ОСОБА_3 його про щось попрохав, однак останній нічого не зрозумів оскільки все відбувалось дуже швидко. Далі ОСОБА_3 вийшов з автомобіля, та через декілька секунд його авто, з лівого боку, було заблоковано раніше невідомим йому автомобілем. В подальшому з вказаного автомобіля вийшли працівники спецслужб, які його затримали. Як в подальшому стало відомо ОСОБА_1 , його затримали працівники служби безпеки України та державного бюро розслідувань.

Крім цього ОСОБА_1 зазначив, що раніше він з ОСОБА_5 не домовлявся про отримання ним будь-якої неправомірної вигоди, додав, що гроші, які залишив в автомобілі ОСОБА_3 він не чіпав та не перекладав. Вказав, що він має докази, які підтверджують той факт, що вказана подія була провокацією злочину, однак покази з даного приводу він буде надавати в рамках досудового розслідування (арк.спр.95-96).

З пояснень начальника сектору кадрового забезпечення відділу поліції №3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_6 вбачається, що 15.06.2021 ОСОБА_1 знаходився на вихідному дні, оскільки 14.05.2021 заступив на добове чергування відповідальним по відділу поліції № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області. Особисто ОСОБА_1 був ознайомлений з нормативно-правовими актами про запобігання корупції та знав вимоги ГУНП в Луганській області щодо недопущення порушень службової дисципліни та антикорупційного законодавства. Під особистий підпис ОСОБА_1 доведено вимоги голови НПУ, викладені в листі від 08.02.2021 № 1884/01/12-2019 «Про заходи щодо зміцнення службової дисципліни та законності в діяльності поліції», а також ОСОБА_1 неодноразово попереджений про персональну відповідальність за стан дотримання особовим складом дисципліни та законності.

Аналогічні пояснення дали начальник відділу поліції № 3 Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_7 , начальник Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області ОСОБА_8 , заступник начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в луганській області ОСОБА_9 .

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що вчинення дисциплінарного проступку позивачем повністю підтверджується висновком службового розслідування, отже, відповідач, видаючи накази про звільнення ОСОБА_1 , діяв у спосіб і в межах своїх повноважень, визначених законодавством.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно статті 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

На підставі частини першої статті 17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Відповідно до пунктів 1,2 частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Частиною другою статті 18 Закону встановлено, що поліцейський зобов`язаний професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно частини першої статті 19 Закону України "Про національну поліцію" поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

На підставі частиною другою статті 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Згідно частин першої та другої статті 1 Закону України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" (далі - Дисциплінарний статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4, 6 частини третьої статті 1 Статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України.

Згідно з частиною першою статтею 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Дисциплінарним проступком, відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту, визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Частинами першою, другою та четвертою статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: 1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; 2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; 3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; 4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; 5) користуватися правничою допомогою.

Згідно статті 22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним в підпункті «з» (поліцейські) пункту 1 частини 1 статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди (грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законних на те підстав) для себе чи інших осіб.

На підставі частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів:

1) відмовитися від пропозиції;

2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію;

3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників;

4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Як визначено частиною третьою статті 11 Закону України "Про Національну поліцію" рівень довіри населення до поліції є основним критерієм оцінки ефективності діяльності органів і підрозділів поліції.

Відповідно частини першої статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Метою Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 (далі Правила), є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Відповідно до абзаців 1,2,3 пункту першого розділу II Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України.

Згідно пункту третього розділу IV Правил поліцейський за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики.

На підставі абзацу 5 пункту першого розділу II Правил під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України.

Зі змісту присяги працівника поліції слідує, що його поведінка має відповідати очікуванню громадськості й забезпечувати довіру суспільства та громадян до поліції, не тільки під час виконання службових обов`язків, а й у повсякденному житті. Працівник поліції має усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, стверджувати та відстоювати честь і гідність свого звання, несучи відповідальність перед державою і суспільством та вживати заходів задля підвищення авторитету і позитивного іміджу органів поліції.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

За статтею 14 Дисциплінарного статуту, обставини дисциплінарного проступку підлягають з`ясуванню під час проведення службового розслідування і в разі підтвердження факту його вчинення на поліцейського повинно бути накладене дисциплінарне стягнення, у тому числі, шляхом його звільнення зі служби, що є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

З урахуванням положень частини другої статті 5 Дисциплінарного статуту, притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності є самостійним юридичним наслідком, який настає у разі скоєння ним дисциплінарного проступку. Обставини, що передували притягненню особи до даного виду відповідальності, можуть потягнути за собою настання інших наслідків у вигляді адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, але, це не може слугувати підставою для звільнення працівника поліції саме від дисциплінарної відповідальності.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.04.2019 у справі № 804/1831/16.

Однією із загальних рис дисциплінарної відповідальності, якою вона відрізняється від інших видів юридичної відповідальності, є можливість її застосування без рішення суду на підставі вчинення дисциплінарного проступку.

Аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями Кримінального кодексу України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу. На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Матеріали справи свідчать, що дисциплінарна комісія не вирішувала питання про обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_1 , яке здійснюється в межах кримінального провадження, а лише перевірила викладені у матеріалах службового розслідування відомості на предмет дотримання вимог, що ставляться до посадових осіб органів Національної поліції та наявності в описаних позивача діях складу дисциплінарного проступку.

Рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 , хоч і прийнято на підставі відомостей згідно матеріалів кримінального провадження, розпочатого відносно нього за частиною 3 статті 368 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Враховуючи, що позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, адміністративний суд під час розгляду справи повинен самостійно кваліфікувати поведінку особи на предмет наявності в ній ознак дисциплінарного проступку і дійти власних висновків щодо правомірності такої поведінки з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Як свідчать матеріали справи позивача звільнено зі служби в поліції за особисту недисциплінованість, безвідповідальне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, грубе порушення вимог п.п. 1, 3, 4, 6 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п.п. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, вимог керівництва НПУ та ГУНП в Луганській області щодо посилення заходів із зміцнення дисципліни і законності, що виразилось у відносинах з громадянином ОСОБА_2 , які не пов`язані з безпосереднім виконанням службових обов`язків під час несення служби, суперечать сутності і призначенню правоохоронних інституцій, підривають авторитет та довіру громадян до поліції.

Відповідач вбачав склад дисциплінарного проступку позивача у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських.

Нехтування позивачем вимогами Закону № 580-VІІІ, Присяги працівника поліції, Дисциплінарного статуту та Правилами поведінки, на переконання відповідача, призвело до скоєння ним проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції і її працівників в очах громадськості, порушує етику поведінки поліцейського та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків і проходження служби у НП України.

Суд звертає увагу, що вчинки, які дискредитують працівників поліції та органи Національної поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Вчинення навіть одного проступку, який ганьбить звання офіцера поліції, нівелює всі попередні заслуги поліцейського, оскільки дискредитує не лише особу поліцейського, а й поліцію в цілому, як орган, що служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення таких дій, які підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, слідує, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги.

Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Як висновується з аналізу нормативно-правових актів, які регулюють діяльність працівників органів поліції, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Подібний за змістом висновок викладений в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 810/2073/16, постанові від 14 липня 2022 року у справі № 520/1795/19.

Щодо доводів представника позивача, що відповідач фактично поклав в основу службового розслідування дані оголошеної позивачу підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України суд зазначає наступне.

Відсутність вироку суду про визнання позивача винним в інкримінованих кримінальних правопорушень не є підставою для скасування оспорюваних наказів, адже його звільнено не за вчинення злочину, а за порушення службової дисципліни.

Зокрема, в наказі про звільнення вказаний п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону № 580, а не пункт 10 цієї норми.

Законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення протиправних діянь, зокрема, у розрізі кримінально-правого та дисциплінарно-правового аспектів.

Кримінальна відповідальність поліцейського настає у випадках вчинення ним кримінального правопорушення, а порядок застосування такого виду юридичної відповідальності визначено Кримінальним процесуальним кодексом України.

Натомість, як визначено частиною другою статті 19 Закону № 580, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарна та кримінальна відповідальність поліцейського є окремими видами юридичної відповідальності, порядок та підстави притягнення поліцейських до конкретного виду юридичної відповідальності здійснюється за окремими процедурами, урегульованими різними нормативно-правовими актами.

Суд зазначає, що реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення службової дисципліни є окремою підставою для звільнення, яка не пов`язана із порушенням кримінальної справи та набрання чинності вироком суду.

А наявність кримінального провадження, відкритого стосовно особи, яка проходить службу в поліції, не виключає можливості застосування стосовно цієї особи наслідків, передбачених пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580 у разі встановлення під час службового розслідування невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни.

Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом в постановах від 30.08.2022 у справі № 120/8381/20-а, від 14 березня 2023 року у справі № 320/1206/21.

Таким чином позивача звільнено не за підозру у вчиненні злочину, а за порушення службової дисципліни.

Рішення у кримінальному провадженні не може свідчити про наявність чи відсутність вини особи у скоєнні дисциплінарного проступку або самого факту скоєння такого проступку, так як у цьому випадку надається правова кваліфікація діям (бездіяльності) особи на підставі Кримінального кодексу України. Предметом цього спору є порушення позивачем службової дисципліни.

Колегія суддів враховує, що рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, хоч і прийнято в тому числі на підставі відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, розпочатого відносно нього за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, однак ґрунтується на самостійних правових підставах.

Порушення, зафіксовані у висновку службового розслідування, у своїй сукупності свідчать про вчинення, зокрема, позивачем дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни, несумісного з продовженням служби у поліції.

Таким чином, навіть за відсутності у майбутньому обвинувального вироку суду за результатами розгляду кримінального провадження, з урахуванням поведінки позивача та стану дотримання ним службової дисципліни, колегія суддів вважає правомірним та обґрунтованим застосування відповідачем до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення.

Дисциплінарний проступок позивача виявився у недотриманні принципів діяльності поліцейського та вчиненні дій не сумісних з вимогами, що пред`являються до професійно-етичних якостей поліцейських. Позивач, в силу своїх службових обов`язків, був зобов`язаний не допускати зв`язків і не вчиняти дій, які ганьблять звання працівника поліції або підривають її авторитет чи носять корисливий або протиправний характер.

З огляду на встановленні службовим розслідуванням обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку.

З огляду на сукупність встановлених фактичних обставин, висновків Верховного Суду у аналогічних та подібних правовідносинах, виходячи із вимог національного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд погоджується із висновками суду першої інстанції, що звільнення ОСОБА_1 зі служби в Національній поліції України відбулось на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством, що обумовлює відсутність підстав для скасування наказів про його звільнення зі служби в поліції.

Враховуючи, що інші позовні вимоги позивача: про поновлення позивача на службі в поліції та стягнення з ГУ НП в Донецькій області на користь позивача грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу є похідними від позовних вимог про скасування наказів про звільнення, тому похідні позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки в межах доводів апеляційної скарги судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Відповідно до статті 139 КАС України розподіл судових витрат по справі не здійснюється.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Сімейка Артура Миколайовича, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 360/4037/21 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2021 року у справі № 360/4037/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 12 червня 2023 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 12 червня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв