Справа № 615/280/23
Суддя: Токмакова А. П.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 615/280/23
Провадження № 2-а/615/4/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Валки

Валківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Токмакової А.П.,

секретаря судового засідання Партола О.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду м. Валки Харківської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови у справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

встановив:

17.02.2023 представник позивача Мух К.Б. звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати постанови серії БАД №355181 від 10.02.2023 та №355067 від 11.02.2023, за кожною з яких до позивача застосоване адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач цілком не згоден із постановами, які є протиправними та порушують належні йому права, тому підлягають скасуванню.

Пояснила, що 10.02.2023 позивач рухався на т/з КАМАЗ 5410, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом ОДАЗ 9370, д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , дорогою М03 Київ-Харків-Довжанський у напрямку Харків-Київ. Приблизно о 09:10 год. на 395 км його зупинив інспектор взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_3 для перевірки документів на ДСПП в смт. Чутово Полтавської області та відразу став вимагати водійське посвідчення, технічний паспорт на т/з та товарно-транспортну накладну на вантаж, який він перевозив. Після чого інспектор вказав, що т/з перевантажено, в діях позивача нібито є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки він порушив вимоги п.22.1 ПДР України.

Крім того, 11.02.2023 позивач рухався на т/з КАМАЗ 5410, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом ОДАЗ 9370, д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_2 , дорогою М03 Київ-Харків-Довжанський у напрямку Харків-Київ. Приблизно о 08:45 год. на 395 км його зупинив інспектор взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області ДПП Дорошенко С.В. для перевірки документів на ДСПП в смт. Чутово Полтавської області та відразу став вимагати водійське посвідчення, технічний паспорт на т/з та товарно-транспортну накладну на вантаж, який він перевозив. Після чого інспектор вказав, що т/з перевантажено, в діях позивача нібито є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки він порушив вимоги п.22.1 ПДР України. Будь-яких причин зупинки не назвав.

Посилаючись на ст.35 ЗУ «Про національну поліцію», представник позивача вважає, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинки ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Окрім того, з урахуванням ст.19 Конституції України, ч.1 ст.8, п.1-3 ч.1 ст.18 цього Закону поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Проте, всупереч цих положень Закону поліцейські жодного разу не інформували позивача про конкретну причину зупинки транспортного засобу та його фактичне затримання разом з транспортним засобом з детальним описом підстав зупинки, а лише після вимог про надання товарно-транспортної накладної зазначали про нібито порушення п.22.1 Правил дорожнього руху, що підтверджується самим змістом постанов, де відсутні будь-які посилання на інші порушення ПДР, які б могли стати підставою для законної зупинки.

Звернула увагу, що у Постанові від 15.03.2019 у справі №686/11314/17 Верховний Суд дійшов висновку, що вимозі про пред`явлення документів, передбачених п.2.1 ПДР України, повинно передувати порушення водієм ПДР. Якщо ж такого порушення не було, то зупинка транспортного засобу та вимога про пред`явлення документів, зокрема, посвідчення водія, реєстраційного документа на транспортний засіб, є незаконною.

Наполягає, що Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зокрема, розділ 22, яким регламентовано правила перевезення вантажів (вимоги щодо ваги, габаритів, тощо), не містить вимог щодо наявності у водія товарно-транспортної накладної на вантаж.

Вважає, що поліцейські всупереч чинним положенням ст.14,16 ЗУ «Про дорожній рух», п.2 ч.1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію», п.1.3, 2.1, 2.4 ПДР України, незаконно зупиняючи позивача, одразу вимагали саме товарно-транспортну накладну на вантаж, а не передбачені ПДР України документи.

Як зазначає представник, позивачу не зрозуміло, за яких підстав поліцейські УПП в Полтавській області ДПП дійшли висновків щодо перевантаження, оскільки ніхто з них не перевіряв вагу автомобіля, не з`ясував, яка вага автомобіля без навантаження.

Вказала, що рух механічного т/з КАМАЗ 5410, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом ОДАЗ 9370, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснюється за допомогою зчіпного механізму, тому загальна маса т/з визначається як маса автомобіля та напівпричепа. Напівпричіп має часткове навантаження на т/з, що слугує тягачем, в зв`язку з чим, на її думку, навіть обрахунки максимально дозволеної маси навантаження на т/з поліцейським визначено неправильно. Крім того, чи дійсно в автомобілі позивача був вантаж у тій кількості, в якій зазначено в накладній, під час винесення постанов поліцейськими також не встановлювалось.

У відповідності до п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, стверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тобто, ТТН, на думку представника позивача, не може бути єдиним та беззаперечним доказом підтвердження реальної маси відповідного транспортного засобу станом на час його зупинки. До аналогічної правової позиції дійшов Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 справа № 802/518/17-а.

Просить врахувати висновки ЄСПЛ у справах «Надточій проти України», «Кобець проти України», «Авшар проти Туреччини», «Яношевич проти Швеції», «Дактарас проти Литви», Салабіаку проти Франції», згідно яких Уряд визнав карним кримінально-правовий характер Кодексу про адміністративні правопорушення. Доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

Принцип презумпції невинуватості вимагає, окрім іншого, аби члени суду, виконуючи свої функції, не відштовхувались від наперед ствердженого уявлення, що підсудний скоїв діяння, у якому його обвинувачують; сторона обвинувачення має обов`язок доведення, а сумнів має тлумачитись на користь обвинуваченого. Водночас, сторона обвинувачення має повідомити зацікавленій особі, у чому її обвинувачують, аби надати можливість підготувати і згодом представити свій захист, а також надати докази, достатні для обґрунтування обвинувального акту.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція. Обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади. Тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

З урахуванням п.2 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважає, що у справах про адміністративні правопорушення встановлена гарантія презумпції невинуватості, згідно з якою особа не може вважатися винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, доки її вина не буде доведена відповідним державним органом.

Після виконання вимог ст.171 КАС України на підставі ухвали Валківського районного суду Харківської області від 09.03.2023 відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до судового розгляду у відповідності до вимог ст.ст.268,269,286 КАС України, в зв`язку з чим роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу.

04.04.2023 до суду надійшов відзив, в якому представник УПП в Полтавській області ДПП Грешнова А.Ю. просить відмовити в задоволенні позову через його безпідставність та необґрунтованість.

Наголошує, що завданнями і функціями УПП в Полтавській області ДПП відповідно до розділу 2 Положення про Департамент Патрульної поліції, затвердженого наказом НП України від 18.11.2015 №96 є: реалізація державної політики у сфері забезпечення публічної безпеки і громадського порядку, охорони та захисту прав і свобод людини, інтересів суспільства й держави, протидії злочинності, безпеки дорожнього руху, виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, контроль за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Повноваженнями поліцейського патрульної поліції згідно посадової інструкції, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 05.01.2016 за № 4/1 під час несення служби є: розгляд справи про адміністративні правопорушення та застосування заходів адміністративного впливу до правопорушників, які вчинили адміністративне правопорушення у випадках та в спосіб, які передбачені законодавством.

Вважає, що думка правопорушника та незгода його з притягненням до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та його звільнення від адміністративної відповідальності.

Наполягає, що з урахуванням вимог ст.9 КУпАП позивач допустив порушення вимог безпеки дорожнього руху за викладених у спірних постановах обставин, яке відбулось повторно, тому поліцейськими винесено постанов за одне і те ж порушення.

Звернула увагу, що з урахуванням вимог п.22.1 ПДР маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до витягу із бази даних НАІС ДДАІ МВС України щодо транспортного засобу (причепу) ОДАЗ 9370, д.н.з. НОМЕР_2 , максимальна вага становить 19100 кг, при цьому вага самого причепу становить 6420 кг, тому коли від повної маси віднять масу самого причепу (19100-6420 = 12680) можлива вага для перевезення, на думку представника відповідача, становить 12680 кг. Разом з тим, із товарно-транспортних накладних, наданих для перевірки, позивач перевозив вантаж вагою 20040 кг (№19.02 від 10.02.2023), 20040 кг (№21.02 від 11.02.2023), перевищивши максимально допустиму вагу, чим допустив порушення ПДР.

Вважає зупинку транспортного засобу під керуванням позивача законною, оскільки здійснена поліцейськими, які заступили на чергування згідно розстановки нарядів екіпажу на пункт перепустки автомобілів блокпост (в`їзд та виїзд т/з з смт. Чутове в напрямку м. Харків), тому враховуючи введення на всій території України воєнного стану, згідно п.10 постанови КМУ №1456 від 29.12.2022 можуть зупиняти транспортні засоби, котрі здійснюють рух через блокпости, контрольні пункти в`їзду-виїзду та мають право перевіряти документи, а відповідно до п.5 Постанови мають право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян.

Окрім того, згідно п.7 Постанови поліцейські мають право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус (статус водія) особи, якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом. Оскільки блокпост є територією, де діє спеціальний режим, а позивач перебував в статусі водія, представник відповідача вважає, що водій повинен був надати для перевірки документи згідно п. 2.1 ПДР України. За результатами саме перевірки документів позивача на блокпосту поліцейськими встановлено порушення ПДР України.

Посилаючись на вимоги Постанови КМУ №879 від 27.06.2007 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», п.2,3,6,51 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування т/з та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, зауважила, що згідно відеозаписів з нагрудної камери, інспектори патрульної поліції в Полтавській області ДПП не здійснювали габаритно-ваговий контроль в пунктах габаритного-вагового контролю та не застосовували вимірювального обладнання, яке проходить атестацію, оскільки ними застосовано документальний габаритно-ваговий контроль, передбачений п.51 Порядку, що визначено до повноважень відповідача. Товарно-транспортна накладна в даному випадку, на погляд представника, відноситься до документів, які повинні мати та пред`являти водії для підтвердження законності перевезення вантажу на підставі ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт». Зазначені норми спростовують твердження представника позивача щодо необхідності проведення габаритно-вагового контролю із застосуванням спеціальних технічних пристроїв.

11.04.2023 представник позивача Мух К.Б. надала відповідь на відзив, в якому підтримала викладені в позовній заяві обставини, наполягала на задоволенні позову. Зауважила, що рух т/з КАМАЗ 5410, д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом ОДАЗ 9370, д.н.з. НОМЕР_2 , здійснюється за допомогою зчіпного механізму, тому загальна маса транспортного засобу визначається як маса автомобіля та причепу, проте відповідачем неправильно здійснюються розрахунки загальної маси транспортного засобу та максимально дозволеної маси вантажу для перевезення. Окрім того, відповідач не проводив вагово-габаритного контролю транспортного засобу у спеціальному пункті, що підтверджується в тому числі й наданими відповідачем відеозаписами, інформація щодо дійсної маси транспортного засобу на момент зупинення працівниками поліції у відповідача відсутня. В ТТН маса вантажу не може бути визначальним доказом щодо маси вантажу, який перевозиться, з огляду на те, що така може містити, як помилку при її оформленні, так і вантаж може бути завантажено в т/з, як меншої маси, так і більшої, а тому визначальним доказом щодо підтвердження чи спростування вчинення позивачем порушення п.22.1 ПДР України є саме зважування т/з у спеціальному пункті вагово-габаритного контролю.

18.04.2023 представник відповідача Грешнова А.Ю. направила до суду заперечення, в яких наполягала, що позов є безпідставним та необґрунтованим, заперечує щодо його задоволення, посилаючись на викладені у відзиві обставини.

Звернула увагу, що причіп та напівпричіп є транспортними засобами, призначеними для руху тільки в з`єднанні з іншим транспортним засобом. Однак, на відміну від причепа напівпричіп має часткове навантаження на транспортний засіб, що слугує тягачем. Під час руху транспортного засобу (тягача) в складі з причепом маса навантаження розподіляється окремо на кожен транспортний засіб, на відміну від того, коли транспортний засіб, що слугує тягачем рухається в складі з напівпричепом (маса навантаження напівпричепа розподіляється на обидва транспортні засоби).

Враховуючи, що позивач керував транспортним засобом КАМАЗ 5410, д.н.з. НОМЕР_1 , із причепом ОДАЗ 9370, д.н.з. НОМЕР_2 , маса вантажу не повинна перевищувати маси дозволеної технічними характеристиками причепа ОДАЗ 9370, д.н.з. НОМЕР_2 . Технічні характеристики причепа чітко зазначені в реєстраційному документі на транспортний засіб.

Зауважила, що кожна модель та марка причепа чи напівпричепа мають власну максимально допустиму масу, яка встановлюється заводом виробником та залежить від матеріалів, котрі використовувались при виробництві таких транспортних засобів, а саме при конструкції кузова та інших деталей. Тому завантаження вантажу, який перевищує дозволену максимально допустиму (повну) масу транспортного засобу, призводить до руйнування елементів конструкції самого транспортного засобу та впливають на керованість таким транспортним засобом, що також негативно впливає на транспортний засіб, який слугує тягачем, в зв`язку з чим зростає ризик появи аварійних ситуацій та небезпеки для інших учасників дорожнього руху.

Сторони заявили про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача підтримала позовні вимоги, просить задовольнити, а представник відповідача відмовити в задоволенні позову.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ст.205 КАС України).

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.02.2023 інспектором взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області ДПП Нетребко Є.М. винесено постанову серії БАД №355181 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за те, що він 10.02.2023 о 09:10 год. на а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський, 395 км, керуючи т/з КАМАЗ 5410, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом ОДАЗ 9370, д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив вантаж «Кукурудза» згідно ТТН №19/02 від 10.02.2023 вагою 20,40т, при дозволених 12 т 680 кг, в результаті чого перевищив величини, визначені технічною характеристикою т/з ОДАЗ 9370, чим порушив п.22.1. ПДР України.

Крім того, 11.02.2023 інспектором взводу №2 роти №3 БУПП в Полтавській області ДПП Дорошенко С.В. винесено постанову серії БАД №355067 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, за те, що він 11.02.2023 о 08:45 год. на а/д М-03 Київ-Харків-Довжанський, 395 км, керуючи т/з КАМАЗ 5410, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом ОДАЗ 9370, д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив вантаж «Кукурудза» згідно ТТН №21/02 від 11.02.2023 вагою 20,40т, при дозволених 12 т 680 кг, в результаті чого перевищив величини, визначені технічною характеристикою т/з ОДАЗ 9370, чим порушив п.22.1. ПДР України.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , повна маса транспортного засобу КАМАЗ 5410, реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 14900 кг, маса без навантаження 6800 кг.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , повна маса напівпричепу ОДАЗ 9370, д.н.з., НОМЕР_2 , складає 19100 кг, маса без навантаження 6420 кг.

Із ТТН №19/02 від 10.02.2023, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив вантаж «кукурудза» вагою 20,40 т.

Згідно ТТН №21/02 від 11.02.2023, водій ОСОБА_1 , керуючи т/з КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом, д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив вантаж «кукурудза» вагою 20,04 т.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України (ч.1 ст.8 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п.1-3 ч.1 ст.18 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст.35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (п.2 ч.1 ст.32 ЗУ «Про Національну поліцію»).

Згідно п.2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: a) пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; б) дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; в) дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю.

Розділ 22 ПДР України, яким регламентовано правила перевезення вантажів (вимоги щодо ваги, габаритів, тощо), не містить вимог щодо наявності у водія товарно-транспортної накладної на вантаж.

Відповідно до п.22.1 Правил дорожнього руху, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Відповідно до абз.3 п.22.5 Правил дорожнього руху, рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п.1.3 ПДР України).

Згідно п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної Гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком "Діти".

Ст.14 ЗУ «Про дорожній рух» визначено, що учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Відповідно до ст.16 ЗУ «Про дорожній рух» водій має право: керувати транспортним засобом і перевозити пасажирів або вантажі на дорогах, вулицях та в інших місцях, де рух транспорту не заборонено у встановленому порядку; довіряти у встановленому порядку право користування і розпорядження приватним транспортним засобом іншій особі, яка має відповідне право на керування; знати причину зупинки транспортного засобу посадовою особою державного органу, яка здійснює нагляд за дорожнім рухом, а також прізвище і посаду цієї особи; відступати від вимог цього розділу Закону в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян; на відшкодування витрат у разі надання транспортного засобу поліцейським та працівникам охорони здоров`я у випадках, передбачених цим Законом; на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху; одержувати необхідну допомогу від посадових осіб, організацій, що беруть участь у забезпеченні безпеки дорожнього руху.

Водій зобов`язаний: мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством; виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний: а) зупинити транспортний засіб з дотриманням вимог Правил дорожнього руху; б) тримати руки в полі зору поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України і не виходити з транспортного засобу без дозволу; на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством; вживати всіх можливих заходів до забезпечення безпечних умов для пересування найбільш уразливих учасників дорожнього руху - дітей, осіб з інвалідністю, велосипедистів і людей похилого віку; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також не передавати керування транспортним засобом особі, яка перебуває в такому стані або під впливом таких препаратів; не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту; перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі; своєчасно подавати транспортний засіб, що підлягає обов`язковому технічному контролю, на такий контроль; під час руху на автомобілі, обладнаному ременями безпеки, бути пристебнутим, а на мотоциклі - в застебнутому мотошоломі; надавати переважне право для проїзду транспортним засобам із включеними синіми або червоними проблисковими маячками та спеціальними звуковими сигналами; надавати переважне право руху пішоходу, який знаходиться на пішохідній доріжці (зебрі). У цьому разі водій зобов`язаний надати можливість пішоходу безпечно перейти дорогу, вулицю; вживати заходів щодо збереження чистоти автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та смуги відчуження, у тому числі з боку пасажирів; оплачувати вартість послуг з користування майданчиком для платного паркування транспортного засобу.

Надавати транспортний засіб: а) поліцейським та працівникам охорони здоров`я для доставки у найближчий медичний заклад осіб, які потребують невідкладної медичної допомоги, а водії військових транспортних засобів також і посадовим особам Військової служби правопорядку у Збройних Силах України; б) поліцейським, а водії військових транспортних засобів також і посадовим особам Військової служби правопорядку у Збройних Силах України для виконання непередбачених і невідкладних службових обов`язків по затриманню правопорушників. При цьому водій має право на відшкодування збитків згідно з чинним законодавством.

Нормами ст.222 КУпАП встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно ст.9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст.252 КУпАП).

Згідно ст.31 ЗУ "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач заперечує проти вчинення ним правопорушення.

Зазначені твердження позивача відповідачем не спростовані.

Порядок розгляду справи про адміністративні правопорушення визначений главою 22 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Ч.2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ч.1 ст.72 КАС України встановлює, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними згідно ч.1 ст.73 КАС України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

В мотивувальних частинах постанов у справах про адміністративне правопорушення відсутні посилання на докази, якими обґрунтовуються рішення поліцейського про накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення.

Досліджені копії товарно-транспортних накладних, суд вважає неналежними доказами на підтвердження порушення позивачем вимог п.22.1 ПДР України, оскільки з їх змісту неможливо встановити дійсну вагу вантажу, що перевозився.

Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів, наданих представником відповідача, інспекторами не здійснювався габаритно-ваговий контроль в пунктах габаритно-вагового контролю та не застосовувалось вимірювальне обладнання, яке проходить атестацію, що не оспорюється сторонами.

Отже, будь-яких дій, які б свідчили про винуватість ОСОБА_1 у інкримінованих йому правопорушеннях, не зафіксовано. Будь-які докази в обґрунтування притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суду не надано.

Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем, який є суб`єктом владних повноважень, не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт скоєння позивачем адміністративних правопорушень та спростовували пояснення позивача, приймаючи до уваги приписи ч.2 ст.77 КАС України, суд вважає, що постанови по справі про адміністративне правопорушення прийняті відповідачем з порушенням норм КУпАП, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ст.284 КУпАП по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 1) про накладення адміністративного стягнення; 2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 3) про закриття справи.

Особливості провадження судами у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені ст.286 КАС України.

Так, ч.3 цієї статті визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, враховуючи, що підставами скасування оскаржуваних постанов у справах про адміністративне правопорушення є не доведення відповідачем належними та допустимими доказами фактів скоєння позивачем адміністративних правопорушень, то з урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити адміністративний позов шляхом скасування рішень суб`єкта владних повноважень і закриття справ про адміністративне правопорушення.

Ч.1 ст.132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, оскільки позов ОСОБА_1 , який не є суб`єктом владних повноважень, задоволено, сплачений ним судовий збір у розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції, відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст.71,160-163 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Постанову серії БАД №355181 від 10.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати, а справу закрити.

Постанову серії БАД №355067 від 11.02.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. скасувати, а справу закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту рішення суду, особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.П. Токмакова