Справа № 747/295/23
Суддя: Тіщенко Л. В.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 747/295/23
Провадження № 2-а/747/2/23
РІШЕННЯ

іменем України

13.06.2023 року смт Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі

головуючої судді - Тіщенко Л.В.

секретаря - Зірки В.П.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Талалаївка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора з РПП ВП № 1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Сиволожської Юлії Олегівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування позову зазначає, що 24 травня 2023 року близько 17 год 22 хв він керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить його діду ОСОБА_2 в цей час його безпідставно без будь-якої причини зупинили працівники поліції на службовому автомобілі. Також безпідставно, так як він не порушував правил дорожнього руху, попросили його надати реєстраційні документи на автомобіль та посвідчення водія, а причиною зупинки вказали планову перевірку документів, але ст 35 Закону України «Про національну поліцію» такої причини не передбачає. Після того, як він надав документи, безпідставно попросили пред`явити страховий поліс. Позивач сказав поліцейському, що правил дорожнього руху він не порушив та ДТП не вчиняв, то ж вимагати пред`явлення страхового полісу працівники поліції не мають права. Але поліцейські наполягали, то ж позивач вимушений був надати страховий поліс. Після того, як вони ознайомились із страховим полісом, то повідомили позивача що страховий поліс виписаний на ОСОБА_2 , тому тільки він і має права керувати даним транспортним засобом. Позивач пояснив, що страховий поліс видається на транспортний засіб, а не на особу. Крім того позивач пред`явив працівникам поліції оригінал полісу, в якому прописано, що до 08.12.2023 року він є діючим. Працівники поліції проігнорували докази позивача і відповідач винесла постанову про порушення позивачем п 2.1. (ґ) ПДР України за ч.1 ст 126 КУпАП та наклала адміністративне стягнення у вигляді 425 грн штрафу та надала позивачу копію постанови. Позивач вважає, що постанова БАД № 307110 є незаконною та підлягає скасуванню, так як порушень ПДР позивач не допускав, а п 2.1 (ґ) говорить про те, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспорт них засобів. Позивач мав при собі поліс та надав його на вимогу працівника поліції. Крім того, поліцейськими не використовувались прилади фото- та відео фіксації, позивача не ознайомили із ст 63 Конституції України та ст 268 КУпАП, також не надано можливості для залучення свідків та дачі пояснень, так як свою вину він не визнавав.

Тому позивач ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову серії БАД № 307110 від 24.05.2023 року, винесену відповідачем.

Відповідач ОСОБА_3 надала до суду відзив на позовну заяву. Згідно наданого відповідачем відзиву 25.05.2023 року в 17 год 22 хв під час патрулювання нарядом РПП ВП № 1 Прилуцького РВП в смт Талалаївка було виявлено автомобіль ВАЗ 2101, номерний знак НОМЕР_1 , водій якого рухався по населеному пункту та здійснював рух без пристебнутого паска безпеки, порушуючи п.п. 2.3 (в) ПДР та ч.5 ст 121 КУпАП. Даний транспортний засіб було зупинено на підставі ч.1 ст 35 Закону України «Про Національну поліцію». На місці було встановлено особу водія, ним виявився ОСОБА_1 . Відповідач належним чином представилась, повідомила водія, що він вчинив адміністративне правопорушення та відносно нього буде розглядатися адміністративна справа. Водій ОСОБА_1 визнав свою вину та не заперечував. Під час перевірки документів водій надав посвідчення та технічний паспорт на автомобіль, стосовно страхового полісу повідомив, що не має при собі, так як автомобіль не його, а діда ОСОБА_2 під час спілкування з водієм він попросив, щоб відносно нього не виносили ніякої постанови, так як водійські права в нього тимчасові і підлягають заміні в 2024 році, а відносно страхового полісу водій пояснив, що власник автомобіля має пільги. Водію ОСОБА_1 роз`яснено його права і обов`язки водія та п.13.2 Закону України «Про цивільне страхування». Тому відносно водія ОСОБА_1 розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст 126 КУпАП за результатом якої винесено постанову БАД № 307110 від 25.05.2023 року.

Тому відповідач ОСОБА_3 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та долучити до справи як належного відповідача Головне управління Національної поліції в Чернігівській області.

Ухвалою від 31 травня 2023 року відкрито спрощене провадження по справі без виклику учасників справи та призначено судовий розгляд на 13 червня 2023 року.

Суд, дослідивши позовну заяву та зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2023 року інспектором з РПП ВП № 1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області старшим лейтенантом поліції Сиволожською Ю.О. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 307110, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст 126 КУпАП за те, що він 22.05.2023 року в 17 год 22 хв в смт Талалаївка керував транспортним засобом ВАЗ 2101 2101 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , не маючи при собі поліса обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1 (ґ) ПДР України, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. (а.с.11).

Вважаючи дану постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306. Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до пункту третього частини першої цієї норми, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності. Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів. В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху України, згідно з п.1.9 яких особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Згідно статті 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Також, відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю.

Отже, право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. На вимогу поліцейського, зокрема на місці здійснення спеціального поліцейського контролю, водій транспортного засобу зобов`язаний пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб та чинний страховий поліс, оскільки жодною нормою законодавства не надано право водію відмовитися від виконання згаданих обов`язків, в тому числі з підстав безпідставної зупинки його транспортного засобу. За загальним правилом водій має спочатку виконати відповідні вимоги, а потім не позбавлений права оскаржити дії працівника поліції. Така правова позиція неодноразово була викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у справі № 465/6677/16-а від 21 листопада 2018 року, у справі № 524/126/17 від 16 серпня 2019 року, у справі № 127/19283/17 від 25 вересня 2019 року, у справі № 545/3654/16-а від 19 лютого 2020 року.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, з аналізу наведених вище правових норм вбачається, що згідно з законодавством України при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі, а на законну вимогу поліцейського пред`являти для перевірки посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Відмова від пред`явлення для перевірки документів може бути розцінена працівником органу Національної поліції як їх відсутність у водія на момент перевірки, у зв`язку з чим особа має нести відповідальність, встановлену законом, а саме частиною 1 статті 126 КУпАП.

Крім того, у зв`язку з введенням з 24.02.2022 року Указом Президента України «Про ведення воєнного стану» №64/2022 воєнного стану на території України, право на проведення перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів надано відповідним уповноваженим особам Національної поліції (п. 5 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМ України від 29.12.2021 року №1456). Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що причина зупинки працівником поліції позивача, а також вимога поліцейського до позивача пред`явити документи, визначені п. 2.1 Правил дорожнього руху, відповідали вимогам закону, а такі дії поліцейського були вчинені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Враховуючи наведене при притягненні особи до відповідальності за ч.1ст.126 КУпАП необхідно довести, що особа керувала транспортним засобом та не мала при собі або не пред`явила поліцейському на його вимогу полісу (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»). Із змісту позовної заяви вбачається, що позивач не пред`явив поліцейським на їх вимогу полісу обов`язкового страхування, а вступав з ними в полеміку з приводу неналежності йому автомобіля та причини його зупинки. Таким чином, позивачем не дотримано вказаних вимог законодавства, що свідчить про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності. Посилання позивача на відсутність у поліцейського повноважень перевіряти у позивача страховий поліс, окрім випадків складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, у якій брав участь позивач, не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів та не спростовують обов`язку водія транспортного засобу мати при собі та пред`являти на вимогу поліцейського для перевірки зазначений вище документ.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність у поліцейського права вимоги до водія надати до перевірки договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів незалежно від складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення або оформлення матеріалів дорожньо-транспортної пригоди, у якій брав участь позивач. За встановлених у справі обставин та з урахуванням того, що факт порушення позивачем п. 2.1.ґ) ПДР підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст. ст. 283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи позивача ОСОБА_1 про незаконність дій працівників поліції щодо його зупинку та перевірки поліса не ґрунтуються на вимогах законодавчих актів. Враховуючи зазначене та з урахуванням положень ст.77 КАС України, суд вважає, що оскаржувана постанова не підлягає скасуванню в зв`язку з доведенням вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 21, 72-78, 90, 121, 123, 139, 205, 241-246, 250, 251, 286 КАС України, ст.126 ч.1, 245, 251, 268, 280 КУпАП, ЗУ «Про дорожній рух», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора з РПП ВП № 1 Прилуцького РВП ГУНП в Чернігівській області старшого лейтенанта поліції Сиволожської Юлії Олегівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня отримання учасниками справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В.Тіщенко