Справа № 380/9065/21
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року

справа №380/9065/21

провадження № П/380/9199/21

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З., секретаря судового засідання Ненчук О.І., за участю : представника позивача Дуди І.П., представника відповідача Болотіна М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, в якому просить : визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №-1306 від 12.05.2020.

Обґрунтовує позов тим, що згідно з довідкою Брюховицької селищної ради № 1669 від 16.09.2015, орендна плата за земельну ділянку площею 4,4677 га становить 43108,12 грн за рік, на земельну ділянку площею 0,0333 га для будівництва кафе - 6427,47 грн. Позивачка зазначила, що протягом 2015-2020 років сплачувала орендну плату за землю з урахуванням листа Брюховицької селищної ради № 1669 від 16.09.2015.

Вважає, що з урахуванням ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст. 13 Земельного кодексу України, Закону України Про оренду землі та ст. ст. 12, 284 ПК України їй надано пільгу щодо сплати земельного податку (орендної плати), тому, на її думку, у відповідача не було достатніх правових підстав проводити розрахунок орендної плати за землю в розмірі, що визначений в податковому повідомленні-рішенні № -1306 від 12.05.2020.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву. Вказує, що відповідачем встановлено розмір орендної плати відповідно до укладеного договору оренди земельної ділянки та розраховано величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на які індексується нормативна грошова оцінка. Станом на 01 січня поточного року і відповідно до вимог статей 269-289 ПК України відповідачем здійснено нарахування позивачці орендної плати за землю за 2020 рік.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів, вказаних в позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги заперечив повністю, просив відмовити у повному обсягу.

В судовому засіданні 05.06.2023, суд заслухав думку сторін, ухвалив завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що між позивачкою та Брюховецькою селищною радою 04 серпня 2015 року укладено договір оренди земельної ділянки № 7 загальною площею 4,5 га, кадастровий номер :08:002:0005 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), який зареєстровано 13.08.2015 Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції. Договір укладено строком на 25.

Згідно з п. 5 зазначеного договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 5747749,56 грн відповідно до Витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки в смт Брюховичі, виданого Відділом Держземагенства у м. Львові № 31-1323-0.2-7647/9-15АП від 21.07.2015.

Пунктом 9 Договору передбачено, що орендна плата складає 178859,96 грн за рік, що становить трикратний розмір земельного податку.

Згідно з п. 11 Договору оренди орендна плата вноситься за базовий звітний період, який дорівнює календарному року, протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного року.

Відповідно до листа Личаківського управління ГУ ДПС у Львівській області від 20.11.2019 № 11807/10/13-01-55-05, позивачкою сплачено до бюджету орендної плати з фізичних осіб за земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 , у такому розмірі:

- у 2015 році - 10120,16 грн;

- у 2016 році - 78910,56 грн;

- у 2017 році - 69342,14 грн;

- у 2018 році - 83600,00 грн;

- у 2019 році - 79100,00 грн.

У 2020 році позивачкою здійснювалася сплата орендної плати в такому розмірі:

- 13500,00 грн за період січень-лютий 2020 року;

- 39000,00 грн за період березень-серпень 2020 року;

-19500,00 грн за період жовтень-грудень 2020 року.

Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення №-1306 від 12.05.2020, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб в розмірі 271684,68 грн за 2020 рік.

Позивач не погодилася з таким рішенням, звернулась до суду за захистом своїх прав.

При прийнятті рішення, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та ц спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків і зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 14.1.72 п. 14.1 ст. 72 ПК України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів.

Відповідно до пп. 14.1.34 п. 14.1 ст. 14 ПК України власники земельних ділянок - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності відповідно.

Згідно з положеннями пп. 14.1.73 п. 14.1 ст. 14 ПК України землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Відповідно до п. 269.1 статті 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

За змістом підпункту 14.1.73 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу землекористувачі - юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди.

Отже, Податковим кодексом України визначено обов`язок орендаря сплачувати земельний податок у формі орендної плати.

Як вже зазначалося судом, відповідно до підпункту 14.1.136 пункту 14 статті 14 ПК України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцю за користування земельною ділянкою.

Стаття 21 Закону України Про оренду землі містить подібне визначення орендної плати, згідно з якою це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (пункт 288.1 статті 288 ПК України).

Відповідно до частини 2 статті 21 Закону України Про оренду землі розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Окрім цього, відповідно до статті 30 Закону України Про оренду землі зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується у судовому порядку.

Згідно з статтею 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 651 ЦК України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї сторони у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 , 04 серпня 2015 року укладено з Брюховецькою селищною радою договір № 7 оренди земельної ділянки загальною площею 4,5 га, кадастровий номер :08:002:0005 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування об`єктів рекреаційного призначення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який було зареєстровано 13.08.2015 Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції. Договір укладено строком на 25 років.

Відповідно до пунктів 5 та 9 договору оренди землі, встановив те, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яку орендує позивачка, становить 5747749,56 грн., а орендна плата становить 178859,96 грн. за рік.

Отже, сторони у договорі погодили, що орендна плата, яку позивачка сплачує орендодавцеві Брюховецькій селищній раді становить 178859,96 грн.

Пунктом 288.1 статті 288 ПК України визначено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які укладають договори оренди землі, повинні до 1 лютого подавати контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки переліки орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік, та інформувати відповідний контролюючий орган про укладення нових, внесення змін до існуючих договорів оренди землі та їх розірвання до 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому відбулися зазначені зміни.

Форма надання інформації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Відповідно до пункту 34 Договору оренди земельної ділянки від 07.08.2015 зміна умов договору здійснюється в письмовій формі за згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Відповідно до пункту 284.1 статті 284 ПК України Верховна Рада Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування встановлюють ставки плати за землю та пільги щодо земельного податку, що сплачується на відповідній території.

Згідно з пунктом 24 статті 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як встановлення місцевих податків і зборів відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з абз. 2 ч. 1 статті 284 ПК України нові зміни до рішень щодо наданих пільг зі сплати земельного податку надаються відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки до 1 числа першого місяця кварталу, що настає за кварталом, у якому відбулися зазначені зміни.

Суд встановив те, що сторони договору за спірний податковий період (2020) змін у договір, щодо розміру орендної плати, не вносили.

Посилання позивачки на довідку Брюховицької селищної ради від 16.09.2015 року № 1669 та твердження про те, що позивачка у 2020 році сплачувала належний розмір орендної плати, оскільки ця довідка видана з урахуванням рішення Брюховицької селищної ради № 530 від 29.12.2014 року, яким зменшено орендну плату для землекористувачів, які мають земельні ділянки для влаштування зони відпочину на 2015 рік, а не на 2020 рік.

Ця обставина жодним чином не спростовує того факту, що позивачка у 2020 році мала платити орендну плату у розмірі 178859,96 грн., як це вказано у договорі.

Натомість, відповідач протиправно, за 2020 рік нарахував позивачці орендної плати в сумі 271684,68 грн., оскільки такий розмір не відповідає умовам договору.

При нарахуванні цієї суми відповідач виходи з того, що розмір орендної плати кожного року залежить від індексації нормативної грошової оцінки, як це передбачено нормами п. 289.1 та 289.2 ст. 289 ПК України.

Згідно з цими нормами, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік.

У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Отже, з цієї норми слідує те, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин щороку розраховує лише величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель.

Натомість, суд зауважує, що зміна розміру орендної плати, залежно від величини коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, погоджується сторонами договору, шляхом внесення у договір відповідних змін.

Натомість суд встановив те, що сторони у 2020 році не вносили у договір змін, який би визначав (змінював) розмір орендної плати залежно від величини коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель.

Відтак суд приходить до висновку, що відповідач неправильно розрахував позивачці розмір орендної плати за 2020 рік.

Оскільки суд не наділений повноваженням, щодо розрахунку розміру орендної плати, то вважає, що оскаржене податкове повідомлення-рішення необхідно скасувати повністю.

Згідно з вимогами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 72-77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області від 12.05.2020 №37829-5505-1306.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2716,85 грн.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12 червня 2023 року.

Суддя Гулкевич І.З.