Справа № 600/3926/22-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/3926/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати належної чоловікові позивача грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2022 рік включно виходячи з розміру грошового забезпечення на 17.07.2022;

- визнати протиправною бездіяльність (дії) військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення чоловікові позивача під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити, шляхом зарахування на особистий картковий рахунок грошову компенсацію за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки чоловікові позивача як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2022 рік включно, виходячи з розміру грошового забезпечення на 17.07.2022 та індексації грошового забезпечення під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 в період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 в період з 29.01.2020 по 17.07.2022, щодо не проведення перерахунку та доплати розміру грошового забезпечення загиблого чоловіка позивача з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 перерахувати та доплатити, розмір грошового забезпечення загиблого чоловіка позивача з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в період з 29.01.2020 по 17.07.2022, шляхом зарахування на особистий картковий рахунок;

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та виплати позивачеві одноразової грошової допомоги належної загиблому чоловікові позивача в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановленої ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу, яка належить загиблому чоловікові позивача передбачену ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що її загиблий чоловік ОСОБА_2 , який проходив військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з 2013 року по 17.07.2022 (дата загибелі).

В період з 24.02.2022 по 17.07.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресію Російської Федерації проти України.

Зверталась увага суду на те, що 17.07.2022 її чоловік загинув під час виконання бойового завдання та на день загибелі чоловік не отримав належні йому компенсаційні та інші виплати.

Позивач вважає, що оскільки вона є членом сім`ї загиблого чоловіка, відтак має право на отримання відповідних виплат, які належали її чоловікові, але не були отриманні.

Відтак, з метою отримання належних загиблому чоловікові грошових виплат, позивач звернулася із заявою до командира військової частини НОМЕР_1 , однак отримала відповідь про відмову в здійснення таких виплат.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Заперечуючи проти позову зазначив, що відповідно до матеріалів справи підтверджується, що ОСОБА_2 не був звільнений з військової служби, а був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення у зв`язку із смертю.

Відтак, відповідач вважає, що в даному випадку відсутні підстави для виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпуски, як учаснику бойових дій та одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби, так як такі види допомоги виплачуються у разі звільнення військовослужбовця, а тому правомірно відмовлено позивачеві, як члену сім`ї у здійсненні таких виплат.

З приводу позовних вимог в частині здійснення індексації грошового забезпечення під час проходження ОСОБА_2 в період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року із застосуванням базового місяці січень 2008 року, зазначив наступне.

Згідно вимог Постанови № 1013 і Порядку № 1078 - грудень 2015 року є місяцем підвищення грошових доходів населення (грошового забезпечення військовослужбовців ) випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозованого рівня інфляції. Відповідно, для проведення подальшої індексації доходів, обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 відповідно до Порядку № 1078.

Наголошував на тому, що відповідно до вимог пункту 5 Порядку № 1078 для визначення індексу споживчих цін, з метою проведення подальшої індексації чоловікові позивача, починаючи з січня 2016 року здійснювалось обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком. Вказане обчислення здійснювалось до перевищення нарахованої суми індексації розміру підвищення доходу (грошового забезпечення) у грудні 2015 року. Оскільки нарахована сума ймовірної індексації протягом січня 2016 року - лютого 2018 року не перевищила розмір підвищення грошового забезпечення випереджаючим шляхом у грудні 2015 року, відповідно не відновилась індексація грошового забезпечення в межах прожиткового мінімуму встановленого для працездатних осіб в цьому періоді

З огляду на наведене зазначив, що індексація чоловікові позивача за період грудня 2015 року по березень 2018 року нарахована відповідно до норм та правил, визначених Порядком № 1078.

Також заперечив щодо перерахунку та доплати розміру грошового забезпечення загиблого чоловіка позивача з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 року "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". При цьому зазначив, що згідно з Постановою № 704 (в редакції Постанови № 103) розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законом на 01 січня 2018 року.

ПРОЦЕСУЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Згідно наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив військову службу за контрактом на посадах осіб офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з 2013 року по 17.07.2022 (дата загибелі).

2. В період з 24.02.2022 по 17.07.2022 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресію Російської Федерації проти України.

3. 17.07.2022 ОСОБА_2 загинув під час виконання бойового завдання пов`язаної із захистом Батьківщини у с. Верхньокамянске Бахмутського району Донецької області.

4. Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.08.2022 року № 199 ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю виключено зі списків особового складу частини та всіх забезпечення.

В цьому ж наказі командиром ВЧ констатовано, що щорічну додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення, як учасник бойових дій за 2015 - 2022 роки ОСОБА_2 не використав.

5. 17.10.2022 року позивач звернулась до посадових осіб відповідача із заявою, в якій просила:

- надати інформацію щодо виплати (або не виплати) грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в період 2015 - 2022 рік включно, та в разі невиплати грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій в період 2015 - 2022 рік включно надати довідку - розрахунок про її розмір;

- надати інформацію щодо виплати (або не виплати) індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із зазначенням базового місяця та в разі невиплати індексації грошового забезпечення в період з 01 січня 2016 по 28 лютого 2018 року здійснити виплату належної індексації грошового забезпечення із зазначенням базового місяця;

- з 29.01.2020 по 17.07.2022 включно вчинити дії щодо перерахунку, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 та 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови № 704, для проведення перерахунку грошового забезпечення з 01.02.2021 та з 01.02.2022;

- донарахувати та виплатити недоплачені протягом 2020 - 2022 років суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021 та 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови № 704 та в разі невиплати суми грошового забезпечення з урахуванням проведеного перерахунку шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови № 704, надати довідку - розрахунок про її розмір;

- виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби та в разі невиплати одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, надати довідку - розрахунок про її розмір.

6. 25.10.2022 року листом № 791 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про те, що відсутні підстави для виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні відпустки, як учаснику бойових дій за період 2015-2022 років, індексації грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50 % місячного грошового забезпечення. Крім того зазначено, що також відсутні підстави для проведення перерахунку розмірів грошового забезпечення за 2020-2021 роки.

7. Судом також дослідженні наступні докази в справі, зокрема:

- розрахунок грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2015-2022 роки;

- довідка про нараховану та виплачену індексацію;

- розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1. Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі по тексту - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством. При цьому, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а норми трудового законодавства підлягають застосуванню лише у випадках, якщо спеціальними нормами не врегульовано спірних відносин, та коли про можливість такого застосування прямо зазначено у спеціальному законі.

2. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлення єдиної системи їх соціального та правового захисту, гарантування військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливих умов для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулювання відносини у цій галузі визначено Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-XII (далі - Закон № 2011-ХІІ).

3. Надаючи оцінку спірним правовідносинам в частині позовних вимог щодо не нарахування та невиплати належної чоловікові позивача грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2022 рік, суд зазначає наступне.

Статтею 10-1 Закону України №2011-XII визначено право військовослужбовців на відпустки, порядок їх надання та відкликання з них. Частиною 8 вказаної статті передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про відпустки" передбачено, зокрема, такий вид щорічної відпустки як основна відпустка.

Згідно статті 16-2 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Отже, учасники бойових дій мають право на додаткову відпустку із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

4. Судом встановлено, що загиблий ОСОБА_2 як учасник бойових дій, під час проходження військової служби мав право на отримання додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення строком 14 календарних днів на рік.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, позивач звернулася до посадових осіб відповідача із заявою щодо нарахування та виплати їй як дружині загиблого грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

Однак, відповідач листом повідомив, про відсутність підстав для нарахування та виплати компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій.

5. Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначається Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260).

Відповідно до п. 1 Розділу ХХХ Порядку № 260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військово-службовець, дружині (чоловіку), а в разі якщо її (його) немає, - повнолітнім дітям, які проживали разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі та не мають дітей.

У разі відсутності зазначених осіб належні суми грошового забезпечення виплачуються іншим спадкоємцям відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з п. 2 розділу ХХХ Порядку № 260 грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

6. Встановлені судом обставини справи вказають на те, що у особи загиблого ОСОБА_2 відповідачем визначено право на отримання грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період 2015-2022 роки, яке виникло до дня його смерті. Таке право відповідач констатував актом індивідуальної дії - наказом.

При цьому, така компенсація підпадає під визначення п. 1 Розділу ХХХ Порядку № 260, оскільки згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.08.2022 року № 199 - ОСОБА_2 визначено щорічну додаткову відпустку із збереженням грошового забезпечення, як учасник бойових дій за 2015 - 2022 роки, як таку, що не використана. Відтак, на переконання суду, вказана компенсація, як складова грошового забезпечення, є умовною сумою належною військовослужбовцю ОСОБА_2 , але не отриманою ним до дня загибелі.

При цьому, судом наголошується, що саме належне грошове забезпечення виплачується дружині військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, а не те на яке він мав право за життя та не отримав,

Таким чином, оскільки позивач є дружиною загиблого військовослужбовця, суд дійшов висновку про наявність саме у неї права на отримання належної компенсації за невикористані дні додаткової відпустки ОСОБА_2 , як учасника бойових дій за період з 2015-2022 роки.

З урахуванням наведеного, а також дискреції Військової частини в питаннях здійснення нарахування та виплати компенсації за невикористані дні відпустки, суд з метою ефективного захисту права позивача на таку компенсацію, вважає за необхідне зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачеві грошову компенсацію за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки ОСОБА_2 , як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2022 рік включно.

7. Оцінюючи спірні правовідносини в частині позовних вимог щодо зобов`язання нарахувати і виплатити: індексацію грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2008, одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби встановлену ч. 2 ст. 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а також щодо здійснення перерахунку та доплати розміру грошового забезпечення загиблого чоловіка позивача, з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", суд зазначає наступне.

Як вже судом зазначалось вище, відповідно до вимог Порядку № 260 у разі смерті (загибелі) військовослужбовця належне, але не отримане ним до дня смерті (загибелі) грошове забезпечення (у тому числі за весь місяць, у якому військовослужбовець помер (загинув)) виплачується військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець, його дружині.

Грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті), виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату.

Разом з тим суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази, які б свідчили про те, що загиблому чоловікові позивача за життя під час проходження військової служби до дня смерті відповідачем було нараховане, але не виплачене грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, на які в останнього виникало право за життя.

Як зазначалось вище, суми компенсації за невикористану додаткову відпустку судом віднесено до належних сум до виплати, оскільки наказом командира ВЧ констатовано, що така відпустка ОСОБА_2 не використана.

Отже, за відсутності нарахованих те не виплачених грошових коштів належних до дня смерті загиблому ОСОБА_2 , зокрема за наслідками індексації грошового забезпечення із застосування базового місяця - січень 2008, здійснення перерахованого грошового забезпечення шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт, та одноразової грошової допомоги при звільненні, у позивача немає підстав для отримання таких грошових виплат, оскільки виплаті підлягає лише належне (нараховане), але не отримане за життя грошове забезпечення.

8. Суд в черговий раз вважає за необхідне звернути увагу на те, що законодавець в Порядку №260 визначив поняття «належні» суми, тобто ті, які особа мала б право отримати за будь-яких обставин, як приклад місячне грошове забезпечення визначене контрактом. При цьому, Порядком №260, а так само і іншими нормативними актами не визначено право на правонаступництво, успадкування, тощо, сум (грошового забезпечення та його складових), які не нараховані, а також не визначені відповідними актами індивідуальної дії, як то наказ, контракт, угода, тощо. Натомість, законодавець в разі загибелі військовослужбовця визначив компенсаційні виплати іншими нормативними актами, як то Постановою КМ України від 28 лютого 2022 р. № 168, Постановою КМ України від 25 грудня 2013 р. № 975, т.і.

9. В даній справі, суд в частині вважає за необхідне також погодитись і з аргументами відповідача, щодо того, що одноразова грошова допомога військовослужбовцям в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби є виплатою для осіб, які звільняються зі служби за станом здоров`я, за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, тощо. Натомість, випадок загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 - і як наслідок виключення його із списків особового складу не є тотожним поняттям - звільнення зі служби.

10. Підсумовуючи наведене вище, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав щодо визнання протиправними дій відповідача в частині відмови здійснити дружині загиблого військовослужбовця нарахування та виплату індексації грошового забезпечення із застосуванням базового місяця - січень 2008, одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, а також щодо здійснення перерахунку і доплати розміру грошового забезпечення загиблого чоловіка позивача з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

11. Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не навів суду достатніх аргументів і доказів, які спростовували б доводи позивача в частині, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню частково, з підстав наведених вище.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

1. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, судом не вирішується питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати належної чоловікові ОСОБА_1 , грошової компенсації за всі невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2022 рік включно.

3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки чоловіка ОСОБА_1 , як учасника бойових дій за період з 2015 року по 2022 рік включно, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30.08.2022 року № 199.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ).

Суддя О.В. Боднарюк