Справа № 140/11812/23
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/11812/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі відповідач, Немишлянський ВДВС) про визнання протиправним рішення, оформленого листом від 19.05.2023 №37579, щодо відмови в знятті арешту з нерухомого майна;

зобов`язання вчинити дії, спрямовані на зняття арешту з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачу, накладений постановою від 08.04.2015 в межах виконавчого провадження №46841120, та скасування заборони здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 , застосовану постановою від 08.04.2015 в межах виконавчого провадження №46841120.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 28.09.2007 між ТзОВ «Укрпромбанк» (банк) та гр. ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №619/ФКВ-07, за умовами якого банк передав позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 37050,00 дол. США для придбання нерухомості на вторинному ринку.

Виконання умов кредитного договору від 28.09.2007 №619/ФКВ-07 забезпечувалось іпотечним договором №619/2фквіп-07, укладеним 28.09.2007 між ТзОВ «Укрпромбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець). Предметом іпотеки за іпотечним договором є: однокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

В подальшому права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договорами були передані від ТзОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк».

19.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук В.Ю. вчинено виконавчий напис №118 про звернення стягнення на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 397341,16 грн.

05.03.2015 було відкрито виконавче провадження №46841120 з примусового виконання виконавчого напису №118, виданого 19.01.2015, яке 22.03.2019 завершене у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу.

07.06.2019 відбулась зміна кредитора (стягувача) за зобов`язаннями, на виконання яких видавався вказаний виконавчий напис, а саме: з ПАТ «Дельта Банк» на ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 зобов`язання перед новим кредитором повністю виконані, з огляду на що ОСОБА_2 повідомив нотаріуса про погашення заборгованості та припинення іпотеки.

23.03.2023 приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Красневич О.А. до реєстру внесено запис про припинення іпотеки, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 23.03.2023 №326714013.

Разом з тим, в реєстрі залишився запис про арешт квартири АДРЕСА_1 , накладений постановою державного виконавця від 08.04.2015 в межах виконавчого провадження №46841120, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру від 23.03.2023 №326731610. В строк до 22.03.2022 виконавчий напис повторно для виконання не пред`являвся, а відтак сплив строк пред`явлення для виконання вказаного виконавчого напису.

На думку позивача, згідно з ч.4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає зняттю арешт з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , накладений постановою від 08.04.2015 в межах виконавчого провадження №46841120, а також підлягає скасуванню заборона здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 .

Представник позивача звернувся до відповідача в інтересах ОСОБА_1 із заявою про зняття арешту на вказане майно.

Відповідач у листі від 19.05.2023 №37579 вказав, що на даний час відсутні правові підстави для зняття арешту.

Позивач вважає вказане рішення, оформлене листом, протиправним, оскільки захід примусового виконання, застосований у ВП №46841120, продовжує діяти за відсутності для цього законодавчих та фактичних підстав, що порушує його права.

Ухвалою суду від 31.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами, визначеними Розділом 2 Глави 11 «Розгляд окремих категорій термінових адміністративних справ» Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.66).

Немишлянський ВДВС правом подачі відзиву на позовну заяву не скористався.

Згідно з частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, справу вирішено на підставі наявних у ній матеріалів.

В судове засідання учасники справи не прибули, при цьому представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності (а.с.71).

Враховуючи вимоги частини дев`ятої статті 205 КАС України, судовий розгляд справи здійснювався у відсутності учасників справи у письмовому провадженні.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Як слідує з матеріалів справи, 28.09.2007 між ТзОВ «Укрпромбанк» (банк) та гр. ОСОБА_1 (позичальник) укладено кредитний договір №619/ФКВ-07, за умовами якого банк передав позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 37050,00 дол. США для придбання нерухомості на вторинному ринку (а.с.15-21).

Виконання умов кредитного договору №619/ФКВ-07 від 28.09.2007 забезпечувалось іпотечним договором №619/2фквіп-07, укладеним 28.09.2007 між ТзОВ «Укрпромбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець). Предметом іпотеки за іпотечним договором є: однокімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с.23-25).

Права вимоги за вказаними договорами були передані ПАТ «Дельта Банк».

19.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ярощук Вікторією Юріївною вчинено виконавчий напис №118 про звернення стягнення на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 397341,16 грн.

05.03.2015 за заявою стягувана ПАТ «Дельта Банк» державним виконавцем Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ відкрито виконавче провадження №46841120 з примусового виконання виконавчого напису №118, виданого 19.01.2015 ПН КМНО Ярощук В.Ю., про звернення стягнення на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , для задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк» в розмірі 397341,16 грн (а.с.26).

08.04.2015 в межах виконавчого провадження №46841120 державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення 397341,16 грн, а також заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику в межах суми боргу (а.с.27).

13.07.2017 державним виконавцем Фрунзенського ВДВС м.Харкова ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про передачу виконавчого провадження, відповідно до якої передано виконавчий документ виконавчий напис №118 від 19.01.2015, виданий ПН КМНО Ярощук В.Ю., до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.28-29).

18.08.2017 державним виконавцем МРВ ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області винесено постанову про прийняття виконавчого провадження №46841120 (а.с.30-31).

22.03.2019 державним виконавцем МРВ ДВС по Індустріальному та Немишлянському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області, керуючись п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, якою виконавчий документ - виконавчий напис №118, виданий 19.01.2015 ПН КМНО Ярощук В.Ю., повернуто стягувачу. В постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений в строк до 22.03.2022 (а.с.32).

07.06.2019 між ПАТ «Дельта Банк» (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір №1492/К купівлі-продажу прав вимоги та договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором, за якими права вимоги за кредитним договором від 28.09.2007 №619/ФКВ-07 та за іпотечним договором від 28.09.2007 №619/2фквіп-07 передані ОСОБА_2 (а.с.37-42).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 23.03.2023, посвідченої приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Красневич О.А., останній повідомив про повне погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.09.2007 №619/ФКВ-07 та просив зняти заборону відчуження та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про іпотеку та обтяження щодо однокімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с.47).

Як слідує з витягу з Державного реєстру речових прав від 23.03.2023 №326731610, приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Красневич О.А. 23.03.2023 внесено відомості про припинення іпотеки щодо вищевказаної квартири (а.с.48-49).

При цьому, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 23.03.2023 №326731610, в спеціальному розділі про державну реєстрацію обтяжень міститься актуальна інформація про арешт нерухомого майна, а саме вищезгаданої квартири, що належить позивачу, за постановою державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського міського управління юстиції Комар Г.В. від 08.04.2015 №46841120 (а.с.50-52).

Представник позивача- адвокат Красун В.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою від 12.04.2023, в якій просив зняти арешт з однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , що належить останньому, накладений постановою від 08.04.2015 в межах виконавчого провадження №46841120, та скасувати заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить позивачу (а.с.53-56).

У відповідь на дану заяву відповідач у листі від 19.05.2023 №37579 повідомив про те, що відповідно до ч.3 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається, а тому на даний час відсутні правові підстави для зняття арешту (а.с.60).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VІІІ, який набув чинності 05.10.2016 (далі Закон №1404-VІІІ).

До набуття чинності Законом №1404-VІІІ умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначалися Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі Закон №606-XIV).

Відповідно до статті 1 Закону №1404-VІІІ виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою та другою статті 57 Закону №606-XIV (у редакції, що діяла на час накладення арешту на майно позивача) передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

З системного аналізу наведених правових норм Закону №606-XIV вбачається, що з метою забезпечення реального виконання рішення державний виконавець був наділений повноваженнями щодо накладення арешту на майно боржника.

Водночас частиною першою статті 40 Закону №1404-VIII передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону №1404-VIII про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Отже, чинне на даний час законодавство визначає обов`язок державного виконавця зняти арешт з майна боржника в разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду, який його видав.

Підстави для зняття арешту у разі повернення виконавчого документа стягувачу визначає частина третя статті 37 Закону №1404-VIII, відповідно до якої у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Судом встановлено, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.03.2019 у ВП №46841120 винесена на підставі пункту 9 частини першої статті 40 Закону №1404-VIII (законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення), а тому підстави для зняття арешту з майна позивача у державного виконавця були відсутні.

Разом з тим частиною п`ятою статті 59 Закону №1404-VIII визначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Як слідує з матеріалів справи, зобов`язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.09.2007 №619/ФКВ-07 та за іпотечним договором від 28.09.2007 №619/2фквіп-07 припинені, а строк пред`явлення виконавчого напису №118 від 19.01.2015, вчиненого ПН КМНО Ярощук В.Ю., закінчився 22.03.2022, отже такий не підлягає виконанню.

При цьому з листа відповідача від 03.03.2023 №16944 слідує, що виконавчі провадження, де боржником є ОСОБА_1 , на примусовому виконанні у Немишлянському ВДВС не перебувають (а.с.35-36).

Таким чином, на даний час відсутні підстави для арешту майна позивача, оскільки такий застосовується лише для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 37 Закону №1404-VIII у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

З огляду на те, що виконавчий напис №118 від 19.01.2015, вчинений ПН КМНО Ярощук В.Ю., не підлягає виконанню, та враховуючи, що зобов`язання позивача перед новим кредитором ОСОБА_2 повністю виконані, у відповідача були наявні правові підстави, передбачені ч.4 ст.40 Закону №1404-VIII, зняти арешт з майна ОСОБА_1 .

Проте, всупереч норм чинного законодавства Немишлянський ВДВС відмовив у задоволенні заяви позивача про зняття арешту, а тому такі його дії слід визнати протиправними та зобов`язати зняти арешт з майна ОСОБА_1 .

При вирішенні даного спору суд враховує, що існування арешту на майно позивача порушує його конституційне право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю (стаття 41 Конституції України) та є порушенням статті 1 Першого протоколу (право власності) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти шляхом вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності арешту майна позивача, факт порушення прав останнього знайшов своє підтвердження у ході розгляду справи, а тому адміністративний позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 1073,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 26.05.2023 (а.с.12).

Керуючись статтями 243-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо відмови ОСОБА_1 у знятті арешту з нерухомого майна.

Зобов`язати Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з нерухомого майна, накладений постановою державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Комар Г.В. від 08.04.2015 в межах виконавчого провадження №46841120, та скасувати заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Немишлянського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн (одна тисяча сімдесят три грн 60 коп).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (61003, Харківська обл., м.Харків, вул.Кооперативна, 12/14, ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій