Справа № 280/1251/23
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

13 червня 2023 року Справа № 280/1251/23 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( НОМЕР_2 , смт. Мирна До лина, Попаснянський район, Луганська область) про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок одноразової додаткової винагороди у зв`язку з пораненням та проходженням стаціонарного лікування;

стягнути з відповідача на користь позивача 700 000 (сімсот тисяч) гривень 00 копійок щомісячної додаткової винагороди за період часу серпень 2022 року - лютий 2023 року включно у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях;

стягнути з відповідача на користь позивача 210 000 (двісті десять тисяч) гривень 00 копійок щомісячної додаткової винагороди за період часу серпень 2022 року - лютий 2023 року включно у складі діючих угруповань військ Сил оборони держави;

Ухвалою суду від 06.03.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів від дня одержання відповідної ухвали суду, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що з 17.06.2021 позивач на підставі наказу № 144-РС командира військової частини НОМЕР_1 прийнятий на військову службу до Збройних Сил України. до 07.07.2022 проходив службу у вказаній військовій частині на посаді водія 1 взводу 1 роти 43 МЛБ. 07.07.2022 призначений на посаду командира відділення зв`язку у військовій частині НОМЕР_3 . 02.03.2022, перебуваючи на службі у зоні бойових дій в районі населеного пункту Сонячне Донецької області, в бою отримав вибухове осколкове поранення лівого стегна та нижньої третини гомілки. На первинних етапах медичної евакуації позивачу була проведена хірургічна обробка ран та з 08.03.2022 ОСОБА_1 проходив лікування у військовій частині НОМЕР_4 в АДРЕСА_2 . Після закінчення лікування 01.04.2022 повернувся для подальшого проходження служби у військову частину НОМЕР_1 , де і проходить службу на даний момент. Зазначає, що позивачу безпідставно не виплачено грошові кошти в якості одноразової додаткової виплати військовослужбовцю, яка передбачена Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим Наказом МОУ № 260 від 07.06.2018. Зокрема, вважає, що позивачу не виплачено додаткову винагороду у розмірі 100000 грн. у звязку з пораненням згідно положень п. 10 розділу XXXIV вищезгаданого Наказу МОУ № 260 від 07.06.2018. Окрім того, за період часу з серпня 2022 року по даний час позивачу припинена і не здійснюється виплата, яка передбачена п. 2 розділу XXXIV Наказу МОУ № 260 від 07.06.2018, а саме 100000 грн. щомісяця у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та 30000 грн. щомісяця у зв`язку з виконанням бойових (спеціальних) завдань згідно з бойовими наказами. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 06.03.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви 10 днів від дня одержання відповідної ухвали суду, шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Ухвалою суду від 13.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України). Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Відповідач 16.05.2023 подав до суду відзив на позовну заяву та зазначив, що Міністерством оборони України видано окреме доручення від 23.06.2022 № 912/з/29, яким визначено та/або роз`яснено підстави встановлення виплати додаткової винагороди, зокрема, в розмірі 100000 грн та документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів. Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 грн. є довідка про отримання поранення, визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 № 402, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. При цьому в копіях медичних довідок позивача не вказано ступінь важкості травми та зв`язок із захистом Батьківщини.

Також відповідач вказує на те, що позивач прямо не вказує, що приймав участь у бойових діях, а позовна заява містить лише загальні твердження про наявність такого права.

Що стосується виплати додаткової винагороди у розмірі 30000 грн. та 100000 грн., то відповідачем зазначено, що виплата її залежить від наявності наказів командирів, яких до суду позивачем не надано, а тому і відсутні підстави для її виплати. Вважає свої дії правомірними та просить у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи приписи частини 5 статті 262 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (частина 5 статті 250 КАС України).

Згідно з частиною 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Судом встановлено, що згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 171 від 17.06.2021 молодшого сержанта ОСОБА_1 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 17.06.2021 № 144 на посаду водія 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 (1196) ВОС-790037А, вважати таким, що з 17.06.2021 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 189 від 05.07.2021 вважати таким, що справи та посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків молодший сержант ОСОБА_1 , призначений наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.06.2021 № 144-РС на посаду водія 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 (1196) ВОС-790037А, вважати таким, що з 19.06.2021 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обовязків за посадою з посадовим окладом 2820 грн. на місяць, шпк «солдат».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 259 від 08.09.2021 молодшого сержанта ОСОБА_1 , водія 2 мотопіхотного відділення 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , було увільнено від займаної посади і призначено на посаду старшого водія 1 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 та вважати таким, що з 08.09.2021 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обовязків за посадою з посадовим окладом 2910 грн. на місяць, шпк «старший солдат».

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 145 від 23.05.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду старшого радіотелеграфіста відділення управління командира батальйону взводу зв`язку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_5 ), ВОС 420840 А та вважати таким, що з 23 травня 2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обовязків за посадою з посадовим окладом 2730 грн. на місяць, шпк «старший солдат». Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, рішення Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612, виплачувати: надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 247% посадового окладу.

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 80 від 21.03.2023 було внесено зміни до наказів командира військової частини НОМЕР_1 , відповідно до п. 117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України повернути з розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 та призначити молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого радіотелеграфіста відділення управління командира батальйону взводу зв`язку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 . Окрім того, даним наказом внесено зміни до наказу від 23.05.2022 № 145 та скасовано текст наступного змісту: «вважати таким, що з 23 травня 2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обовязків за посадою з посадовим окладом 2730 грн. на місяць, шпк «старший солдат». Відповідно до вимог наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, рішення Міністра оборони України від 27.01.2021 № 248/612, виплачувати: надбавку за виконання особливо важливих завдань в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; щомісячну премію за особистий внесок у загальні результати служби в розмірі 247% посадового окладу».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 80 від 21.03.2023 знято з усіх видів забезпечення в звязку з самовільним залишенням частини, а саме не повернення з лікувального закладу молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого радіотелеграфіста відділення управління командира батальйону взводу зв`язку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 107 від 17.04.2023 вважати таким, що виключений зі списків складу військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 , який знаходиться у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 66-РС від 13.03.2023 на посаду командира інженерного відділення інженерного взводу інженерної роти військової частини НОМЕР_6 , ВОС-169182А і вважати таким, що справи та посаду здав і вибув для подальшого проходження військової служби. 17 квітня 2023 виключити зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. З продовольчого забезпечення виключити з 18 квітня 2023 року.

Щодо вимог позивача про нарахування і виплату додаткової винагороди у зв`язку з пораненням та перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я суд зазначає наступне.

Так судом встановлено та зазначено в Медичній карті стаціонарного хворого № 465/134, дата поступлення 08.03.2022, дата виписки 10.03.2022, що зі слів хворого та згідно супроводжуючих документів поранення отримав під час бойових дій за територію України 02.03.2022 біля н.п. Сонячне. На етапах медичної евакуації проводилась хірургічна обробка ран, переведений в ВМКЦ ЗР госпіталізований в травматологічне відділення, 08.03.2022 переведений в в/ч НОМЕР_4 . Назва діагнозу: МВТ. Вогнепальне множинне осколкове сліпе поранення (02.03.2022) лівого стегна та гомілки. Стан після ПХО ран (04.03.2022, 05.03.2022). Анемія середнього ступеня важкості.

Також судом досліджено Медичну карту стаціонарного хворого № 465/134, дата поступлення 08.03.2022, дата виписки 22.03.2022, в якій вказано, що зі слів хворого та згідно супроводжуючих документів поранення отримав під час бойових дій за територію України 02.03.2022 біля н.п. Сонячне. На етапах медичної евакуації проводилась хірургічна обробка ран, переведений в ВМКЦ ЗР госпіталізований в травматологічне відділення, 08.03.2022 переведений в в/ч НОМЕР_4 . Назва діагнозу: МВТ. Вогнепальне множинне осколкове сліпе поранення (02.03.2022) лівого стегна та гомілки. Стан після ПХО ран (04.03.2022, 05.03.2022, 12.03.2022). Вторинна анемія середнього ступеня важкості.

Згідно із Випискою із медичної карти стаціонарного хворого 1354 ОСОБА_1 , період перебування у стаціонарі з 22.03.2022 по 01.04.2022, позивач хворіє з 02.03.2022, коли отримав поранення при захисті Батьківщини від ворожого боєприпасу біля н.п. Сонячне. На етапах медичної евакуації проводилась хірургічна обробка ран, переведений в ВМКЦ ЗР госпіталізований в травматологічне відділення, 08.03.2022 переведений в в/ч НОМЕР_4 . Окрім того, зазначено, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в клініці хірургії серця та магістральних судин ВМКЦ Західного регіону з 06.03.2022 по 07.03.2022.

Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки від 25.03.2022 ОСОБА_1 знаходиться на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 22.03.2022 по сьогоднішній день. Діагноз: вибухова травма осколками, відкрита рана стегна зліва. Вогнепальне множинне осколкове сліпе поранення (02.03.2022) лівого стегна та гомілки.

Відповідач вважає, що відсутні підстави для отримання одноразової додаткової винагороди у звязку із пораненням та проходженням стаціонарного лікування ОСОБА_1 , оскільки ним не надано належних доказів ступені важкості травми та звязку травми із захистом Батьківщини.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною дев`ять статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII) військовослужбовці це особи, які проходять військову службу. Звання солдат відноситься до рядового складу посад військовослужбовців (стаття 5 Закону № 2232-XII).

У статті 1-1 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-XІІ) визначено, що законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 9 Закону № 2011-XІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Так, на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» і від 24 лютого 2022 року № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

01 квітня 2022 року постановою Кабінету Міністрів України № 400 внесено зміни до зазначеної Постанови № 168, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Згідно з пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року № 400 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168» ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, особи, які перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини (включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач у березні 2022 року перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується Медичними картами стаціонарного хворого № 465/134 від 10.03.2022 та від 22.03.2022, Випискою із медичної карти стаціонарного хворого 1354 ОСОБА_1 за період перебування у стаціонарі з 22.03.2022 по 01.04.2022, Довідкою від 25.03.2022 про перебування на стаціонарному лікуванні з 22.03.2022. Причиною тимчасової непрацездатності відповідно до вказаних документів є поранення при захисті Батьківщини від ворожого боєприпасу та її наслідки, місце служби військова частина.

Як вбачається із наданого відповідачем до суду витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 65 від 04.03.2022 слід вважати таким, що вибув до лікувального закладу з 04.03.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 та зняти з продовольчого забезпечення з 05.03.2022.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 98 від 06.04.2022 вважати таким, що прибув і приступив до виконання службових обовязків з лікувального закладу з 06.04.2022 молодшого сержанта ОСОБА_1 , який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та зарахувати на продовольче забезпечення з 07.04.2022.

Доводи відповідача, що позивач знаходився на лікуванні, яке не пов`язане з отриманням поранення (контузії, травми, каліцтва) під час захисту Батьківщини, оскільки спростовуються матеріалами справи та встановленими судами обставинами.

Тому слід визнати, що за весь час перебування позивача на лікуванні мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування.

Щодо посилань відповідача на окреме доручення Міністра оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року, то суд зазначає, що станом на момент виникнення спірних правовідносин у цій частині, жодна норма чинного законодавства не передбачала права Міністра оборони України обмежувати виплати додаткової винагороди, яка була встановлена підзаконним нормативно-правовим актом. Окреме доручення не є актом Міноборони у розумінні вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», а отже на підставі вказаного доручення позивача не може бути позбавлено додаткової грошової винагороди.

Суд вважає, що відповідачем безпідставно не включено позивача до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100 000 гривень, за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, а тому дії відповідача щодо зменшення такої винагороди у відповідний період є протиправними.

З урахуванням вказаного суд дійшов висновку, що за весь час перебування позивача на лікуванні мала бути виплачена збільшена до 100 000 грн додаткова винагорода пропорційно часу такого лікування.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України, належним, ефективним є:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168 у розмірі до 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168 у розмірі до 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

В частині позовних вимог щодо стягннення з відповідача на користь позивача 700 000 (сімсот тисяч) гривень 00 копійок щомісячної додаткової винагороди за період часу серпень 2022 року - лютий 2023 року включно у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та 210 000 (двісті десять тисяч) гривень 00 копійок щомісячної додаткової винагороди за період часу серпень 2022 року - лютий 2023 року включно у складі діючих угруповань військ Сил оборони держави суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом (ч. 2 ст. 2 Закону №2232-XII).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2 ст. 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

На виконання указів Президента України "Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64 та "Про загальну мобілізацію" від 24.02.2022 №69 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 (далі - Постанова №168).

Відповідно до п. 1 Постанови №168 на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно з пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Умови виплати додаткової винагороди встановлено рішеннями Міністра оборони України, зокрема, від 07.03.2022 №248/1217, від 25.03.2022 №248/1298, окремого доручення Міністра оборони України №912/з/29.

З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди передбаченої Постановою №168 рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, яке відповідно до п. 12 застосовується з 24.02.2022, визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі:

- бойового наказу (бойового розпорядження);

- журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

- рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу) до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Системний аналіз викладених норм дає підстави для висновку, що для отримання військовослужбовцем додаткової винагороди в розмірі до 100000 гривень або до 30000 грн., визначеним переліком документів має бути підтверджена його безпосередня участь у бойових діях, або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів.

У даній справі таких підтверджень до суду не надано.

Відповідно до п. 4 рішення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 керівники органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командири військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа мають повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку 1 до цього доручення.

Будь - яких повідомлень, довідок, рапортів про безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі збройної агресії) ОСОБА_1 за період з серпня 2022 року по лютий 2023 року (включно) до суду не надано. Відомості про реєстрацію в діловодстві військової частини НОМЕР_1 таких документів відсутні.

Водночас, судом ухвалою від 17.05.2023 витребувано від Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України відомості про час та місце безпосередньої участі у бойових діях та виконання бойових завдань у складі діючих угруповань військ Сил оборони держави військовослужбовцем ОСОБА_1 (графіки нарядів та чергувань, наказів, бойових розпоряджень, тощо) за період з серпня 2022 року по лютий 2023 року включно.

Так у відповідь відповідачем не надана інформація про безпосередню участь у бойових діях чи у відповідних заходах у період з серпня 2022 року по лютий 2023 року.

Суд, у межах вказаного спору, зазначає, що саме до повноважень керівництва військової частини віднесено визначення підстав, облік часу та розрахунок додаткової винагороди у збільшеному розмірі, в межах, що не перевищують 100000 грн.

Виплата додаткової винагороди військовослужбовцям на період дії воєнного стану здійснюється військовослужбовцям, на підставі бойових наказів (бойових розпоряджень) виданих командирами військових частин (установ, навчальних закладів), до яких для виконання завдань був відряджений військовослужбовець, однак відповідно до матеріалів справи встановлено, що за спірний період бойовий наказ (розпорядження) щодо позивача не приймався, матеріалами справи інше не підтверджується.

Враховуючи встановлені в справі обставини, зокрема, відсутність документального підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період здійснення зазначених дій або заходів встановленого Постановою №168 рішенням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29 суд висновує щодо відсутності права позивача у спірний період на виплату додаткової винагороди.

Судом також досліджено надані представником відповідача матеріали службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового завдання командира.

Так судом встановлено, що згідно зі змістом Акту службового розслідування, відповідно до вимог ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.09.2022 № 4010 «Про призначення службового розслідування за фактом відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцями мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 » було проведено службове розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню непокори, а також встановленню вини військовослужбовців, в тому числі молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого радіотелеграфіста відділення управління командира батальйону взводу звязку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 № 1686 «Про результати службового розслідування за фактом відмови від виконання наказу військовослужбовцями частини НОМЕР_1 » розслідуванням встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 12.09.2022 відкрито відмовився виконати наказ командира (начальника) в умовах воєнного стану. Виходячи з матеріалів службового розслідування вина військовослужбовця виражається у формі недотримання військової дисципліни, грубого порушення вимог нормативно-правових актів, що призвело до відмови виконати наказ командира (начальника) в умовах воєнного стану. Своїми діями молодший сержант ОСОБА_1 , старший радіотелеграфіст відділення управління командира батальйону взводу звязку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , порушив вимоги наступних нормативно-правових актів: ознаки ч. 4 ст. 402 та ч. 3 ст. 403 КК України, ста. 32, ст. 2, ч. 1 і 3 ст. 11, ст. 12, ст. 16, ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Вищезгаданим наказом доведено факт непокори, відкритої відмови виконати наказ командира (начальника) вчиненої 12.09.2022 біля населеного пункту Зайцеве Донецької області в умовах воєнного стану, в тому числі молодшим сержантом ОСОБА_1 , старшим радіотелеграфістом відділення управління командира батальйону взводу зв`язку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 14 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 № 1686 за порушення вимог ст. 65 Конституції України. ст. 7 Закону України «Про оборону України», ст. 32, 2, 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України вирішено накласти на молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого радіотелеграфіста відділення управління командира батальйону взводу звязку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 , дисциплінарне стягнення, згідно п. «г» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, «Попередження про неповну службову відповідність».

Згідно із п. 20 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 № 1686 за порушення вимог положення ст. 402, 403 КК України після погодження з ДБР притягнути до кримінальної відповідальності молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого радіотелеграфіста відділення управління командира батальйону взводу звязку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Пунктом 21 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.03.2023 № 1686 позбавлено премії в розмірі, передбаченої наказом МОУ від 07.06.2018 № 260, а також додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ від 28.02.2022 № 168 за березень 2023 року, в тому числі молодшого сержанта ОСОБА_1 , старшого радіотелеграфіста відділення управління командира батальйону взводу звязку мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Однак суд не може враховувати подані відповідачем матеріали службового розслідування в контексті спірних правовідносин, оскільки вони не охоплюють період, за який позивач просить суд стягнути невиплачену суму щомісячної додаткової винагороди.

З урахуванням вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення наступних позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача 700 000 (сімсот тисяч) гривень 00 копійок щомісячної додаткової винагороди за період часу серпень 2022 року - лютий 2023 року включно у зв`язку з безпосередньою участю у бойових діях та 210 000 (двісті десять тисяч) гривень 00 копійок щомісячної додаткової винагороди за період часу серпень 2022 року - лютий 2023 року включно у складі діючих угруповань військ Сил оборони держави.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до ст.139 КАС України, судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( НОМЕР_2 , смт. Мирна До лина, Попаснянський район, Луганська область) про стягнення коштів - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі до 100 000,00 грн. пропорційно в розрахунку на місяць у зв`язку з перебуванням на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13 червня 2023 року.

Суддя А.В. Сіпака