Справа № 200/486/23
Суддя: Арестова Л.В.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 року Справа№200/486/23

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Арестової Л. В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та виплату премії і грошової винагороди,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2023 ОСОБА_1 , позивач, звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_2 про:

- визнання неправомірним та скасування наказу Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) №350 від 26.12.2022 «Про накладання дисциплінарного стягнення»;

- нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за грудень 2022 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, а також додаткову винагороду за грудень 2022 року в розмірі 100000,00 грн., передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10.02.2023 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання до суду виправленої позовної заяви із зазначенням інформації щодо офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти позивача; засобів зв`язку, офіційної електронної адреси або адреси електронної пошти відповідача; та із зазначенням чіткого та зрозумілого змісту позовних вимог відповідного до вимог КАС України.

14.02.2023 позивач, з метою виконання ухвали суду від 10.02.2023, повідомив суду адресу власної електронної пошти та номер телефону відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 17.02.2023 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

21.02.2023 позивач, з метою виконання ухвали суду від 17.02.2023, надав до суду інформацію про ідентифікаційного коду Військової частини НОМЕР_2 в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України та власний реєстраційний номер облікової картки платника податків.

22.02.2023 позивач, з метою виконання ухвали суду від 17.02.2023, засобами електронного зв`язку надав до суду заяву щодо усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.02.2023 заяву щодо усунення недоліків позовної заяви повернуто позивачу без розгляду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 27.02.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

22.03.2023 відповідач надав до суду відзив на позовну заяву та докази по справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 07.04.2023 витребувано у відповідача встановлені судом докази по справі.

10.04.2023 позивач надав до суду відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 08.05.2023 повторно витребувано у відповідача встановлені судом докази по справі. Продовжено строк розгляду адміністративної справи відповідно до пункту 3 Розділу Прикінцеві положення Кодексу адміністративного судочинства України.

26.05.2023 відповідач надав додаткові пояснення по справі.

02.06.2023 позивач надав до суду копію постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2023 у справі №204/1186/23 з відміткою про набрання рішенням суду законної сили.

Інші заяви та клопотання по розглядаємій справі не надходили.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і по теперішній час.

02.03.2022 опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану року, судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26.02.2022 №14/І-г «Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи» запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26.02.2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Донецький окружний адміністративний суд продовжує свою роботу у дистанційному режимі.

За приписами частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Отже відсутні перешкоди для розгляду справи по суті.

Так, в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що наказом командира Військової частини НОМЕР_2 №350 від 26.12.2022 «Про накладання дисциплінарного стягнення» на нього було накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана» за появу 24.12.2022 на території військової частини та виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані. Також, цим наказом позивача було позбавлено щомісячної премії та додаткової грошової винагороди за грудень 2022 року в розмірі 100000,00 грн. Позивач вказує, що із зазначеним наказом був ознайомлений під підпис 18.01.2023, та вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки він суперечить вимогам статей 147, 149 Кодексу законів про працю України, статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статей 110, 112 Дисциплінарного статуту Збройних сил України.

Крім того, позивач вважає, що проведений відносно нього огляд на стан алкогольного сп`яніння Військовою службою правопорядку Збройних сил України 24.12.2022, а не закладом охорони здоров`я, є недійсним. Просив задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому заперечив проти задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи це тим, що відповідно до пункту 11 частини першої статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення у редакції станом на 24.12.2022 право складати протоколи про військові адміністративні правопорушення, у тому числі передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, належить прокурору. Протокол про військове адміністративне правопорушення ДНПК-2 №1321 від 24.12.2021, вчинене позивачем, складений прокурором спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері (військовим прокурором) міста Покровська за місцем тимчасової дислокації Військової частини НОМЕР_2 . Таке ж право надане посадовим особам Військової служби правопорядку у Збройних Силах України згідно з абзацом тридцять дев`ятим пункту 1 частини першої статті 255 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідач вважає, що та обставина, що позивач не визнає повноважень військового прокурора чи Військової служби правопорядку у складанні протоколів про військові адміністративні правопорушення та оформленні доказів не впливає на законність притягнення його до адміністративної чи дисциплінарної відповідальності. Також, відповідач зауважує, що протокол про військове адміністративне правопорушення ДНПК-2 №1321 від 24.12.2021, вчинене позивачем, був не єдиним доказом, а одним із доказів вчинення позивачем порушення військової дисципліни.

Щодо позбавлення позивача щомісячної премії відповідно до його особистого внеску в загальні результати служби, відповідач зазначає, що така дія командира військової частини є обов`язковою відповідно до абзацу третього пункту 5 розділу ХVІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197, і реалізовується командуванням за сам факт вживання алкогольних напоїв на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу в нетверезому стані - за місяць, у якому здійснено таке порушення. Зазначена норма не передбачає дискреційних повноважень командування щодо виплати щомісячної премії.

Щодо позбавлення позивача за грудень 2022 року додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, відповідач зазначає, що така дія командира військової частини є обов`язковою відповідно до керівних документів Міністерства оборони України. Так, по 31.01.2023 цей обов`язок визначався підпунктом 9.8 пункту 9 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, а із 01.02.2023 абзацом п`ятим пункту 14 розділу ХХХІV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 №260 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 25.01.2023 №44), і реалізовувався командуванням за сам факт вживання алкогольних напоїв на території військової частини як у службовий, так і в позаслужбовий час, прибуття на службу та/або виконання обов`язків військової служби в нетверезому стані - за місяць, у якому здійснено таке порушення. Зазначені норми не передбачають дискреційних повноважень командування щодо виплати додаткової винагороди.

Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій заперечував проти доводів відповідача та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 .

Позивач з 18.07.2022 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 18.07.2022 №69 нижче пойменованих осіб офіцерського складу, призначених на посади наказом Командувача Сил територіальної оборони Збройних сил України від 10.07.2022 №179, з 18.07.2022 зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення з 19.07.2022 та вважати такими, що з 18.07.2022 прийняли справи та посади, і приступили до виконання службових обов`язків за посадами з відповідними посадовими окладами. Майора ОСОБА_1 , офіцера групи розвідки штабу Військової частини НОМЕР_2 , посадовий оклад 4090,00 грн. на місяць (17 тарифний розряд), щомісячна премія в розмірі 163% від встановленого посадового окладу, вислуга років у Збройних силах України станом на 18.07.2022 становить: календарна 00 років 00 місяців 00 днів, пільгова 00 років 00 місяців 00 днів.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 15.12.2022 №243 відповідно до директив Командувача Сил територіальної оборони Збройних сил України від 26.11.2022 №44-Д/ДСК, від 06.12.2022 №45-Д/ДСК та переліку змін до штату №05/193-01 Військова частина НОМЕР_2 з 15.12.2022 введено його в дію.

Нижчепойменованих військовослужбовців Військової частини НОМЕР_2 , які у зв`язку зі змінами до штату №05/193-01 увільнені від посад, за якими виконували обов`язки, допущено до тимчасового виконання обов`язків до нижчепойменованих посад, вважати такими, що з 15.12.2022 справи та посаду прийняли, та приступили до виконання службових обов`язків майора ОСОБА_1 , офіцера відділення розвідки штабу Військової частини НОМЕР_2 , посадовий оклад 4090,00 грн. на місяць (17 тарифний розряд), щомісячна премія в розмірі 163% від встановленого посадового окладу.

Відповідно до доповідної від 24.12.2022 старшого солдата ОСОБА_2 на ім`я начальника групи розвідки Військової частини НОМЕР_2 старший солдат ОСОБА_2 , старший водій розвідувальної роти Військової частини НОМЕР_2 , 24.12.2022 близько об 11 годині 20 хвилин підчас виконання обов`язків військової служби на території тимчасового розташування військової частини, виявив майора ОСОБА_1 із ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці; характерний запах алкоголю, порушена координація рухів).

Згідно із протоколом ДНПК-2 №1321 від 24.12.2022 про військове адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складений та підписаний офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 , майор ОСОБА_1 24.12.2022 перебував на території тимчасового розташування військової частини та виконував обов`язок військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду в м. Покровськ, Донецької області.

24.12.2022 близько об 11:20 майор ОСОБА_1 був виявлений старшим водієм роти старшим солдатом ОСОБА_2 із ознаками алкогольного сп`яніння (поведінка, що не відповідає обстановці, характерний запах алкоголю з порожнини рота) під час виконання обов`язків військової служби на території тимчасового розташування військової частини, у зв`язку із чим, уповноваженим було прийнято рішення направити майора ОСОБА_1 на огляд до підрозділу Військової служби правопорядку військової комендатури м. Покровськ з метою встановлення стану (ступеню) алкогольного сп`яніння.

Перебування в стані алкогольного сп`яніння підтверджується: тестом на алкоголь №2186 від 24.12.2022 року (2.23 %) та поясненнями ОСОБА_1 .

Факт вчиненого правопорушення підтверджують свідки: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У результаті проведеного огляду на стан сп`яніння встановлена гостра інтоксикація внаслідок вживання алкоголю (алкогольне сп`яніння, тестом на алкоголь №2186 від 24.12.2022 року (2.23 %), у зв`язку із чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, за допомогою аналізатору вмісту парів алкоголю «Алконт-М» №00244-15, огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений 24.12.2022 посадовою особою офіцером служби правопорядку м. Покровськ. За результатами огляду на стан сп`яніння встановлено проба позитивна 2.23 %.

Відповідно до рапорта від 24.12.2022 (вх.№1143 від 25.12.2022) начальника розвідки начальника групи розвідки Військової частини НОМЕР_2 на ім`я командира Військової частини НОМЕР_2 доповідає, що 24.12.2022 об 11 годині 20 хвилин офіцер групи розвідки штабу Військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_1 перебував на території розташування Військової частини НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння.

О 12 годині 00 хвилин цього ж дня майор ОСОБА_1 був доправлений до Військової комендатури м. Покровська, де був перевірений на стан алкогольного сп`яніння.

Тестом на алкоголь від 24.12.2022 №2186 з використанням спеціального технічного засобу «АЛКОНТ-М» №00244, проведеним Військовою комендатурою м. Покровська 24.12.2022, зафіксована позитивна проба алкоголю в крові майора ОСОБА_1 у розмірі 2,23 промілле, що свідчить про його перебування у стані алкогольного сп`яніння при виконання обов`язків військової служби.

Просив притягнути майора ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення абзацу сьомого статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України з позбавленням його щомісячної премії відповідно до його особистого внеску в загальні результати служби у грудні 2022 року, а також виплати за грудень 2022 року грошової винагороди в розмірі 100000,00 грн., передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2022 №350 «Про накладення дисциплінарного стягнення» 24.12.2022 об 11 годині 20 хвилин офіцер групи розвідки Військової частини НОМЕР_2 майор ОСОБА_1 в порушення вимог абзацу сьомого статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України вчинив появу військовослужбовця на території військової частини та виконання ним обов`язків військової служби у нетверезому стані.

Даний факт знайшов своє підтвердження у рапорті начальника розвідки начальника групи розвідки, протоколі ДНПК-2 №1321 від 24.12.2022 про військове адміністративне правопорушення, складеному військовою комендатурою м. Покровськ, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 24.12.2022.

Керуючись статтями 45, 48, 55 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, наказав:

1. За порушення військової дисципліни, а саме за появу на території Військової частини НОМЕР_2 та виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані, оголошено сувору догану офіцеру групи розвідки Військової частини НОМЕР_2 майору ОСОБА_1 .

Підстави: рапорт начальника розвідки начальника групи розвідки від 24.12.2022 вх.№1143, протокол ДНПК-2 №1321 від 24.12.2022, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу від 24.12.2022.

2. На підставі абзацу третього пункту 5 розділу ХVI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, позбавлено майора ОСОБА_1 щомісячної премії відповідно до особистого в загальні результати служби у грудні 2022 року, а також виплати за грудень 2022 року додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн., передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

3. Помічнику командира військової частини з фінансово-економічної роботи начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_2 не виплачувати майору ОСОБА_1 за грудень 2022 року премію та винагороду, зазначені в пункті 2 цього наказу.

4. Контроль за виконанням наказу поклав на начальника штабу першого заступника командира військової частини.

5. Наказ довести до особового складу Військової частини НОМЕР_2 у частині, що стосується.

Згідно з аркушем доведення до особового складу наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2022 №350 майор ОСОБА_1 був ознайомлений із наказом під підпис 18.01.2023.

Не погоджуючись із наказом командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2022 №350 «Про накладення дисциплінарного стягнення», позивач звернувся із даним позовом до суду.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2023 у справі №204/1186/23, яке відповідно до інформації, розміщеної на вебсайті «Судова влада України» та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, набрало законної сили 02.05.2023, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статі 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.01.2023 №30 нижчепойменованих осіб звільнено від займаних посад і направлено для подальшого проходження військової служби до інших військових частин: майора ОСОБА_1 , ТВО офіцера відділення розвідки штабу Військової частини НОМЕР_2 , призначеного наказом командир Військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) від 04.01.2023 №3 на посаду командира стрілецького взводу стрілецької роти Військової частина НОМЕР_6 , вважати таким, що здав справи та посаду і вибув до нового місця служби. 30.01.2023 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 31.02.2023.

Отже, спірним питанням в даній с праві є правомірність прийняття командиром Військової частини НОМЕР_2 наказу (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2022 №350 «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 129-1 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом статті 17 Конституції України держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини Рішення від 20 березня 2002 року №5-рп/2002, посилаючись на своє ж Рішення від 6 липня 1999 року №8-рп/99, зауважив, що «служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення. Частина п`ята статті 17 Конституції України покладає на державу обов`язки щодо соціального захисту не тільки таких громадян, а й членів їхніх сімей. Конституційний Суд України вважає, що ці положення поширюються і на службу в Збройних Силах України, Військово-Морських Силах України, в органах Служби безпеки України, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо».

Законом України від 24.03.1999 №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України.

Відповідно до Вступної частини Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, Цей Статут визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини). Обов`язки посадових осіб, не зазначені в цьому Статуті, визначаються відповідними порадниками та положеннями. Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Положеннями статей 5, 6, 8 Загальних положень Статуту внутрішньої служби Збройних Сил визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Згідно зі статтею 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (пункт 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил).

Статтею 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил визначено, що на військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.

Згідно із статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України від 24.03.1999 №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Дія Дисциплінарного статуту Збройних Сил України поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Статтею 1, 2 Дисциплінарного статут ЗСУ визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 5 Дисциплінарного статут ЗСУ передбачено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Відповідно до статті 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статут ЗСУ, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Згідно з положеннями статті 48 Дисциплінарного статут ЗСУ, на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Відповідно до статті 54 Дисциплінарного статут ЗСУ, командир окремого батальйону (корабля 2 рангу), а також командир окремої військової частини, який користується дисциплінарною владою командира батальйону (корабля 3 рангу), має право застосовувати стягнення, визначені в пунктах "а"-"ґ" статті 48 цього Статуту (крім попередження про неповну службову відповідність осіб офіцерського складу).

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статут ЗСУ, на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Щодо не проведення службового розслідування, суд зазначає, що приписами статті 84 Закону України «Про дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-XIV, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення «може» передувати службове розслідування. Тобто з наведеної норми вбачається, що проведення службового розслідування не є обов`язковою підставою для накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення та є правом, а не обов`язком командира.

Аналогічна правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.06.2018 у справі №822/2446/17.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, службове розслідування за фактом перебування позивача на території тимчасового розташування військової частини та виконання обов`язку військової служби в нетверезому стані не призначалось.

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статей 110-111 Дисциплінарного статут ЗСУ, усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі: прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод; незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Заява чи скарга з інших питань службової діяльності подається безпосередньому командирові (начальникові) тієї особи, дії якої він оскаржує, а в разі, якщо особи, які подають скаргу, не знають, з чиєї вини порушені їх права, заява чи скарга подається в порядку підпорядкованості. У такому самому порядку подаються пропозиції.

Тобто, у разі незгоди військовослужбовця з незаконним рішенням про притягнення до дисциплінарного стягнення він має право його оскаржити.

Верховний Суд в постанові по справі №813/1021/17 від 19.02.2020 висловив правову позицію відповідно до якої підставою притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є неналежне виконання ним службових обов`язків, порушення військової дисципліни. Для притягнення військовослужбовця до такої відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення.

Частиною п`ятою статті 242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2022 №350 «Про накладення дисциплінарного стягнення» за порушення військової дисципліни, а саме за появу на території Військової частини НОМЕР_2 та виконання обов`язків військової служби у нетверезому стані, оголошено сувору догану офіцеру групи розвідки Військової частини НОМЕР_2 майору ОСОБА_1 . На підставі абзацу третього пункту 5 розділу ХVI Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 №260, позбавлено майора ОСОБА_1 щомісячної премії відповідно до особистого в загальні результати служби у грудні 2022 року, а також виплати за грудень 2022 року додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн., передбаченої пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із протоколом ДНПК-2 №1321 від 24.12.2022 про військове адміністративне правопорушення за частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, складений та підписаний офіцером військової комендатури , майор ОСОБА_1 24.12.2022 перебував на території тимчасового розташування військової частини та виконував обов`язок військової служби в нетверезому стані в умовах особливого періоду в м. Покровськ, Донецької області.

Заначений факт підтверджується копією доповідної від 24.12.2022 старшого солдата ОСОБА_2 , тестом на алкоголь №2186 від 24.12.2022 (2.23 %), копією акта огляду ОСОБА_1 24.12.2022 на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, за допомогою аналізатору вмісту парів алкоголю «Алконт-М» №00244-15, копією рапорта від 24.12.2022 (вх.№1143 від 25.12.2022) начальника розвідки начальника групи розвідки Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно із пунктом 7 розділу ІІ Інструкції про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що затверджена Наказом Служби зовнішньої розвідки України від 14.08.2018 за №300, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1018/32470, у разі виявлення факту або виникнення підозри у розпиванні алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вживанні наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцем на території місця проходження військової служби, військових об`єктів, або появи військовослужбовця на території місця проходження військової служби, військових об`єктів у нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння для підтвердження ознак військового адміністративного правопорушення (стаття 172-20 КУпАП) такого військовослужбовця направляють до закладу охорони здоров`я на підставі письмового направлення військовослужбовця на огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння (додаток 2) уповноваженої посадової особи.

Як встановлено судом вище та не заперечується сторонами, протокол медичного обслідування для встановлення факту споживання алкоголю та стану сп`яніння позивача відповідачем суду не надано.

Разом із цим, відповідач надав копію акта огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціального технічного засобу, за допомогою аналізатору вмісту парів алкоголю «Алконт-М» №00244-15, відповідно до якого огляд на стан сп`яніння ОСОБА_1 був проведений 24.12.2022 посадовою особою офіцером служби правопорядку м. Покровськ лейтенантом ОСОБА_4 .

Проте, належним чином засвідчена технічна документація на зазначений вимірювальний прилад «Алконт-М2» №00244-15, яка судом неодноразово була витребувана у відповідача, відповідачем до суду не надана.

Крім того, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у постанові від 19.04.2023 у справі №204/1186/23 встановлено, що відповідно до пункту 7 розділу ІІ Інструкції про порядок оформлення і складання матеріалів про військові адміністративні правопорушення, передбачені статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що затверджена Наказом Служби зовнішньої розвідки України від 14.08.2018 за №300, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за №1018/32470, у разі виявлення факту виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в нетверезому стані, для підтвердження ознак військового адміністративного правопорушення (стаття 172-20 КУпАП) такого військовослужбовця направляють до закладу охорони здоров`я на підставі письмового направлення військовослужбовця на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння уповноваженої посадової особи. Крім того, суд зауважив, що в матеріалах справи №204/1186/23 також відсутні докази направлення військовослужбовця до закладу охорони здоров`я на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння.

Під час судового розгляду справи №204/1186/23 не знайшло свого підтвердження належними, допустимими та достовірними доказами те, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки при складанні протоколу було порушено порядок огляду військовослужбовця на стан алкогольного сп`яніння.

Постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19.04.2023 у справі №204/1186/23, яке відповідно до інформації, розміщеної на вебсайті «Судова влада України» та в Єдиному державному реєстрі судових рішень, набрало законної сили 02.05.2023, провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статі 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог статті 78 КАС України обставини, встановлені постановою Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 19.04.2023 у справі №204/1186/23 не доказуються при розгляді цієї справи.

Водночас, інших пояснень або інформації щодо підстав застосування дисциплінарного стягнення матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за відсутності факту вчинення 24.12.2022 ОСОБА_1 правопорушення у відповідача не було підстав для накладення дисциплінарного стягнення на позивача, з огляду на що наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2022 №350 «Про накладення дисциплінарного стягнення» є протиправним та підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від09.12.1994, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відтак, порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправним та скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2022 №350 «Про накладення дисциплінарного стягнення», та зобов`язання Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу щомісячну премію за грудень 2022 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, та додаткову винагороду за грудень 2022 року, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи, суд приходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Вирішуючи питання щодо розподілу Суд зазначає, що відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 139 КАС України судовий збір у даній справі стягненню не підлягає.

Керуючись статтями 32, 139, 243 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та виплату премії і грошової винагороди задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 (з адміністративно-господарської діяльності) від 26.12.2022 №350 «Про накладення дисциплінарного стягнення».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну премію за грудень 2022 року відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, та додаткову винагороду за грудень 2022 року, передбачену пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 13.06.2023.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду у паперовому вигляді або через електронний кабінет (https://id.court.gov.ua/) у підсистемі «Електронний суд».

У разі застосування судом частини третьої статті 243 КАС України строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Арестова