Справа № 140/5580/23
Суддя: Валюх Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/5580/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Валюха В.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби позивачу за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 не була нарахована та виплачена індексація грошового забезпечення, тому для відновлення порушених прав позивач звернулася до Волинського окружного адміністративного суду. Рішенням суду від 12.01.2023 у справі № 140/4078/22 ВЧ НОМЕР_1 зобов`язано нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018 з врахуванням виплачених сум із застосуванням базового місяця для розрахунку індексації грошового забезпечення січня 2008 року. 28.02.2023, на виконання вказаного рішення суду, відповідач здійснив виплату індексації грошового забезпечення в сумі 82370,83 грн.

Позивач вказує, що при здійсненні нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідач не врахував вимоги абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі Порядок № 1078), зокрема, ВЧ НОМЕР_1 не встановила, чи перевищує розмір підвищення грошового доходу позивача суму індексації, що склалась у місяці підвищення такого доходу.

Позивач також зазначає, що ВЧ НОМЕР_1 несвоєчасно виплатила індексацію грошового забезпечення в сумі 82370,83 грн за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, а тому в силу приписів Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі Закон № 2050-ІІІ) та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 (далі Порядок № 159), має право на компенсацію втрати частини доходів.

Позивач просить визнати протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку виплаченої індексації з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку № 1078, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок раніше виплаченої індексації з 01.03.2018 по 31.12.2022 з урахуванням абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку № 1078, та зобов`язати ВЧ НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно Порядку № 159.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а. с. 18).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 03.05.2023 № 4142 (а. с. 20-25) представник відповідача Пахолок В.Б. позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні з підстав правомірності оскаржуваних дій відповідача щодо нарахованої та виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення. Крім того, позивач не зверталася із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв у виплаті вказаної компенсації, тому право позивача не було порушено суб`єктом владних повноважень, а звернення до суду із цією позовною вимогою є передчасним.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи до суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проходить з 17.04.2015 військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на різних посадах, що підтверджується витягом з послужного списку (а. с. 8-9).

На виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 у справі № 140/4078/22, відповідач нарахував та виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 в сумі 82370,83 грн, що підтверджується відомістю від 28.02.2023 та довідкою-розрахунком суми індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 (а. с. 16-17).

Листом від 20.03.2023 № 153/фс, у відповідь на звернення позивача щодо здійснення перерахунку індексації грошового забезпечення з березня 2018 по 31.12.2022 відповідно до вимог пункту 5 Порядку № 1078, відповідач повідомив, що рішення суду від 12.01.2023 у справі № 140/4078/22 виконано повністю, та оскільки інших зобов`язань, в тому числі щодо перерахунку індексації грошового забезпечення з березня 2018 по день звільнення відповідно до вимог пункту 5 Порядку № 1078 в рішенні суду не визначено, відповідно підстав щодо перерахунку немає (а. с. 10).

При вирішенні спору (в частині позовних вимог щодо здійснення перерахунку виплаченої індексації з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку № 1078) суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі Закон № 2011-ХІІ) до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.2001 № 1282-ХІІ (далі Закон № 1282-ХІІ).

У статті 1 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону № 1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Частинами першою - другою статті 5 Закону № 1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону № 1282-XII).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 (зі змінами, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Пунктом 4 Порядку № 1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.

За приписами пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків. Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Отже, з аналізу положень Закону № 1282-XII та Порядку № 1078 вбачається, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. Через вимоги законодавства проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. При цьому, виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що місяць, в якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), є базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення військовослужбовців.

Разом з тим, для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів).

01.03.2018 вступила в дію постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 (далі Постанова № 704), якою затверджено нові схеми тарифних розрядів військовослужбовців, та у пункті 2 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Таким чином, у березні 2018 року відбулося зростання грошового забезпечення військовослужбовців.

Позивач у позовній заяві в обґрунтування протиправності дій при нарахуванні індексації грошового забезпечення у спірний період вказує, що у березні 2018 року розмір підвищення грошового доходу позивача зріс на 192,46 грн (7972,79 грн грошове забезпечення у березні 2018 року; 7780,33 грн грошове забезпечення у лютому 2018 року) та не перевищив суму індексації, що склалась у лютому 2018 року (4258,75 грн).

Разом з тим, пункт 2 Порядку № 1078 визначає, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру.

Відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця за 2018 рік станом на лютий 2018 року основні види грошового забезпечення позивача склали: посадовий оклад 565,00 грн, оклад за військовим званням - 35,00 грн, надбавка за вислугу років - 150,00 грн (всього - 750,00 грн); на підставі Постанови № 704 позивачу збільшено його основні види грошового забезпечення, а саме посадовий оклад позивача склав 2730,00 грн, оклад за військовим званням - 600,00 грн, надбавка за вислугу років - 1332,00 грн (всього - 4662,00 грн) (а. с. 11).

Таким чином грошовий дохід позивача для визначення індексації збільшився на 3912 грн. Щомісячні основні види грошового забезпечення позивача, без врахування додаткових видів грошового забезпечення, збільшилися та перевищили суму індексації за лютий 2018 року.

Для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, визначальним є також факт підвищення саме грошового доходу, а не лише тарифних ставок (окладів). Оскільки в березні 2018 року відбулося підвищення посадових окладів, відповідно до абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, сума індексації в березні 2018 року повинна розраховуватися як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно з абзацом 6 пункту 5 Порядку № 1078 до визначеної (згідно з абзацами 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078) суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації (103 відсотка).

Таким чином, з березня 2018 року підлягає до виплати сума індексації грошового забезпечення, визначена на підставі вищенаведених положень Порядку №1078, а у разі коли величина індексу споживчих цін перевищить поріг в розмірі 103 відсотка, то в підвищеному розмірі, аж до наступного підвищення тарифної ставки (окладу), при якому сума збільшення грошового забезпечення (заробітної плати) перевищить таку суму індексації.

При цьому, відповідно до офіційних даних, що містяться на сайті Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1 %, в квітні 2018 року - 100,8 %, в травні 2018 року - 100,0 %, в червні - 100,0 %, в липні - 99,3 %, в серпні - 100,0 %, у вересні - 101,9 %, в жовтні - 101,7 %.

Таким чином, лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103 % (100,8% х 100,0% х 100,0% х 99,3% х 100,0% х 101,9% х 101,7% х 100) перевищено, що є підставою для права на індексацію заробітної плати. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 року опубліковано у листопаді 2018 року, тому індексацію необхідно проводити з грудня 2018 року.

Оскільки величина індексу споживчих цін з 01.03.2018 по 30.11.2018 не перевищила порогу індексації у розмірі 103 відсотка, тому відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення не проводиться (аналогічна позиція Верховного Суду висвітлена в постановах від 09.09.2022 у справі № 600/524/21-а, від 15.06.2022 у справі № 520/4061/21, від 02.11.2022 у справі № 120/12718/21-а, від 22.12.2022 у справі № 380/14479/21, від 27.02.2023 у справі № 560/5997/21).

Судом встановлено, що відповідно до карток особових рахунків за 2018-2022 рр., ОСОБА_1 отримувала індексацію грошового забезпечення відповідно до норм і правил нарахування індексації, при цьому березень 2018 є місяцем підвищення грошових доходів позивача (грошового забезпечення), і відповідно обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснювалось з квітня 2018 (а. с. 11-15).

Сума індексації за квітень - листопад 2018 року при обчисленні індексу споживчих цін для проведення індексації з квітня 2018 становить 0,00 грн щомісячно. Починаючи з грудня 2018 року, позивач отримувала індексацію грошового забезпечення: грудень 2018 року в сумі 71,08 грн; лютий 2019 року в сумі 18,34 грн; квітень 2019 року в сумі 205,55 грн; травень 2019 року в сумі 134,47 грн; липень 2019 року в сумі 268,94 грн; серпень 2019 року в сумі 206,72 грн; вересень 2019 року в сумі 206,72 грн; жовтень 2019 року в сумі 206,72 грн; листопад 2019 року в сумі 206,72 грн; грудень 2019 року в сумі 206,72 грн; січень 2020 року в сумі 216,51 грн; лютий 2020 року в сумі 216,51 грн; березень 2020 року в сумі 216,51 грн; квітень 2020 року в сумі 216,51 грн; травень 2020 року в сумі 216,51 грн; червень 2020 року в сумі 216,51 грн; липень 2020 року в сумі 216,51 грн; серпень 2020 року в сумі 226,29 грн; вересень 2020 року в сумі 226,29 грн; жовтень 2020 року в сумі 226,29 грн; листопад 2020 року в сумі 226,29 грн; грудень 2020 року в сумі 7,54 грн; жовтень 2020 року в сумі 174,20 грн; листопад 2021 року в сумі 1080,06 грн; грудень 2021 року в сумі 1103,22 грн; лютий 2022 року в сумі 563,19 грн; березень 2022 року в сумі 672,35 грн; квітень 2022 року в сумі 672,35 грн; травень 2022 року в сумі 672,35 грн; червень 2022 року в сумі 913,01 грн; липень 2022 року в сумі 1017,21 грн; серпень 2022 року в сумі 1066,00 грн; вересень 2022 року в сумі 1281,80 грн; жовтень 2022 року в сумі 1281,80 грн; листопад 2022 року в сумі 1281,80 грн; грудень 2022 року в сумі 1424,80 грн (а. с. 13-17).

Отже, судом не встановлено порушень вимог законодавства при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 31.12.2022, позивач не спростувала, що розмір виплаченої їй індексації грошового забезпечення у вказаний період розраховано неправильно, власного розрахунку суми індексації за вказаний період не подала.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскаржувані у цій справі дії відповідача щодо відмови у здійсненні перерахунку виплаченої індексації у спірний період є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дій ВЧ НОМЕР_1 щодо не здійснення перерахунку виплаченої індексації з 01.03.2018 по 31.12.2022 відповідно до абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку № 1078 та похідної позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок раніше виплаченої індексації з 01.03.2018 по 31.12.2022 з урахуванням абзаців 4, 5, 6, пункту 5 Порядку № 1078, з підстав, викладених у позовній заяві, належить відмовити.

При вирішенні спору, в частині позовних вимог щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення, суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Згідно із статтями 1 - 3 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Тобто, підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких умов: 1) нарахування громадянину належних йому доходів; 2) порушення встановлених строків їх виплати (як з вини, так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); 3) затримка виплати доходів один і більше календарних місяців; 4) зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; 5) доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

В силу приписів пункту 1 Порядку № 159 його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року (пункт 2 Порядку № 159).

Детальний перелік грошових доходів, що підлягають компенсації, наведено у пункті 3 Порядку № 159, яким встановлено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру, зокрема, сума індексації грошових доходів громадян.

Відтак, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, які вже були нараховані. Основною умовою для виплати передбаченої статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

У пункті 4 Порядку № 159 встановлено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 14.05.2020 у справі № 816/379/16, від 30.09.2020 у справі № 280/676/19, від 13.09.2021 у справі № 639/3140/17, від 15.10.2020 у справі № 240/11882/19 та від 29.04.2021 у справі № 240/6583/20).

Як встановив суд, фактична виплата індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 у справі № 140/4078/22, відбулася лише 28.02.2023, що підтверджується листом ВЧ НОМЕР_1 від 20.03.2023 № 153/фс (а. с. 10).

Таким чином, оскільки наявний факт несвоєчасної виплати позивачу сум індексації грошового забезпечення за рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.01.2023 у справі №140/4078/22, тому суд дійшов висновку, що позивач має право на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення.

Суд відхиляє доводи відзиву на позовну заяву про те, що позивач не зверталася із заявою про виплату компенсації відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159, а відповідач не відмовляв у виплаті вказаної компенсації, оскільки із змісту листа ВЧ НОМЕР_1 від 20.03.2023 № 153/фс (а. с. 10) чітко вбачається, що позивач зверталася за виплатою компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації та у виплаті такої компенсації було відмовлено.

З урахуванням наведеного, керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 245 КАС України, позовні вимоги щодо зобов`язання здійснити нарахування та виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку № 159 належить задовольнити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку у спосіб подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.М. Валюх