Справа № 640/30625/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

13 червня 2023 року

м. Київ

справа № 640/30625/21

адміністративне провадження № К/990/18719/23

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Мельник-Томенко Ж.М., перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі №640/30625/21 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправною та скасування постанови, визнання протиправними дій,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Р.В. щодо неповідомлення ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Клименка Р.В. про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 20.02.2013;

- визнати протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. по складанню акту опису й арешту майна від 26.05.2014 у виконавчому провадженні НОМЕР_1;

- визнати протиправними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гусєвої Я.А. щодо передачі на реалізацію квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року позовні вимоги задоволено частково. Визнано протиправними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С.В. щодо незалучення при складанні акту опису й арешту майна від 26 травня 2014 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 представника житлово-експлуатаційної організації чи представника органів державної влади та місцевого самоврядування. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року скасовано в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Макаренко С. В. щодо незалучення при складанні акту опису й арешту майна від 26 травня 2014 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1 представника житлово-експлуатаційної організації чи представника органів державної влади та місцевого самоврядування. Прийнято в цій частині нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року залишено без змін.

Ухвалами Верховного Суду від 31 березня 2023 року, 19 квітня 2023 року та від 20 квітня 2023 року касаційні скарги ОСОБА_1 були повернуті.

23 травня 2023 року через підсистему «Електроний суд» ОСОБА_1 повторно звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі №640/30625/21.

Відповідно до частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2, 3 статті 353 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Із системного аналізу наведених положень процесуального закону можна зробити висновок, що під час касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення ним (ними) норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України як на підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга.

На обґрунтування наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі позивач посилається на пункти 1, 3, 4 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржник вказує про неправильне застосування судами попередніх інстанцій статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», пунктів 50, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав без урахування висновку Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах, які викладені в постановах від 16 грудня 2019 року у справі №211/2171/15-ц. від 01 лютого 2020 року у справі №2-2394/10, від 15 жовтня 2020 року у справі №917/628/17; неправильне застосування статті 57 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 3 Розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 29 липня 2016 року № 2831/5 без врахування висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 26 жовтня 2021 року у справі № 755/12052/19.

Водночас покликаючись на висновки Верховного Суду, викладені у вищенаведених постановах, скаржником лише наведено витяги із вказаних постанов та зазначено про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права. Натомість зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій, оприлюднених в Єдиному державному реєстрі судових рішень слідує, що норми права про неправильне застосування яких вказує позивач і щодо яких викладено висновок у постановах, на які посилається заявник, не були предметом дослідження у цій справі.

Отже, касаційна скарга не містить належних доводів та обґрунтувань щодо підстав оскарження судових рішень у цій справі на підставі пункту 1 частини четвертої статті Кодексу адміністративного судочинства України.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, скаржник вказує про неправильне застосування судами статті 60 Сімейного кодексу України, статті 328 Цивільного кодексу України за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносин.

Суд касаційної інстанції зазначає, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Варто зауважити, що при поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена скаржником норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях, - що може бути визнано як допущення судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права, або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Скаржник зазначає про порушення судами попередніх інстанцій статті 60 Сімейного кодексу України, статті 328 Цивільного кодексу України, проте зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій встановлено, що такі взагалі не застосовувались судами при розгляді справи, а тому посилання скаржника в цій частині не узгоджуються з наведеною скаржником підставою касаційного оскарження судових рішень - пункт 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, Верховним Судом в ухвалі від 20 квітня 2023 року скаржнику вже надавались обґрунтовані пояснення стосовно заявлених ним підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 та 3 частини 4 статті 328 КАС України. Однак, позивачем так і не були враховані зазначені зауваження.

Також заявник указує, що підставою звернення до Суду із даною скаргою є, також, пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України - якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою, третьою статті 353 цього Кодексу.

Так у тексті касаційної скарги позивач посилається на пункт 2 частини другої статті 353 КАС України (суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження).

Однак, як вбачається із ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року судом не було віднесено цю справу до категорії справ незначної складності. Справу розглянуто судом за правилами загального позовного провадження Тому посилання заявника на пункт 4 частини четвертої статті 328 КАС України є необґрунтованим.

Повторно подана касаційна скарга так і не усуває недоліків, на які було вказано Верховним Судом, Зміст касаційної скарги є майже ідентичним попередньо поданій касаційній скарзі яку Верховний Суд визнав неналежно оформленою .

Верховний Суд зауважує, що відповідно до частини першої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального права.

Таким чином, межі касаційного перегляду судових рішень обмежено підставами, на яких подається касаційна скарга, викладеними скаржником, та зазначеними в ухвалі суду підставами для відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи приписи пункту 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, та не викладення позивачем підстав для касаційного оскарження судових рішень у даній справі, визначених частиною четвертою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, тому касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Одночасно Суд роз`яснює, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо буде усунуто обставини, які зумовили її повернення.

Керуючись статтями 248, 328, 332 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі №640/30625/21 - повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяЖ.М. Мельник-Томенко