Справа № 420/6192/23
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6192/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИТАН-РИ» (вул. Івана та Юрія Лип, 60, кв.75, м. Одеса, 65078) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21а, м. Одеса, 65078) про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов адміністративний позов (а.с.1-11) Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИТАН-РИ» до Одеської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними та скасування рішень.

Ухвалою суду від 31.03.2023 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову (а.с.122-123).

До суду від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали суду та позов до Одеської митниці (а.с.130-156), в якому позивач просить визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 10.03.2023 року №UA500500/2023/000237/2, №UA500500/2023/000238/2, №UA500500/2023/000239/2, №UA500500/2023/000240/2, №UA500500/2023/000241/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.03.2023 року №UА500500/2023/000480, №UА500500/2023/000481, №UА500500/2023/000478, №UА500500/2023/000479, №UА500500/2023/000482.

Ухвалою суду від 12.04.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрите провадження по справі, вирішено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.158).

Ухвалою суду від 13.06.2023 року відмовлено представнику Одеської митниці у задоволенні клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Представник позивача у позові зазначив, що між ТОВ «ТИТАН-РИ» та TRADE INTERNATIONAL GROUP USA INC. (США) укладений зовнішньо-економічний контракт №TIG-TR/0311 від 03.03.2011 року, відповідно до умов якого TRADE INTERNATIONAL GROUP USA INC. (США) зобов`язано постачати на адресу позивача товари, перелік яких зазначається в додатках та/або Інвойсах, які є невід`ємною частиною контракту.

На підставі контракту, додатку до контракту №17/1 від 07.11.2021 та інвойсу №SG0002 від 20.01.2023 сторонами погоджені умови поставки товару - наповнювача для котячих туалетів.

На виконання умов контракту оформлено поставки вищевказаного товару та з метою здійснення їх митного оформлення позивачем 28.02.2023 року подано контролюючому органу митні декларації №23UA69U3, №23UA70U6, №23UA63U9, №23UA67U5, №23UA71U5.

За результатом розгляду поданих документів митницею 10.03.2023 року прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів №UA500500/2023/000237/2, №UA500500/2023/000238/2, №UA500500/2023/000239/2, №UA500500/2023/000240/2, №UA500500/2023/000241/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА500500/2023/000480, №UА500500/2023/000481, №UА500500/2023/000478, №UА500500/2023/000479, №UА500500/2023/000482.

Представник позивача вважає вказані рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товару зазначено, що подані документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Представник позивача вказує, всі основні документи, які свідчать про митну вартість товару відповідно до договору, були одразу надані митному органу. У вказаних документах відсутні будь-які розбіжності щодо визначення митної вартості товару.

При цьому, щодо визначених митним органом розбіжностей, які викликають сумніви у митній вартості товару, представник позивача зазначив, що витрати на транспортування товару оплачені продавцем та включені в митну вартість товару, оскільки згідно інвойсу №SG0002/2 від 20.01.2023 оцінюваний товар поставляється на адресу ТОВ «ТИТАН-РИ» на умовах СРТ-UA border, згідно яких фрахт/перевезення оплачено до кордону України. Ці ж умови поставки передбачають, що страхування покладається на отримувача товару. ТОВ «ТИТАН-РИ» не здійснювало відповідне страхування, тому його вартість не входить до вартості товару.

Водночас, за умовами контракту вартість експортної упаковки включена до ціни товару, що виключає необхідність надання інформації про вартість упаковки (пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням).

Умови, в тому числі, строки оплати товару визначені додатковою угодою до контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011, тому будь-які сумніви митного органу з цього приводу є безпідставними.

Серед іншого представник позивача зазначив, що сертифікат відповідності не запитувався у постачальника, що є причиною його не надання до митного оформлення товару.

Представник відповідача подав до суду відзив на позов (а.с.164-185), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову, в обґрунтування чого зазначив, що надані позивачем документи мiстили розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки та не містять всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме: 1) у наданих до митного контролю документах відсутні дані щодо такої складової митної вартості як витрати на транспортування; 2) у наданих до митного контролю документах відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення; 3) у наданих до митного контролю документах відсутні дані щодо вартості упаковки товару; 4) у наданому до митного контролю інвойсі не зазначено умови оплати за товар та банківські документи щодо оплати товару не надано; 5) відповідно до п.3.5. контракту від 03.03.2011 №TIG-TR/0311 відправником покупцю походження товару передається, серед іншого, сертифікат про походження товару, проте такий документ до митного контролю не надано; 6) згідно з п.5.1. контракту від 03.03.2011 №TIG-TR/0311 покупець протягом 48 год здійснює оплату в строки та по реквізитам, зазначеним в додатку на кожну партію, однак у наданих додатків до контракту від 06.05.2019 №16, від 04.02.2020 №17, від 07.11.2021 №17/1 строки оплати не визначено. Крім цього, зміст п.5.1. контракту від 03.03.2011 №TIG-TR/0311 складений англійською та російською мовою відрізняються між собою.

Представник відповідача вказує, що 10.03.2023 року ТОВ «ТИТАН-РИ» до митниці подано лист щодо розбіжностей у документах, у якому зазначено про відсутність додаткових документів та міститься прохання про продовження митного оформлення на підставі поданих документів. До листа додані документи, після дослідження яких відповідачем сформовані висновки про неможливість визнання заявленої митної вартості, з огляду на не усунення встановлених розбіжностей та ненадання додаткових документів, які підтверджують митну вартість товарiв.

Крім того, представник відповідача зазначив, що за допомогою інформації, отриманої за результатами здiйснення митного контролю з зазначенням номерів відповідних митних декларацій, яка міститься у спеціалізованому програмно-інформаційному комплексі Єдиноп автоматизовано інформаційної системи (ЄAIC), АСМО «Інспектор» встановлено, що рівень митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здiйснено: по товару №1 - 1,52 дол. США за кг ваги нетто (МД від 23.02.2023 №UA500500/2023/5954, від 02.03.2023 №UA100340/2023/311930) є більшим ніж заявлено декларантом 0,79 дол. США за кв. ваги нетто.

З урахуванням вказаних обставин, представник відповідача вважає, що прийняті оскаржувані рішення є правомірними та скасуванню не підлягають.

Представник позивача надав відповідь на відзив, в якій наполягав на задоволенні позовних вимог та зазначив, що відповідачем не надано жодних доказів порушення ТОВ «ТИТАН-РИ» норм діючого митного законодавства, а доводи, наведені в позовній заявi, жодним чином відповідачем не спростовані. Водночас, обгрунтованість заявленої митної вартості товару підтверджена також висновками про вартісні характеристики товару, підготовленими спеціалізованою експертою організацією ДП «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 22.02.2023 №11/30 та №11/31.

Справа розглянута у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що 03.03.2011 року між позивачем ТОВ «ТИТАН-РИ» (постачальник) та компанією TRADE INTERNATIONAL GROUP USA INC. (США) (продавець) укладено контракт №TIG-TR/0311, згідно п.1 якого постачальник поставляє товари на умовах, визначених нище. Перелік товару, що постявлється, визначається у додатках та/або інвойсах, які є невід`ємною частиною даного контакту. Поставка здійснбється на адресу покупця. Покупень приймає товар, бере на себе зобов`язання по митному очищенню товару та по розрахункам із постачальником.

Відповідно до п.4 контракту ціни товарів, що поставляються, повинні бути узгоджені сторонами. Вони визначаються в додатках та/або інвойсах на кожну поставку товару (а.с.69-72).

Інвойсом №SG0002 від 20.01.2023 року визначено поставити товар гігієнічний наповнювач для котячих туалетів на основі силікагелю загальною кількістю 5080 мішків вартістю 15,80 дол. США за 1 мішок (загальна вартість товару 80,264 дол. США) (а.с.45).

Контрагенти визначили доставити п`ять поставок товару, на кожну з яких 20.01.2023 року складено інвойс, а саме: №SG0002/1, №SG0002/2, №SG0002/3 та №SG0002/4, кожен з яких вартістю по 16052,80 дол. США за 1016 мішків та №SG0002/5 вартістю 8026,40 дол. США за 508 мішків (а.с.46,50,54,58,61А).

Загальна вартість п`яти поставок товару склала 72237,60 дол. США за 4572 мішка.

У зв`язку поставкою товару на виконання контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011, позивачем 28.02.2023 року подано до Одеської митниці митні декларації №23UA69U3, №23UA70U6, №23UA63U9, №23UA67U5, №23UA71U5 (а.с.35-44), в яких митну вартість товару було визначено за першим методом - за ціною договору. Для підтвердження вказаних у деклараціях відомостей до митного органу був поданий відповідний пакет документів згідно з МК України (контракт, додатки до контракту, інвойси, специфікацію та інші документи).

Проте за результатом розгляду документів відповідачем 10.03.2023 року прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів

№UA500500/2023/000237/2 (відносно МД №23UA63U9),

№UA500500/2023/000238/2 (відносно МД №23UA67U5),

№UA500500/2023/000239/2 (відносно МД №23UA69U3),

№UA500500/2023/000240/2 (відносно МД №23UA70U6),

№UA500500/2023/000241/2 (відносно МД №23UA71U5)

та картки відмови в прийнятті митної декларації, в митному оформленні чи пропуску товарів і транспортних засобів через митний кордон України №UА500500/2023/000480, №UА500500/2023/000481, №UА500500/2023/000478, №UА500500/2023/000479, №UА500500/2023/000482 (а.с.15-34).

В оскаржуваних рішеннях зазначені однакові підстави їх прийняття надані документи декларантом містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки та не містять всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:

1) для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 №599 до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка- фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Але у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

2) відповідно до ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються, зокрема, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, витрати на страхування цих товарів. У наданих до митного контролю документах (інвойсі, транспортних (перевізних) документах тощо) відсутня будь-яка інформація щодо здійснення/не здійснення страхування оцінюваних товарів під час їх перевезення, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

3) відповідно до п.п. в) п.2 ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного контролю документах (інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самих товарів;

4) у наданому до митного контролю інвойсі не зазначено умови оплати за товар та банківські документи щодо оплати товару не надано;

5) відповідно до п.3.5. контракту від 03.03.2011 №TIG-TR/0311 відправником покупцю походження товару передається, серед іншого, сертифікат про походження товару, проте такий документ до митного контролю не надано;

6) згідно з п.5.1. контракту від 03.03.2011 №TIG-TR/0311 покупець протягом 48 год здійснює оплату в строки та по реквізитам, зазначеним в додатку на кожну партію, однак у наданих додатків до контракту від 06.05.2019 №16, від 04.02.2020 №17, від 07.11.2021 №17/1 строки оплати не визначено. Крім цього, зміст п.5.1. контракту від 03.03.2011 №TIG-TR/0311 складений англійською та російською мовою відрізняються між собою.

В оскаржуваних рішеннях запропоновано декларанту надати додаткові документи протягом 10 календарних днів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) визначається; про поставку яких товарів, митна Вартість 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 8) копію митної декларації країни відправлення. Також декларанту запропоновано надати за власним бажанням додаткові, наявні в нього інші документи для підтвердження митної вартості товару.

Декларантом подано до митниці пояснення щодо кожної МД, до якиї додано: - додаткову угоду від 04.02.2020 до контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011, якою внесено зміни до контракту, у зв`язку з необхідністю виправлення технічних помилок; - лист запит до компанії TRADE INTERNATIONAL GROUP USA INC. (США); - лист відповідь.

Відповідачем прийняті оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, митну вартість визначено за резервним методом на підставі баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України у ввезення товарів, заявлених до митного оформлення, яка є більшим ніж заявлено декларантом.

Позивачу, як декларанту, роз`яснено, у разі незгоди з рішеннями, права на їх оскарження до органу вищого рівня відповідно до глави 4 МКУ або суду, а також права викладені у ч. 3 ст. 52 цього МКУ.

Відповідно до частини 3 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Статтею 543 МК України визначено, що безпосереднє здійснення державної митної справи покладається на органи доходів та зборів.

До митної справи відповідно до ст.7 МК України відносяться, крім іншого, встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення.

Згідно з п.23,24 ст.4 МК України митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку; митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Згідно положень Митного кодексу України митний орган здійснює контроль правильності визначення митної вартості товарів, якою є відповідно до ст.49 МК України, їх вартість, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 2 ст.53 МК України визначений перелік документів, які декларант подає митному органу щодо підтвердження митної вартості товарів і обраний метод її визначення. Такими документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МКУ у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, перелік яких визначений в даній нормі закону.

Таким чином, митний орган має право вимагати від декларанта додаткові документи лише при наявності визначених законом підстав, чітко зазначених в ч.3 ст.53 МКУ (- розбіжності у документах, - ознаки підробки документів, - або вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари).

В оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані позивачем документи містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки та не містять всiх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Проте дослідивши вказані рішення суд дійшов висновку, що жодного належного та допустимого доказу, що надані позивачем документи містять розбіжності не надано. Розбіжність це відсутність однаковості в документах щодо митної вартості товару. В той же час в договорі, декларації, інвойсі, які є основними документами, що підтверджують митну вартість, жодних розбіжностей не міститься.

Суд вважає, що позивачем надано усі необхідні документи, що стосуються числового значення митної вартості товару або методу її визначення, документи містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Ціна товару була визначена позивачем згідно з умовами договору.

В той же час обставини, якими мотивоване рішення митного органу про необхідність витребування додаткових документів є необґрунтованими, оскільки надані документи у сукупності підтверджують визначену митну вартість товару позивачем (декларантом) за першим методом визначення митної вартості.

За приписами МКУ з митний орган обов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено наявність підстав для витребування додаткових документів у позивача.

Частиною 5 ст.242 КАС України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.

Суд вважає необґрунтованим посилання митного органу в оскаржуваному рішенні як на розбіжність на те, що відсутні відомості щодо даної складової митної вартості товару така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, вартість тари, маркування за документами поданими позивачем до митного органу, оскільки поставка товарів здійснювалася на підставі контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011, який наданий митному органу, відповідно до п.6.1 якого товар поставляється в експортній упаковці у відповідності до кожного типу товару та стандартами країни постачальника.

Згідно інвойсів від 20.01.2023 №SG0002/1, №SG0002/2, №SG0002/3 та №SG0002/4, №SG0002/5 (а.с.46,50,54,58,61А) товар (гігієнічний наповнювач для туалетів) поставляється у мішках, тобто в упаковці.

Також відповідач не взяв до уваги, що поставка здійснювалась на умовах СРТ-UA та тлумачення поняття CPT у відповідності до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс.

За умовами поставки CPT пакування товару здійснюється за рахунок продавця, а надані позивачем документи підтверджують той факт, що узгоджена сторонами контракту ціна товару включає в себе також і вартість упаковки товару, і окремо ця вартість не визначається, а отже посилання митного органу на необхідність відокремлення вартості пакування від вартості товару для правильного визначення митної вартості ввезеного позивачем товару є безпідставними.

При цьому суд враховує правові висновки Верховного Суду викладені у постанові від 18.12.2019 року по справі №160/8775/18 щодо аналогічних спірних правовідносин, в яких Верховний Суд зазначив, що відповідно до пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додається вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, якщо такі витрати (складові митної вартості) не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Тобто у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару. Отже, за умовами зовнішньоекономічного контракту ціна товару включає в себе вартість пакування, у зв`язку з чим згідно з положеннями пп «в» п. 1 ч.10 ст.58 МКУ ці витрати не додаються до ціни, що фактично сплачена за товар, при визначені митної вартості.

Відповідно до вимог МКУ наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Також вважає необґрунтованими в оскаржуваних рішеннях посилання на відсутність відомостей щодо транспортних витрат та витрат на страхування, чим не підтверджуються числові значення складових митної вартості товару, з огляду на наступне.

Пунктом 3.2 контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011 визначено умови поставки товару у відповідності до чинних Інкотермс 2000 року.

Відповідно до розділу А6 Розподілу витрат на умовах поставки СРТ відповідно правил Інкотермс 2000, продавець, зобов`язаний:

- нести усі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності зі статтею А.4, а також сплатити ціну фрахту та всі інші витрати, що випливають із статті А.3 «а», включаючи витрати щодо завантаження товару та будь-які платежі за розвантаження його в місці призначення, покладені на продавця відповідно до договору перевезення;

- сплатити, коли це належить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну у випадках, коли вони відповідно до договору перевезення покладаються на продавця.

Згідно з розділом А9 продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для здійснення поставки товару у відповідності зі статтею А.4. продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару, яке він організує (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно відправляти товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Упаковка повинна містити належне маркування.

Таким чином, погоджуючи обрані умови поставки СРТ, сторони виходили з того, що ціна товару же включає в себе, зокрема, вартість на транспортні витрати та фрахт, що зумовлює відсутність будь-яких сумнівів у визначеній митній вартості товару щодо цих складових.

Водночас, суд не приймає доводи митного органу щодо не зазначення умов та строків оплати товару, з огляду на наступне.

Розділом 3 контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011 визначені умови поставки товару, згідно яких покупець робить замовлення на чергову поставку в письмовій формі із зазначенням бажаної дати відвантаження товару та адреси поставки. Постачальник висилає факсом проформу інвойс. Постачання товарів за цим контрактом повинно здійснюватися на адресу покупця, а також третіх осіб у повній відповідності з інвойсами по даній поставці в яких зазначено необхідний асортимент, строк та умови поставки (відповідно до «Інкотермс-2000»). Відвантаження товару покупцеві має здійснюватися не пізніше 10 (десяти) робочих днів від узгодженої сторонами дати навантаження (а.с.69-70).

Розділом 5 контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011 визначені умови оплати товару, проте сторони прийшли до згоди щодо необхідності викладу розділу 5 контракту в новій редакції та 16.02.2020 уклали додаткову угоду №NIG-TR1602 до контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011, якою визначено пункт 5 наступним чином: «Валюта, що використовується сторонами при розрахунках за цим контрактом є долар США. Оплата за контрактом здійснюється на розрахунковий рахунок постачальника, зазначений у контракті або в інвойсі постачальника на конкретну поставку товару. Оплата за контрактом здійснюється на умовах відстрочення платежу, що становить 180 банківських днів з моменту митного очищення вантажу/товару.»

Сторони також дійшли згоди про те, що термін та умови поставки кожної партії товарів за контрактом узгоджуються в інвойсах постачальника або додаткові угоди до цього Контракту (п.2 додаткової угоди №NIG-TR1602 від 16.02.2020 до контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011) (а.с.76).

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що поданими до митного органу документами підтверджуються умови та строки оплати товару. Крім того, строки та умови оплати товару не впливають на митну вартість товару. Ненадання банківських документів про оплату товару також не впливає на митну вартість, оскільки статтею 53 МК України визначено, що банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, повинні надаватися у випадку, якщо товар оплачено.

Згідно з п.5.3 контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011 з урахуванням додаткової угоди №NIG-TR1602 від 16.02.2020 оплата за контрактом здійснюється на умовах відстрочення платежу, що становить 180 банківських днів з моменту митного очищення вантажу/товару. Тобто станом на час митного оформлення товару строк на оплату товару за умовами контракту не сплинув.

При цьому, згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.02.2018 року по справі №803/1112/17, ненадання позивачем банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів (рахунка-фактури, акта приймання-передачі автомобіля), які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей.

Таким чином неподання позивачем банківського платіжного доручення не може бути підставою для коригування митної вартості за наявності інших документів, які є достатніми, підтверджують числові значення усіх складових митної вартості імпортованого товару та не містять розбіжностей.

Безпідставним є твердження відповідача, що подання або неподання сертифікату походження товару не може впливати на митну вартість товару.

Дійсно п.3.5 контракту №TIG-TR/0311 від 03.03.2011 передбачено, що сертифікат походження товару слідує з партією товару та передається постачальником при переході товару в руки покупця.

Позивач у наданих до митниці пояснення зазначав, що категорія товару та відсутність в умовах конкретної поставки вимог оформлення сертифікату походження сприяла тому, що ТОВ «ТИТАН-РИ» не запитувало у компанії TRADE INTERNATIONAL GROUP USA INC. (США) оформити та передати такий сертифікат.

Частиною 2 статті 53 МК України визначений перелік основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких сертифікати походження відсутні.

Суд вважає, що не є підставами для витребування додаткових документів наведені митним органом обґрунтування та визнання їх причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

В свою чергу, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено суду, що надані ТОВ «ТИТАН-РИ» документи містять ознаки підробки, що свідчать про їх фіктивність як таких, що укладались без наміру виконання прийнятих сторонами зобов`язань, а всі сумніви митниці є лише припущеннями.

Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 у справі №815/5791/17 наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Таким чином, не є підставами для витребування додаткових документів наведені митним органом обґрунтування та визнання їх причинами, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано.

МК України встановлено, що при відсутності застережень щодо застосування основного методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу та наявності документів, перелік яких зазначений в ч.2 ст.53 МК України застосовується саме основний метод визначення митної вартості товарів.

Згідно ст.57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) та другорядними методами: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частинами 3,6 цієї статті визначено, що кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Частиною 8 статті 57 МКУ встановлено, що у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості, проте такі функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди з задекларованою митною вартістю, до яких відносить, зокрема, проведення консультацій та обов`язок послідовного вибору методів визначення митної вартості товарів.

Відповідно до п.2,4 ст.55 МКУ прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Між тим, спірні рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містять, що не дає підстав вважати їх обґрунтованими та мотивованими у контексті положень пунктів 2, 4 ч.2 ст.55 МКУ.

Оцінюючи вказане рішення відповідача суд вважає за необхідне врахувати також правові висновки щодо застосування норм права до спірних правовідносин, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд наголошував у своїх правових висновках, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Верховний Суд вважав за необхідне зауважити, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності Митним кодексом України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню (постанова від 25 лютого 2020 року справа №260/718/19; 27 квітня 2020 року справа №140/804/19).

У постанові від 30.04.2020 року по справі №820/231/16 Верховний Суд вказує, що отримана з Центральної бази даних ЄАІС ДМСУ інформація про вантажну митну декларацію, на яку митний орган посилається при коригуванні митної вартості, не є достатнім доказом ціни, за яку відповідну партію товару було дійсно імпортовано до України, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України; що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування(якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом. Тоді як матеріали справи таких доказів не містять.

Такі докази не містяться і в матеріалах даної справи №420/6192/23.

Статтею 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідач не надав відзив на позов.

Відповідно до ст. 72, 73, 75, 76 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З урахуванням встановлених фактів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними та скасування рішеннь про коригування митної вартості товарів від 10.03.2023 року №UA500500/2023/000237/2, №UA500500/2023/000238/2, №UA500500/2023/000239/2, №UA500500/2023/000240/2, №UA500500/2023/000241/2 та карткок відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.03.2023 року №UА500500/2023/000480, №UА500500/2023/000481, №UА500500/2023/000478, №UА500500/2023/000479, №UА500500/2023/000482.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1,3 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Позивач у позові просить стягнути з відповідача суму судових витрат, а саме: сплаченого судового збору у розмірі 13420,00 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 20000,00 грн.

Відповідно до ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Верховний Суд у постанові від 16.03.2020 по справі №1.380.2019.001962 дійшов висновку, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову в розумінні Закону «Про судовий збір» є різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем сплачений судовий збір у розмірі 13420,00 грн (а.с.14), однак ціна позову - різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні складає 753997,15 грн, з чим погодились сторони у заявах по суті справи.

В свою чергу 1,5% від 753997,15 грн складає 11309,96 грн, тому суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11309,96 грн.

Сплачений судовий збір у розмірі 2110,04 грн підлягає поверненню позивачу за його клопотанням як надмірно сплачений відповідно до Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до з п.1 ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 4 статті 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Оскільки станом на час прийняття рішення по справі позивачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, що є умовою відповідно до вимог ч.4 ст.134 КАС України для вирішення питання щодо розподілу судових витрат на надання правничої допомоги, суд дійшов висновку, що на час розгляду справи у суду відсутні підстави для розподілу судових витрат у частині витрат на правничу допомогу адвоката.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 9, 12, 13, 132, 134, 139, 241-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИТАН-РИ» (вул. Івана та Юрія Лип, 60, кв.75, м. Одеса, 65078, ) до Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, 21А, м. Одеса, 65078, код ЄДРПОУ ВП 44005631), про визнання протиправними та скасування рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів від 10.03.2023 року №UA500500/2023/000237/2, №UA500500/2023/000238/2, №UA500500/2023/000239/2, №UA500500/2023/000240/2, №UA500500/2023/000241/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 10.03.2023 року №UА500500/2023/000480, №UА500500/2023/000481, №UА500500/2023/000478, №UА500500/2023/000479, №UА500500/2023/000482.

Стягнути з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИТАН-РИ» витрати зі сплати судового збору в розмірі 11309,96 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва