Справа № 160/6333/23
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2023 року Справа № 160/6333/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіСліпець Н.Є.
за участі секретаря судового засіданняБублич А.В.
представника позивача Ремез К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними та скасування наказів, -
30.03.2023 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 за №40-ОД «Про результати службового розслідування»;
- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2022 за №47-ОД.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 04.06.2022 призначений на посаду командира військової частини НОМЕР_2 . Відповідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 №40-ОД «Про результати службового розслідування» за порушення вимог статті 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України порушено клопотання про накладення на нього дисциплінарного стягнення у виді «пониження в посаді». Рекомендоване дисциплінарне стягнення не було застосовано. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2022 №47-ОД позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у виді попередження про неповну службову відповідність. Позивач вказує, що службове розслідування проведено із порушенням встановленої процедури внаслідок неповного встановлення всіх належних обставин, ненадання їм об`єктивної оцінки без врахування думки колективу військової частини НОМЕР_2 . Так, в наказі командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 за №40-ОД «Про результати службового розслідування» вказано, що позивач організував серед підлеглих військовослужбовців збір коштів у фонд військової частини для придбання необхідного військового обладнання встановивши конкретні суми, при цьому, до ти хто відмовлявся перераховувати грошові кошти, позивач нібито у межах наданих йому повноважень застосовував певні обмеження не погоджував рапорт на відпустку. Позивач не погоджується з цим висновком службового розслідування, оскільки, ці факти не підтверджені належними доказами, мають характер припущень, викладені факти висвітлені однобоко, пояснення позивача не були враховані. Так, більшість батальйону підтримали дії позивача щодо збору коштів та закупівлі необхідного обладнання з метою збереження життя та здоров`я військовослужбовців. Окрім того, збір коштів проводився на добровільній основі і не був пов`язаний з погодженням рапортів на відпустку. За таких умов вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.04.2023 відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судовому засіданні 24.04.2023 об 11:20 год., витребувано у відповідача матеріали службового розслідування.
21.04.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача зазначив, що не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 , вважає їх необґрунтованими, а доводи, викладені у позовній заяві такими, що не відповідають фактичним обставинами справи з огляду на наступне. Військова частина НОМЕР_2 підпорядкована військовій частині НОМЕР_1 , як окремий батальйон, що входить до складу окремої бригади та підпорядкований управлінню бригади. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 стали матеріали службового розслідування. В ході службового розслідування, встановлено, що позивачем було організовано збір коштів з військовослужбовців на військове обладнання, твердження про добровільність перерахування коштів спростовано численними поясненнями військовослужбовців, що містяться в матеріалах справи. З огляду на військове законодавство, у разі тимчасової відсутності певних видів військового обладнання необхідного для виконання військової служби, командир повинен подавати заявки до довольчих органів, а не організовувати збір коштів. Твердження позивача про колективне звернення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 у формі рапортів щодо підтвердження про добровільність збору коштів, вважають не належними доказами, оскільки ці рапорти датовані у період з 04 по 11 березня 2023 року, в період, коли ОСОБА_1 ще виконував обов`язки командира військової частини і міг впливати на підлеглих. З урахуванням викладеного, зазначає про відсутність підстав для задоволення позову.
24.04.2023 в розгляді справи було оголошено перерву до 16.05.2023 о 9:00год., надано час представнику позивача для ознайомлення з відзивом на позову та підготовку відповіді на відзив.
24.04.2023 через систему «Електронний суд» представником позивача було подано відповідь на відзив, у якій вказала, що сторона позивача не погоджується із тезами, викладеними у відзиві на позов. Зокрема, з наказів, що оскаржуються не вбачається ані наявності визначених випадків проведення службового розслідування, ані підстав, з яких командир має право призначити службове розслідування на власний розсуд, що має наслідком незаконність висновків такого розслідування. Так, у відзиві та в матеріалах службового розслідування не зазначено кількість військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , які у період з листопада 2022 року по лютий 2023 року включно перебували у відпустках, тому службове розслідування не відповідає вимогам повноти та об`єктивності. А також зазначає, що збір коштів провадився виключно на військове обладнання з метою збереження особового складу, проте відповідач вважає, що будь-яка ініціатива є неприпустимою. На підтвердження позитивної оцінки позивача як командира військової частини зазначає про державні нагороди отримані ним.
24.04.2023 представником відповідача надіслано до суду матеріали службового розслідування.
16.05.2023 представник відповідача звернувся до суду з заявою про проведення засідання за його відсутності.
16.05.2023 протокольною ухвалою суду залучено до участі у розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, Військову частину НОМЕР_2 (далі третя особа), у зв`язку з чим в розгляді справи було оголошено перерву до 06.06.2023 о 09:00 год.
22.05.2023 представником позивача на виконання вимог ухвали суду, надано докази надіслання позовної заяви з додатками на адресу третьої особи.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити позов з підстав зазначених у позові.
Представник відповідача, представник третьої особи в судове засідання не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини не прибуття суд не повідомили. Відповідно до частини 1, 3 статті 205 КАС України усною ухвалою суду, із занесенням до протоколу судового засідання, суд постановив розглядати справу за відсутності представника відповідача та третьої особи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , з 04.06.2022 приступив до виконання обов`язків командира Військової частини НОМЕР_2 , ці обставини підтверджуються витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2022 №30.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2023 №96 у зв`язку з надходженням на адресу військової частини НОМЕР_1 розпорядження начальника штабу заступника командира військової частини НОМЕР_3 від 24.02.2023 №475 з вимогою про призначення службового розслідування за фактами, викладеними у зверненні ОСОБА_2 , призначено службове розслідування відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, з метою встановлення причин, обставин та ступеня вини військовослужбовців, прийняття правового рішення та притягнення винних осіб до відповідальності.
З акту службового розслідування, що проведено на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.02.2023 №96-а, вбачається, що службове розслідування призначено стосовно командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 .
Особовий склад військової частини схвально поставився до такої ініціативи, оскільки такі приціли дійсно були потрібні і до кінця грудня необхідні кошти були зібрані. Приблизно в першій половині січня 2023 року підполковник ОСОБА_3 знову зібрав командний склад рот та підрозділів та повідомив, що військова частина починає новий збір коштів на придбання дрону DJ1 Matrice 300RTK вартістю 1 200 000 грн. У зв`язку із вищезазначеним, підполковник ОСОБА_3 усім роздав аркуші-оголошення з реквізитами картки для оплати коштів на дрон, та повідомив, що кожен військовослужбовець повинен перерахувати на означений рахунок ( НОМЕР_5 ) кошти у сумі 5000 грн.
Перераховувати гроші на придбання дрону погодилися не всі військовослужбовці, оскільки сума у 5000 грн. була для них доволі значна, крім того не всім ротам були передані в означеній кількості тепловізійні приціли, на які попередньо збиралися кошти.
У зв`язку із тим, що кошти для придбання дрону не надходили на визначений рахунок у необхідній кількості, командир військової частини підполковник ОСОБА_3 при погоджені рапортів на короткочасні відпустки за сімейними обставинами для особового складу, став вимагати у командирів підрозділів сплати убуваючим у відпустку військовослужбовцем коштів, а саме, скріншот квитанції у телефоні. У випадку відмови військовослужбовця перевести кошти, рапорт про відпустку командиром військової частини не погоджувався.
Також встановлено, що погодити рапорт на відпустку у командира військової частини НОМЕР_2 могли лише ті військовослужбовці, які переказали кошти на рахунок, та підтвердили це квитанцією. Вказана інформація підтверджується поясненнями 22 військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , що погодились надати пояснення в ході службового розслідування.
В діях командира військової частини підполковника ОСОБА_4 вбачається порушення статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог статті 1 3, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок. Статті 66 та 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оскільки дії підполковника ОСОБА_4 прямо впливають на морально-психологічний стан особового складу військової частини НОМЕР_2 та погіршують його, впливають на військову дисципліну, виховання, внутрішній порядок, заважають створенню атмосфери відвертості та взаємної довіри між військовослужбовцями у підрозділах, нетерпимості до недоліків, байдужості та пасивності, у випадку вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення негайно повідомляти про його вчинення органу досудового розслідування.
Крім того, в діях командира військової частини НОМЕР_2 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 364 Кримінального Кодексу України "Зловживання владою або службовим становищем".
Порушення вказаних вимог статей вчинені умисно, тобто підполковник ОСОБА_3 усвідомлював протиправний характер своїх дій, передбачав їх шкідливі наслідки і свідомо допускав настання цих наслідків.
Обтяжуючою обставиною є вчинення правопорушення в умовах воєнного стану. Пом`якшуючими обставинами є неодноразові відзначення підполковника ОСОБА_4 відомчими нагородами Міністерства оборони України.
… порушити клопотання перед старшим командиром про накладення на командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення «пониження в посаді».»
Матеріали службового розслідування, результати якого оформлені актом службового розслідування від 01.03.2023, містять письмові пояснення: командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_1 ; першого заступника командира військової частини-начальника штабу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_6 ; ТВО начальника логістики-заступника командира військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_7 ; заступника командира військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення підполковника ОСОБА_8 ; пояснення офіцера групи ЦВС військової частини НОМЕР_2 лейтенанта ОСОБА_9 ; командира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_10 ; ТВО заступника командира 1 стрілецької роти з МПЗ військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_11 ; військовослужбовців 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_2 ; командира взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_12 ; військовослужбовців взводу матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 ; начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 капітана медичної служби ОСОБА_13 ..
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2023 № 40-ОД «Про результати службового розслідування» було затверджено висновок службового розслідування, відображений у акті службового розслідування від 01.03.2023 та відповідно пункту 2 цього наказу: «За порушення статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вимог статей 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме, обов`язку свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, статей 66 та 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оскільки дії підполковника ОСОБА_4 прямо впливають на морально- психологічний стан особового складу військової частини НОМЕР_2 та погіршують його, впливають на військову дисципліну, виховання, внутрішній порядок, заважають створенню атмосфери відвертості та взаємної довіри між військовослужбовцями у підрозділах, нетерпимості до недоліків, байдужості та пасивності, у випадку вчинення військовослужбовцем кримінального правопорушення негайно повідомляти про його вчинення органу досудового розслідування, а також статей 58 та 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме, в тому, що командир є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за додержання принципів соціальної справедливості, проводить роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляє й усуває їх причини; аналізує стан військової дисципліни; виявляє чутність та повинен бути уважним до підлеглих, вникає в проблеми їх побуту, забезпечує соціальну та правову захищеність, знає потреби і запити особового складу, приймає рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями, на підставі статей 92, 100 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України порушити клопотання перед старшим командиром про накладання на командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_5 дисциплінарного стягнення «ПОНИЖЕННЯ В ПОСАДІ»».
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 11.03.2023 №47-ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» було накладено на командира військової частини НОМЕР_2 підполковника ОСОБА_5 дисциплінарне стягнення - попередження про неповну службову відповідність.
Позивач не погодившись з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.03.2022 № 40-ОД «Про результати службового розслідування» та від 11.03.2022 №47-ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», звернувся до суду з цим позовом.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Частиною 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних сил України» від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України, (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Відповідно до ст.1 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до ст.48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).
Статтю 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.
Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.
Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.
Згідно ст. 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року №608, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Порядок №608).
Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Порядку №608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Відповідно до п. 3 розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.
Відповідно до п.1 розділу ІV Порядку №608 за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.
Отже, Дисциплінарним статутом ЗСУ встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. Слід зазначити, що для притягнення військовослужбовців до дисциплінарної відповідальності проведення службового розслідування не є обов`язковим.
Під час накладання дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ), визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.
Згідно ст. 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Абзацами 2, 4 ст.11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини.
Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порад
Згідно ст. 58 Статуту внутрішньої служби ЗСУ командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.
Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.
Згідно статті 59 Статут внутрішньої служби ЗСУ Командир (начальник) зобов`язаний:
знати, дотримуватися особисто та вимагати від особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права;
планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;
негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;
знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;
організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази;
постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки;
завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;
встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;
показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;
постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права;
проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);
виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);
знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями;
організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту;
організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку;
здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків;
особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військових навчальних закладів;
організовувати експлуатацію, збереження і використання за призначенням казармено-житлового фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, наданих для розквартирування військових частин і підрозділів;
контролювати додержання заходів пожежної безпеки у військовій частині, на кораблі (у підрозділі);
вживати заходів для охорони довкілля в місцях розташування та дій військ;
організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження;
під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю;
вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).
У даній справі, розглядаються порушення командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 своїх службових обов`язків, зокрема в ході службового розслідування було встановлено, що ним було оголошено про збір грошових коштів на придбання військового обладнання, а саме, тепловізійні приціли сума збору з кожного складала 2500-3000 грн; дрон 5000грн. При цьому, при погодженні рапортів військовослужбовців на короткочасні відпустки, військовослужбовці мали надати скріншот квитанції про перерахування коштів. Так, ОСОБА_1 було оголошено що кожен військовослужбовець має перераховувати щомісячно до фонду військової частини НОМЕР_7 грн., та повідомлено, що ті хто відмовиться, будуть вважатися зрадниками та будуть позбавлені «доступу до благ» (відпустки, волонтерські звернення, нагороди та відзнаки). Дані обставини підтверджуються поясненнями військовослужбовців, які долучені до матеріалів службового розслідування.
Відтак, відповідач дійшов висновку, що вищезазначені дії командира військової частини ОСОБА_1 прямо впливають на морально-психологічний стан особового складу військової частини НОМЕР_2 та порушують його, впливають на військову дисципліну, виховання, внутрішній порядок, заважають створенню атмосфери відвертості та взаємної довіри між військовослужбовцями у підрозділах, нетерпимості до недоліків, байдужості та пасивності. Вказані дії, обтяжуються обставинами, а саме тим, що 24.02.2022р. Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України введено воєнний стан.
Щодо доводів позивача, стосовно того, що він бажав придбати військове обладнання з метою збереження життя та здоров`я особового складу при виконанні бойових завдань, і ця його ініціатива була підтримана особовим складом і збір коштів організовувався виключно на добровільному порядку, що підтверджується письмовими поясненнями військовослужбовців доданими до позову, суд зазначає наступне.
Так, з огляду на вищезазначені норми законодавства, забезпечення військовослужбовців (продовольче, речове та інше) здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Відтак, письмові пояснення військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , що містяться в матеріалах службового розслідування, вказують на підтвердження обставин, встановлених в ході службового розслідування.
При цьому, пояснення інших військовослужбовців, додані позивачем до позову щодо добровільності збору коштів на військове обладнання, не спростовують обставин проступку та висновок відповідача щодо порушень ОСОБА_1 . Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Окрім того, посилання представника позивача на те, що у ході службового розслідування не було досліджено питання стосовно кількості військовослужбовців військової частини НОМЕР_2 , яким було погоджено рапорти на відпустки за вказаний період часу, не свідчить про те, що не мали місце обставини, встановлені в ході службового розслідування.
Приймаючи до уваги вищенаведені фактичні обставини справи та норми чинного законодавства, які регулюють спірні відносини, суд доходить висновку, що відповідач приймаючи наказ від 02.03.2022 № 40-ОД «Про результати службового розслідування» та від 11.03.2022 №47-ОД «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» діяв у межах і спосіб визначені чинним законодавством, а тому підстави для скасування таких наказів відсутні.
Щодо решти аргументів сторін, суд звертає увагу, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).
Згідно частини 1 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права. Відповідно до частини 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частина 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.
Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені в ході судового розгляду справи, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Враховуючи, що позивач, звільнений від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 90, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 255, 257, 295 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_9 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 ) про визнання протиправними та скасування наказів - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 12 червня 2023 року.

Суддя Н.Є. Сліпець