Справа № 140/7926/23
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7926/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Центр» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення у формі розпорядження, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Центр» (далі ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр», позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 10.04.2023 №5433/6/03-20-09-03-06 «Про відмову у видачі ліцензії».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління ДПС у Волинській області із заявою від 29.03.2023 №4979/АП/09 щодо отримання ліцензії на право оптової торгівлі пальним за адресою: Волинська область, Камінь-Каширський район, село Оконськ, вулиця Київська, 3. Проте, рішенням ГУ ДПС у Волинській області від 10.04.2023 №5433//6/03-20-09-03-06 «Про відмову у видачі ліцензії» суб`єкту господарювання ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр» відмовлено у видачі ліцензії на право оптової торгівлі пальним за адресою: Волинська область, Камінь-Каширський район, село Оконськ, вулиця Київська, 3, у зв`язку із невідповідністю типу об`єкта роздрібної торгівлі пальним нормам статті 1 Закону №481/95-ВР від 19.12.1995, а також у зв`язку з неподанням сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що підтверджують прийняття об`єкта оптової торгівлі пальним в експлуатацію відповідно до законодавства.

Позивач вказує, що оскаржуване рішення Головного управління ДПС у Волинській області від 10.04.2023 №5433//6/03-20-09-03-06 «Про відмову у видачі ліцензії» є протиправним та підлягає скасуванню у зв`язку із повною відповідністю заяви товариства від 29.03.2023 №4979/АП/09 вимогам статті 1, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Вищевказані дії відповідача, на переконання позивача, порушують його право на ведення законної підприємницької діяльності та, як наслідок, стали підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом; судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечив пред`явлені позовні вимоги, мотивуючи тим, що ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр» до пакету документів серед іншого долучено акт державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта №37 від 18.10.2001, об`єктом закінченого будівництва за адресою: Волинська область, Камінь-Каширський район, село Оконськ, вулиця Київська, 3, є комплекс по обслуговуванню населення, однак, відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів

Також звертає увагу на те, що згідно поданого витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (№320999959) від 24.01.2023, об`єктом нерухомого майна є «будівля, комплекс по обслуговуванню населення» (згідно опису об`єкта нерухоме майно включає: операторну АЗС та туалет), а підставою для державної реєстрації об`єкта нерухомого майна є технічний паспорт №ТІ01:9007-8656-3023-0195, який виданий 19.01.2023. При цьому, статтею 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» передбачено, що для отримання ліцензії на право оптової чи роздрібної торгівлі пальним разом із заявою, серед іншого, подають акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або інший документ.

Таким чином, враховуючи невідповідність типу об`єкта роздрібної торгівлі пальним нормам статті 1 Закону №481, а також у зв`язку із неподанням сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченою будівництвом об`єкта, що підтверджують прийняття об`єкта в експлуатацію відповідно до законодавства, контролюючим органом прийнято рішення про відмову у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним па місце торгівлі за адресою Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3, у зв`язку із чим, просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

30.05.2023 ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр» подано до суду заяву про уточнення позовних вимог у якій позивач просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Волинській області у формі розпорядження від 10.04.2023 №75-р в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Центр» у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3, та зобов`язати Головне управління ДПС у Волинській області видати ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 29.03.2023 ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр» подало до Управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Волинській області заяву №4979/АП/09 з переліком документів необхідних для одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3, а саме: заява на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним; платіжне доручення №10 від 18.07.20222 на суму 2000 грн; реєстраційне посвідчення №1108 від 28.03.2023; копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (інд. №320999959) від 24.01.2023; копія Державного акту на право власності на землю серія ВЛ №006021; копія Договору оренди №255/АЗС від 13.06.2022, Додатку №1 до Договору №255/АЗС від 13.06.2022 та Акту приймання-передачі до Договору №255/АЗС від 13.06.2022; копія Акту державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта №37 від 18.10.2001; копія Свідоцтва на право власності серії АБ №20206 від 20.12.2001; копія дозволу на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №251.22.18 від 23.08.2022; копія дозволу на виконання робіт підвищеної небезпеки №249.22.18 від 23.08.2022.

Розпорядженням Головного управління ДПС у Волинській області від 10.04.2023 №75-р «Про видачу, відмову у видачі, поновлення та анулювання ліцензій на право оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах пальним та зберігання пального, видачу дублікатів, довідок про внесення місць зберігання до Єдиного Державного реєстру», суб`єкту господарювання ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр» відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3, у зв`язку із неподанням сертифікату про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта, що підтверджує прийняття об`єкта в експлуатацію відповідно до законодавства, що суперечить статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР та невідповідністю типу об`єкта роздрібної торгівлі пальним нормам статті 1 Закону України №481 від 19.12.1995.

Вважаючи спірне розпорядження протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; анулювання ліцензії - позбавлення суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) права на провадження діяльності, зазначеної в ліцензії.

За приписами статті 15 Закону №481/95-ВР роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю. Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. Плата за ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним справляється щорічно і зараховується до місцевих бюджетів згідно із законодавством. Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років. Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Відповідно до частини тридцять восьмої статті 15 Закону №481/95-ВР для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії.

Вимагати представлення інших документів, крім зазначених у цьому Законі, забороняється. Зазначені в цьому Законі документи (крім документів, які подаються заявником для отримання ліцензії на право виробництва пального, оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального) подаються в одному примірнику в копіях, засвідчених нотаріально або органом, який видав оригінал документа або посадовою особою органу ліцензування. Заява про видачу ліцензії та визначені цим Законом документи подаються уповноваженою особою заявника або надсилаються рекомендованим листом. У разі подання заяви про видачу ліцензії та доданих до неї документів особисто вони приймаються за описом, копія якого видається заявнику з відміткою про дату прийняття заяви та документів і підписом особи, яка їх прийняла.

Ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений статтею 15 Закону №481/95-ВР. У цьому переліку, крім іншого, визначено акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3, у зв`язку із у зв`язку із неподанням сертифікату про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта, що підтверджує прийняття об`єкта в експлуатацію відповідно до законодавства, та невідповідністю типу об`єкта роздрібної торгівлі пальним нормам статті 1 Закону України №481 від 19.12.1995.

Однак, як встановлено судом та не заперечується сторонами, разом з заявою на отримання ліцензій, ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр» подало до Управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Волинській області копію акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта №37 від 18.10.2001.

Разом з тим, ГУ ДПС у Волинській області зазначає, що згідно поданого Акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта №37 від 18.10.2001 об`єктом закінченого будівництва за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3 є комплекс по обслуговуванню населення.

Однак, суд не погоджується з таким твердженням відповідача, оскільки відповідно до статті 1 Закону України №481/95-ВР роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції / автогазозаправної станції / газонаповнювальної станції / газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

Крім того, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (інд. №320999959) від 24.01.2023 об`єктом нерухомого майна є «будівля, комплекс по обслуговуванню населення» (згідно опису об`єкта, нерухоме майно включає: операторну АЗС та туалет), а підставою для державної реєстрації є: технічний паспорт (серія та номер: ТІ01:9007-8656-3023-0195) виданий 19.01.2023.

Виходячи з вищенаведеного об`єкт нерухомого майна - «будівля, комплекс по обслуговуванню населення», що згідно опису об`єкта, нерухоме майно включає в себе і операторну АЗС (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (інд. №320999959), що, на думку суду, відповідає типу об`єкта роздрібної торгівлі пальним та не суперечить нормам статті 1 Закону України №481/95-ВР.

Згідно статті 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав.

Відповідно до пункту п`ятого статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-IV відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що комплекс по обслуговуванню населення, який включає в себе і АЗС було введено в експлуатацію згідно Акта державної технічної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 18.10.2001 №37, що, на думку суду, підтверджує факт прийняття об`єкта роздрібної торгівлі пальним в експлуатацію відповідно до законодавства та як наслідок є підставою для отримання відповідної ліцензії, з огляду на що суд вважає безпідставною вимогу ГУ ДПС у Волинській області щодо отримання та подання додаткового Сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що підтверджують прийняття об`єкта роздрібної торгівлі пальним в експлуатацію відповідно до законодавства.

Таким чином, в ході розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи відповідність заяви позивача від 29.03.2023 №4979/АП/09 вимогам статті 15 Закону №481, зокрема, до вказаної заяви позивачем було додано копію акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3, що підтверджує факт прийняття вказаного об`єкта роздрібної торгівлі пальним в експлуатацію.

Крім того, з встановлених судом обставин та у відповідності до норм чинного законодавства об`єкт нерухомого майна - «будівля, комплекс по обслуговуванню населення», що згідно опису об`єкта, нерухоме майно включає в себе і операторну АЗС (Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (інд. №320999959) відповідає типу об`єкта роздрібної торгівлі пальним та не суперечить нормам статті 1 Закону України №481/95-ВР.

У зв`язку із чим, суд вважає, що позивачем дотримано усіх установлених законодавством вимог для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, зокрема, на виконання вимог статей 1, 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» позивач надав усі необхідні, визначені законодавством, копії документів, а тому відмова відповідача у видачі ліцензії є безпідставною та необґрунтованою.

Суд зауважує, що підстави, за яких орган відмовляє у видачі ліцензії, визначені законом. Якщо такі підстави відсутні, орган повинен видати ліцензію. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати ліцензію або не надати (відмовити).

Згідно частини третьої статті 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» підставою для прийняття рішення про відмову у видачі ліцензії за результатом розгляду заяви про отримання ліцензії є:

1) встановлення невідповідності здобувача ліцензії ліцензійним умовам;

2) виявлення недостовірності даних у підтвердних документах, поданих здобувачем ліцензії. Виявленням недостовірності даних у підтвердних документах, поданих суб`єктом господарювання до органу ліцензування, є встановлення наявності розбіжності між даними у підтвердних документах та фактичним станом цього суб`єкта господарювання на момент подання документів. Не вважаються недостовірними дані, підстава наведення яких суб`єктом господарювання не могла бути для нього завідомо неналежною;

3) наявність в органу ліцензування інформації про рішення суду щодо здобувача ліцензії, що забороняє йому провадити окремий вид господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, та набрало законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства.

Таким чином, відповідачем в порушення вимог частини третьої статті 13 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» було відмовлено позивачу у видачі ліцензії з підстав, не передбачених законодавством.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.04.2021 по справі №240/8544/20 зазначено: «Стимулювання підприємницької діяльності, створення привабливого інвестиційного клімату та захист прав інвесторів відноситься до пріоритетів державної політики, оскільки є запорукою економічного зростання та добробуту кожного через збільшення надходжень до державного та місцевих бюджетів, збереження існуючих та створення нових робочих місць, розвитку відповідної територіальної громади. Це, зокрема, відповідає положенням частини четвертої статті 13 Конституції України, згідно з якою держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки, а також частини першої статті 17 Основного Закону - забезпечення, зокрема економічної безпеки є найважливішою функцією держави, справою всього Українського народу».

Суд зауважує, що відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення у формі розпорядження не враховано пріоритетів державної політики, наслідком чого є, зокрема, відсутність бюджетних надходжень на користь держави та заподіяння збитків безпосередньо позивачу.

Враховуючи викладене, суд переконаний, що відповідачем не додержано принципу «належного урядування», про який йдеться, зокрема у постанові Верховного Суду у складі колегії Касаційного адміністративного суду від 01.12.2020 у справі №580/1550/20, відповідно до якої «ч. 2 ст. 6 та ч. 1 ст. 7 КАСУ передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.»

Відповідно до статей 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (метою цього Закону є впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини) суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Враховуючи зазначені положення Конституції та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також правову природу спору у цій справі, Верховним Судом з метою забезпечення дії в Україні принципу верховенства права враховано судову практику Європейського суду з прав людини.

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу належного урядування, зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява №33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), №21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява №36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява №32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява №35298/04, пункт 67).

У рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 №1-р/2018 (справа №1-6/2018) зазначено, що основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005 №8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.

Наведене узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі «Звежинський проти Польщі», в якій Суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти конкретно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Принцип «належного урядування» мав бути врахований відповідачем при оцінці доказів, наданих позивачем при зверненні із заявою про отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, норм Закону та прийнятті оскаржуваного розпорядження від 10.04.2023 №75-р, чого відповідачем зроблено не було.

Якщо норма закону припускає неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, то діє презумпція правомірності рішень платника податку (п. п. 4.1.4 п.4.1 ст.4 Податкового кодексу України).

Презумпція правомірності рішень платника податків застосовується, коли норми податкового права прямо чи внаслідок їх тлумачення, а також у своїй сукупності не є однозначними та допускають множинне трактування повноважень на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Відповідне положення міститься у постанові КАС ВС від 10.02.2021 у справі №380/671/20.

На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових рішень має саме податкове управління».

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийнятого оскаржуваного розпорядження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, недобросовісно, всупереч вимогам чинного законодавства, у зв`язку із чим є протиправними та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту четвертого частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

Оцінуючи усі докази, які були дослідженні судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Волинській області, як суб`єктом владних повноважень, всупереч положенням статті 77 КАС України, не доведено правомірності винесення оскаржуваного розпорядження від 10.04.2023 №75-р, а тому позовні вимоги ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр» підлягають задоволенню, шляхом визнання протиправним та скасування розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області від 10.04.2023 №75-р, в частині відмови ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр» у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3 та зобов`язання ГУ ДПС у Волинській області видати ТзОВ «Паливно-торгова фірма «Центр» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 684,00 грн, сплаченого платіжною інструкцією №1483 від 28.04.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Центр» (13300, Житомирська область, місто Бердичів, вулиця Вінницька, 26, ) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, 4, ) про визнання протиправним та скасування рішення у формі розпорядження, зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Головного управління ДПС у Волинській області від 10.04.2023 №75-р, в частині відмови Товариству з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Центр» у видачі ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Волинській області видати Товариству з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Центр» ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за адресою: Волинська обл., Камінь-Каширський район, с. Оконськ, вул. Київська, 3.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Паливно-торгова фірма «Центр» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський