Справа № 461/5478/22
Суддя: Сеник Роман Петрович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
13 червня 2023 року ЛьвівСправа № 461/5478/22 пров. № А/857/2953/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді Сеника Р.П.,
суддів Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,
з участю секретаря судового засідання Кахнич Г.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення за наслідками розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2023 року у справі № 461/5478/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
До Галицького районного суду м.Львова звернувся адвокат Лука Тарас Миколайович в інтересах ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №753518778 від 01 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2023 року у справі № 461/5478/22 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив позивач, подавши на нього апеляційну скаргу.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2023 року у справі № 461/5478/22 скасовано та прийнято постанову, якою позовні вимоги задоволено.

Скасовано постанову інспектора Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради про накладення адміністративного стягнення серії РАП №753518778 від 01 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.152-1 КУпАП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрито.

Стягнуто з бюджетних асигнувань виконавчого комітету Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 1240,20 гривень понесених судових витрат за сплату судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

23 травня 2023 року представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питань розподілу судових витрат, у якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 10500,00 грн витрат на професійну правничу (правову) допомогу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, а тому, суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 229, п.2 ч. 1 ст. 311 та ч. 2 ст. 313 КАС України, вважає можливим проведення розгляду справи за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши обставини справи, доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів приходить до переконання, що вона підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу (частина 5 статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України).

Приписами частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Питання судових витрат під час розгляду та вирішення адміністративної справи регламентовано статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 статті 132 КАС встановлено, що до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, вказаною нормою передбачено можливість стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, не всіх понесених протилежною стороною судових витрат, а лише тих, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу.

Приписами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що хоча витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави), законом все ж передбачено їх розподіл між сторонами за результатами розгляду справи.

Оцінюючи правомірність вимоги, викладених у заяві позивача, щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню, апеляційний суд виходить із такого.

Частиною 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до положень частини 5 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

На виконання вимог статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційному суду було надано:

-договір № 01/14.01.2023 про надання правової допомоги та представництво інтересів від 14.01.2023 року;

-додаток № 1 до договору № 01/14.01.2023 про надання правової допомоги та представництво інтересів від 14.01.2023 року;

-акт приймання виконаних робіт від 18 травня 2023 року на загальну суму 10500,00 грн (підготовка та здача до Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 січня 2023 року у справі № 461/5478/22- 10 год роботи- 7500,00 грн; участь адвоката у судових засіданнях 02.05.2023 та 16.05.2023 2 год роботи- 1500,00 грн; підготовка адвокатського запиту, клопотання 2 год роботи- 1500,00 грн.)

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, апеляційний суд вважає за доречне врахувати правову позицію, викладену Європейським судом з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (рішення від 23 січня 2014 року, заява № 19336/04, п. 269), де оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, Суд зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01) Європейський суд з прав людини вказував, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Окрім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Аналізуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Разом з тим, апеляційний суд враховує те, що оскаржуваною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300,00 грн, тому колегія суддів прийшла до переконання завищення кількості витраченого часу на формування та здачу апеляційної скарги у справі та вважає достатнім розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у цій справі у загальній сумі 1000 грн.

Керуючись статтями 229, 241, 243, 250, 252, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задовольнити частково.

Стягнути з бюджетних асигнувань виконавчого комітету Управління безпеки Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) 1000 (одну тисячу) грн 00 коп судових витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. П. Сеник
судді Т. В. Онишкевич
Н. М. Судова-Хомюк

Повне судове рішення складено 13.06.2023 року