Справа № 165/843/23
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 165/843/23 пров. № А/857/7611/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Гранат В.В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 17 квітня 2023 року (головуючий суддя: Василюк А.В., місце ухвалення м. Нововолинськ) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про скасування постанови,-

встановив:

ОСОБА_1 , 10.03.2023 звернувся до суду з позовом, в якому, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №735160 від 02.03.2023 та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовує позов тим, що постановою поліцейського СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Шидловською А.В. серії БАД №735160 від 02 березня 2023 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Вважає, що вказана постанова винесена безпідставно, з істотним порушенням його прав та не відповідає обставинам справи. Зазначає, що 02 березня 2023 року до нього подзвонив його брат-близнюк ОСОБА_2 і повідомив, що його на дорозі зупинили працівники поліції. Він через 10-15 хвилин прибув на місце зупинки автомобіля, яким керував брат і все знімав на телефон, при цьому постійно називав при зверненні до брата його ім`я - ОСОБА_2 . Проте, поліцейські склали протокол чомусь на нього, вирішивши, що водієм є ОСОБА_1 . Зазначив, що дійсно в автомобілі, яким керував ОСОБА_2 під час руху відкрутився передній номерний знак, який він, зупинившись, зняв та поклав на лобове скло так, щоб його було видно, проте працівники поліції всеодно його зупинили. Крім того зазначив, що постанова винесена із грубим порушенням вимог законодавства щодо змісту та процедури складення, а саме: повноти інформації про місце вчинення правопорушення, правильності встановлення особи водія, не вказано повної посади працівника поліції. Вважає, що відсутні підстави притягнення його до адміністративної відповідальності.

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 17 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Представником позивача, 13.06.2023 подано клопотання про проведення судового засідання за відсутності позивача та його представника.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно оскаржуваної постанови, яка винесена поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Шидловською А.В., 02 березня 2023 року о 08 год 04 хв ОСОБА_1 керував по вул. Сокальській в м. Нововолинську автомобілем марки «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з номерним знаком, який перебував у невстановленому місці, після зупинки на вимогу працівника поліції не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, з пошкодженим лобовим склом, а саме тріщиною ДСТУ 36.49.2910, не пред`явив посвідчення водія, реєстраційні документи, страховий поліс, аптечку та вогнегасник, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Оскаржуваною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскільки в діях позивача наявний склад правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП, а адміністративне стягнення на нього накладено правомірно, за наслідками розгляду справи про адміністративні правопорушення, а тому оскаржувану постанову суб`єкта владних повноважень необхідно залишити без змін.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП України передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 252 КУпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п.п. «а, б, ґ» п. 2.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР України), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі, зокрема, посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП, передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Таким чином, закон пов`язує відповідальність, яка передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, за не пред`явлення для перевірки, наведених вище документів.

Згідно п.п. «в» п. 2.9. ПДР України, водієві забороняється, керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака.

На механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка (п. 30.2 ПДР України)

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП, передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

Статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ передбачено, що водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Пунктами 2, 5, 6 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» 02.07.2015 № 580-VIII встановлено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках:

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

З системного аналізу вищенаведених норм права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що право працівників органів Національної поліції перевіряти посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс, кореспондується із обов`язком водія мати при собі такі документи та на вимогу працівника поліції пред`явити їх.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону № 580-VIII, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що до матеріалів справи додано диск з відеозаписом, який в розумінні ст. 251 КУпАП є належними доказами по справі.

Згідно вказаного відеозапису, номерний знак НОМЕР_1 на автомобілі «Рено Трафік», яким керував позивач, був встановлений у не передбаченому для цього місці, оскільки знаходився безпосередньо у салоні транспортного засобу.

Крім цього, на відеозаписі чітко прослідковується, що поліцейською СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області Шидловською А.В. неодноразово повідомлялося позивачу причину зупинки транспортного засобу, зокрема, перебування переднього номерного знаку у невстановленому місці.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними покликання позивача, що зупинка транспортного засобу «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 була незаконною та безпідставною.

Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що позивачем як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції не додано доказів, які б підтверджували, що на момент розгляду поліцейською справи про адміністративне правопорушення, який зафіксований на вищезгаданому відеозаписі, у позивача були наявні вище документи, зокрема: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. «а, б», п. 9.9 ПДР України, аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена, зокрема, а) у разі вимушеної зупинки на дорозі; б) у разі зупинки на вимогу поліцейського.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП, передбачено відповідальність за користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно відеозапису після зупинки, на вимогу працівника поліції, позивач не ввімкнув світлову аварійну сигналізацію, а здійснив її увімкнення лише після зауваження поліцейської СРПП ВП № 1 (м. Нововолинськ) Володимирського РВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_3 .

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Щодо не пред`явлення аптечки та вогнегасника і керування транспортним засобом з пошкодженим лобовим склом, а саме тріщиною ДСТУ 36.49.2910, то вказані порушення ПДР України, також знайшли своє підтвердження за результатами розгляду справи у суді апеляційної інстанції, оскільки також підтверджується відеозаписами, які знаходяться на DVD-диску (а. с. 24) та на флеш накопичувачі (а. с.15)

Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, у їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваної постанови, дає підстави для висновку про доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративних правопорушень, відповідальність за, які передбачено ч. 1 ст. 121, ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ст. 125, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Щодо покликання позивача - ОСОБА_1 , що він не був за кермом автомобіля «Рено Трафік», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зупинено працівниками поліції, а за кермом автомобіля був його брат-близнюк на ім`я ОСОБА_2 , а сам позивач підійшов на місце події пізніше, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, позивач при складені оскаржуваної постанови не заперечував, що така складена не на ту особу.

Крім цього, особа, яка підійшла на місце події пізніше (як зазначено в апеляційній скарзі саме це був ОСОБА_1 ), протягом складання матеріалів про адміністративне правопорушення, на неодноразові прохання поліцейської, не повідомляла своєї особи та не надала підтверджуючих документів, які б дали можливість встановити особу. Заяв від іншої особи, яка б була за кермом автомобіля теж не надходило.

Викладене, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про те, що така версія подій за участі позивача - ОСОБА_1 вигадана, з метою ухилення від адміністративної відповідальності.

Щодо покликання позивача, що відповідач не подав до суду першої інстанції відзиву на позовну заяву, що свідчить про визнання суб`єктом владних повноважень позову у цій справі, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги. Оскільки, в розумінні ст. 159 КАС України, подання відзиву на позовну заяву є правом, а не обов`язком суб`єкта владних повноважень і не може бути безумовною підставою для визнання позову відповідачем.

Щодо покликання позивача в апеляційній скарзі, що судом першої інстанції порушено вимоги ч. 2 ст. 228 КАС України, зокрема, суддя під час перебування у нарадчій кімнаті виносив інші рішення, так як оскаржуване рішення винесено 17.04.2023, однак з Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що період з 18.04.2023 по 20.04.2023 було винесено 40 судових рішень, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, надіслання 20.04.2023 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110347867) рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 17.04.2023 до ЄДРС, не свідчить про перебування судді в період з18.04.2023 по 20.04.2023 в нарадчій кімнаті по справі № 165/843/23.

Враховуючи вищенаведене, оскільки обставини вказані в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення, мали місце, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови серії БАД №735160 від 02.03.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Отже, апеляційна скарга ОСОБА_1 не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 268, 316, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 17 квітня 2023 року у справі № 165/843/23 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш