Справа № 460/5367/20
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/5367/20 пров. № А/857/807/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Онишкевича Т.В., Сеника Р.П.

за участі секретаря судового засідання Демчик Л.Р.,

представника позивача: Гуль Н.В.

представника відповідача: Форет М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2022 року у справі № 460/5367/20 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокитнівський спецкар`єр» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя в 1-й інстанції - Дудар О.М.,

час ухвалення рішення - 14 год. 59 хв.

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 05.12.2022-

П О С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рокитнівський спецкар`єр» (далі ТОВ «Рокитнівський спецкар`єр», позивач) звернулось з позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.11.2018 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, приймаючи зазначені податкові повідомлення-рішень, податковий орган неправильно визначив періоди нарахування штрафних санкцій, що свідчить про безпідставне їх нарахування.

20.08.2020 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, згідно з якою позивач просить також визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.07.2020 №, від 22.07.2020 №.

Ухвалою суду від 12.05.2021 у справі призначено судово-економічну експертизу, проведення якої доручено Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. 10.11.2021 від Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи від 29.10.2021 №8581-8583 (т.6 а.а.с.22-34), висновки якого використані у мотивувальній судового рішення.

Рішенням Рівненського окружного адміністартивного суду від 24.11.2022 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокитнівський спецкар`єр» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Рівненській області від 30.11.2018 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 № в частині нарахування штрафу на суму 317,20грн, від 22.07.2020 №, від 22.07.2020 №.

У задоволенні позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС у Рівненській області від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 №, від 02.05.2019 № в частині нарахування штрафу на суму 317, 20 грн. відмовлено.

Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокитнівський спецкар`єр» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати із сплати судового збору в сумі 3746, 36 грн. та судові витрати на проведення судової економічної експертизи в сумі 26745,11 грн..

З висновками суду першої інстанції не погодився апелянт - Головне управління ДПС у Рівненській області. Вважає вказане рішення суду першої інстанції таким, що прийняте з порушенням норм матеріального права, без належного та всебічного дослідження матеріалів справи та їх врахування при винесенні рішення, з порушенням вимог ст. 242 КАС України, що на думку апелянта є підставою для задоволення апеляційної скарги та прийняття нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає, що актами камеральних перевірок засвідчується про порушення позивачем п.57.1 ст.57 п.137.3 ст.137 ПК України, п.57.1 ст.57 пп.266.10.1, п.266.10 ст.266 ПК України, п.57.1 ст.57 п.203.2 ст.203 ПК України, п.57.1 ст.57 п.57.3 ст.57, п.203.2 ст.203 ПК України. Також зазначають про те, що у відповідності до вимог статті 108 КАС України висновок експерта не має для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за првилами статті 90 КАС України.

Представник позивача подав відзиви на апеляційну скаргу в яких зазначив, що рішення суду першої інстанції є законним, прийнятим з дотриманням всіх норм чинного законодавства.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.

Відповідачем 21.11.2018 була проведена камеральна перевірка своєчасності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), за наслідками якої було складено акт №661/17-00-52-12/03443838 від 21.11.2018.

30.11.2018 податковим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафу на загальну суму 34 875,07 грн., а саме: в розмірі 26 423,11 грн. - за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних на 15 і менше календарних днів; в розмірі 5431,17грн. - за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 16 до 30 календарних днів; в розмірі 3020,79 грн. - за затримку реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних від 61 днів і більше.

10.04.2019 контролюючим органом проведена камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання до бюджету, за наслідками якої складено акт №260/17-00-52-12/03443838 від 10.04.2019.

Актом перевірки встановлено порушення термінів сплати узгодженого грошового зобовязання з: податку на додану вартість, рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення, земельний податок з юридичних осіб, податку на прибуток приватних підприємств, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, орендної плати з юридичних осіб.

На підставі даних камеральної перевірки 02.05.2019 року відповідачем було прийнято такі податкові повідомлення-рішення:

-№ про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 36 000,00грн за затримку на 42, 43 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 180 000,00 грн.;

-№ про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 21 643,34 грн. за затримку на 25, 24, 23, 21, 18, 2 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 216 433,40грн;

-№ про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 720,57грн за затримку на 12, 4, 2 календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 7125,70 грн.;

-№ про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 1060,04грн. за затримку на 27, 4, календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 10600,40 грн.;

-№ про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 1696,89грн. за затримку на 58 календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 8484,45 грн.;

-№ про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 634,40 грн. за затримку на 97 календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 3172,00 грн.;

-№ про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 940,24 грн за затримку на 56 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 4701,20 грн.;

-№ про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 4734,81 грн. за затримку на 27, 4, 4 календарних днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на суму 47348,10 грн.;

-№ про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 4676,81 грн. за затримку на 58 календарних днів сплати грошового зобов`язання з орендної плати з юридичних осіб на суму 23384,05 грн.

30.06.2020 відповідачем проведена камеральна перевірка своєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання до бюджету, за наслідками якої складено акт №418/17-00-51-04/03443838 від 30.06.2020.

Цим актом перевірки встановлено порушення позивачем термінів сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 28, 25, 175, 151, 143, 135, 108, 100, 96, 95, 89, 70, 61, 59, 56, 35 календарних днів, визначеного самостійно платником в податкових деклараціях №, , №, №, №, та нарахованого згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 23.12.2019, № від 07.02.2020, № від 25.02.2020.

На підставі акта №418/17-00-51-04/03443838 від 30.06.2020 відповідачем 22.07.2020 прийнято податкові повідомлення-рішення № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 19 038,82 грн. та № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 194 585,87 грн..

Суд першої інстанції прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог з врахуванням висновків Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-економічної експертизи від 29.10.2021 №8581-8583, також враховано, що частина штрафних санкцій стосується податкових повідмлень - рішень, які є предметом судового розгляду у справі №460/3260/20, вирішення якої зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у вказаній справі №460/5367/20. На думку суду першої інстнції, податкові повідомлення -рішення є неузгодженними, а тому відсутні підстави для нарахування і стягнення штрафних санкцій .

З врахуванням предмету апеляційної скарги невирішеними залишились податкові повідомлення - рішення № про застосування штрафу на загальну суму 34 875,07 грн.від 30.11.2018 року, № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 634,40 грн. за затримку на 97 календарних днів сплати грошового зобов`язання з земельного податку з юридичних осіб на суму 3172,00 грн.; № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 940,24 грн за затримку на 56 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 4701,20 грн.; податкові повідомлення-рішення № від 22.07.2020 року про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 19 038,82 грн. та № від 22.07.2020 року про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 194 585,87 грн..

Колегія апеляційної інстнції наводить свої висновки щодо правового обгрунтування визначених за результатами проведення камеральних перевірок розміру штрафних санкцій.

Щодо винесення податкового повідомлення - рішення № про застосування штрафу на загальну суму 34 875,07 грн. від 30.11.2018 року.

Нарахування вказаного розміру штрафних санкцій стосується перевірки податкових накладних, які зазначені в акті перевірки від 21.11.2018 №661/17-00-52-12/03443838 стосуютья операцій . Матеріали справи містять податкові накладні (ПН) вказаного періоду (т. 1 .а.с. 103-249, т.2 а.с. 1-122).

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження. Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені; для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відповідно до пункту 120-1.1 статті 120-1 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів.

У відповідності до пункту 120-1.1 статті 120-1 ПК України (у редакції, що діяла до 01.01.2016) порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909-VII (набрав чинності з 01.01.2016) вищезазначений пункт виключено.

Аналіз наведених норм ПК України свідчить про те, що порушення термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, є податковим правопорушенням, за яке законом передбачена фінансова відповідальність у вигляді штрафних (фінансових) санкцій.

Відсутність на час виникнення спірних правовідносин у січні 2017 року порядку застосування штрафних санкцій, передбачених статтею 120-1 ПК України, не звільняє платника податку на додану вартість від відповідальності, передбаченої зазначеною нормою законодавства за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та не нівелює повноваження контролюючого органу щодо застосування таких санкцій.

Зважаючи на факт порушення позивачем терміну реєстрації податкової накладної, суд апеляційної інстанції дійшов до правильного висновку про правомірність застосування до позивача штрафних санкцій, передбачених пунктом 120-1.1 статті 120-1 ПК України.

Крім того, на думку колегії суддів, безпідставними є посилання скаржника на те, що відсутність Порядку застосування штрафних санкцій, затвердженого на виконання пункту 120-1.3 статті 120-1 ПК України, унеможливлює застосування до позивача штрафних санкцій.

Так, у період порушення Товариством граничних терміну реєстрації податкової накладної пунктом 120-1.3 статті 120-1 ПК України передбачалось, що порядок застосування штрафних санкцій, передбачених цією статтею, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Однак Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 № 909-VIII зазначений пункт статті 120-1 ПК України було виключено.

Апеляційна колегія зауважує, що прийняття чи неприйняття Порядку застосування штрафних санкцій (штрафу), передбачених статтею 120-1 ПК України, за порушення терміну реєстрації податкових накладних, не може впливати на дію вказаної норми ПК України або скасовувати її дію. Відсутність порядку застосування штрафних санкцій не звільняє позивача від відповідальності, передбаченої ПК України, за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних та не свідчить про відсутність у контролюючого органу повноважень щодо застосування штрафних санкцій за вказане порушення.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24.12.2015 №909-VIII не було ані введено нових видів відповідальності за порушення податкового законодавства, ані збільшено розмір відповідальності за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних.

Фактично, цим Законом було змінено лише процедуру застосування штрафних санкцій, що не може вважатись погіршенням становища платника податків.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 826/13930/16, від 08.05.2018 у справі №805/808/17-а, від 16.10.2019 у справі №818/905/16.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що податкове повідомлення-рішення № про застосування штрафу на загальну суму 34 875,07 грн. від 30.11.2018 року прийняте відповідачем правомірно.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 634,40грн за затримку на 97 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств суму 3172,00грн..

Згідно з п.133.1 ст. 133 Податкового кодексу України, платниками податку - резидентами є: суб`єкти господарювання - юридичні особи, які провадять господарем, діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті.

Відповідно до п.137.1 ст.137 Податкового кодексу України, податок нараховується платником самостійно за ставкою, визначеною статтею 136 цього Кодексу, від бази оподаткування, визначеної згідно зі статтею 135 цього Кодексу.

За приписами п.137.3 ст.137 Податкового кодексу України, відповідальність за повноту утримання та своєчасність перерахування до бюджету податку, зазначеного в пункті 57.1-1 статті 57 та 141.4 статті 141 цього Кодексу, покладається на платників податку, які здійснюють відповідні виплати.

Податковими (звітними) періодами для податку на прибуток підприємств. | крім випадків, передбачених пунктом 137.5 цієї статті, є календарні: квартал, півріччя, три квартали, рік (п.137.4 ст.137 Податкового кодексу України).

Матеріали справи містять відомості по кожній податковій накладній, кількість днів затримки у проведенні розрахунків, розмір донарахованих зобов`язань та штрафних санкцій (Т.1 а.с. 79-83). Наведені відомості жодним чином не спростовані платником податків та не можуть підмінятись висновком судової експертизи.

Так, за даними податкової декларації на прибуток підприємств за 2018 рік «Податок на прибуток, нарахований за результатами останнього (звітного) ( податкового періоду (рядок 17-рядок 18) (+.-)» становить 3172 грн. (рядок 19 | Декларації), дата подання Декларації 22.02.2019.

Згідно з платіжним дорученням №30 від 14.03.2019 з призначенням платежу: «*; 101 ;03443838; 11021000; податок на прибуток за 2018 рік» та Картки рахунку 6413 за 01.01.2018-01.08.2020 сума коштів, перерахованих ТОВ «Рокитнівський спецкар`єр» на рахунок УДКСУ у Рокитнівському районі становить 3172,00грн. та 266724,00 грн., що підтверджує проведення розрахунків з порушенням, а тому є правильним та обгрунтованим застосований розмір штрафних санкцій.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 №, яким до ТОВ «Рокитнівський спецкар`єр» застосовано штраф в розмірі 940,24 грн. за затримку на 56 календарних днів сплати грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 4701,20 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до п.п.266.6.1 п.266.6 ст.266 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За приписами п.п.266.7.5 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України, платники податку - юридичні особи самостійно обчислюють суму податку станом на 1 січня звітного року і до 20 лютого цього ж року подають контролюючому органу за місцезнаходженням об`єкта/об`єктів оподаткування Декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками поквартально.

Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України (п.п.266.9.1 п.266.9 ст.266 Податкового кодексу України).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується:

а) фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення;

б) юридичними особами - авансовими внесками щокварталу до 30 числа місяця, що наступає за звітним кварталом, які відображаються в річній податковій декларації (п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України).

Відомості щодо проведених розрахунків підтверджують про те, що станом на 06.12.2018 року сума зобов`язань по вказаному виду податку становила 63 843,79 грн. з терміном сплати 06.12.2018 року, проведення виплати у розмірі 4701,21 грн. з протермінуванням у кількості 56 днів, що підтверджує проведення розрахунків з порушенням, а тому є правильним та обгрунтованим застосований розмір штрафних санкцій, що становить 940, 24 грн.. Нарахування штафних санкцій стосувалось податкового повідомлення - рішення ( форма «Р») № від 29.10.2018 року.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 22.07.2020 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 19038,82 грн. та № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу за платежем податок на додану вартість в розмірі 194 585,87 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, актом камеральної перевірки №418/17-00-51-04/03443838 від 30.06.2020 встановлено порушення ТОВ «Рокитнівський спецкар`єр» термінів сплати до бюджету узгодженого грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 28, 25, 175, 151, 143, 135, 108, 100, 96, 95, 89, 70, 61, 59, 56, 35 календарних днів, визначеного самостійно платником в податковій декларації №, , №, №, № та нарахованого згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 23.12.2019, № від 07.02.2020, № від 25.02.2020.

Тобто, серед іншого, вказаним актом було встановлено несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, визначеного позивачу згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 26.11.2019, № від 23.12.2019, № від 07.02.2020, № від 25.02.2020.

Висновки суду першої інстанції про неможливість розгляду даної справи у частині визначення розміру штрафних санкцій є необгрунтованими та безпідставними, оскільки відсутній фактичний предмет спору - грошове зобов`язання з податку на додану вартість є вже узгодженим та визначено самостійно платником в податковій декларації №, , №, №, № та підтверджується наявним у матералах справи розрахунком ( т.1 а.с.59-61).

Щодо правомірності прийняття податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019 №, №, №, №, №, №, № судом враховано наступне.

Податковим повідомленням-рішення від 02.05.2019 № до позивача застосовано штраф в розмірі 36000,00грн за затримку на 42, 43 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 180000,00грн.

Податковим повідомленням-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в розмірі 21643,34грн за затримку на 25, 24, 23, 21, 18, 2 календарних днів сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення на суму 216433,40грн.

Згідно з п.46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Відповідно до п.49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

49.18.1. календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця;

49.18.2. календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя);

49.18.3. календарному року, крім випадків, передбачених підпунктами 49.18.4 та 49.18.5 цього пункту - протягом 60 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

За приписами п.54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом щ календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.126.1. ст.126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п.257.1, 257.2 ст. 257 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період для рентної плати дорівнює календарному кварталу, а для рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин за видобування нафти, конденсату, природного газу, у тому числі газу, розчиненого у нафті (нафтового (попутного) газу), етану, пропану, бутану, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України та рентної плати за транспортування нафти і нафтопродуктів магістральними нафтопроводами та нафтопродуктопроводами, транзитне транспортування трубопроводами аміаку територією України, дорівнює календарному місяцю.

Платники рентної плати самостійно обчислюють суму податкових зобов`язань з рентної плати.

За приписами п.257.5 ст.257 Податкового кодексу України, сума податкових зобов`язань з рентної плати, визначена у податковій декларації за податковий (звітний) період, сплачується платником до бюджету протягом 10 календарних днів після закінчення граничного строку подання такої податкової декларації.

Відповідно до п.п.258.1.1, 258.1.2 п.258.1 ст.258 Податкового кодексу України, на платника рентної плати покладається відповідальність за правильність обчислення, повноту і своєчасність її внесення до бюджету, а також за своєчасність подання контролюючим органам відповідних податкових декларацій згідно із нормами цього Кодексу та інших законодавчих актів.

На суму податкових зобов`язань з рентної плати, що нарахована платником рентної плати за податковий (звітний) період, але не сплачена протягом 10 календарних днів, що настають за останнім календарним днем граничного строку подання податкової декларації, нараховується пеня в порядку, встановленому розділом II цього Кодексу.

Так, матеріалами справи підтверджується про те, що розмір штрафних санкцій, нарахованих ТОВ «Рокитнівський спецкар`єр» відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшена грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 21 643,34 грн. та відповідно до податкового повідомлення-рішення від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу у сумі 36 000,00 грн.

Отже, колегія суддів вважає, що відповідачем було правомірно прийнято податкові повідомлення-рішення від 02.05.2019 № та №, підстави для їх скасування у суду відсутні.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019 №, № та №044705212 за платежем «Земельний податок з юридичних осіб»,

Згідно з п.265.1 ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (ст. 285 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.286.2 ст.286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п.287.1 ст. 287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п.287.3 ст. 287 Податкового кодексу України).

Колегія суддів ззазначає про те, що враховуючи наявні у матеріалах справи письмові докази, підстави для скасування податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019 №, № та № відсутні.

Щодо податкових повідомлень-рішень від 02.05.2019 № та №044745212 за платежем «Орендна плата з юридичних осіб» колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.288 Податкового кодексу України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Платником орендної плати є орендар земельної ділянки.

Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди

Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Згідно з п.285.1 ст.285 Податкового кодексу України, базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців) (п.285.2 ст.285 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов`язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Згідно з п.п.287.1, 287.3 ст.287 Податкового кодексу України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Дослідженням наявних у матеріалах справи доказів (а саме: податкові декларації з плати за землю (земельний податок та /або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) з розрахунками податкових зобов`язань, платіжні доручення, картка рахунку 6415 за 01.01.2018-01.08.2020 «Орендна плата»), враховуючи вищенаведені норми п.57.1 ст.57, п.287.3 ст.287, п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (у редакції, що діяла на момент здійснення операцій), колегія суддів приходить до висновку, що штрафні санкції згідно з податковими повідомленнями-рішеннями від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 4734,81грн та від 02.05.2019 № про збільшення грошового зобов`язання зі сплати штрафу в сумі 4676,81грн. нараховані позивачу правомірно.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвали нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та апеляційним судом приймається нова постанова про відмову у задоволенні позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області задовольнити.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2022 року у справі № 460/5367/20 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Рокитнівський спецкар`єр» до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді Т. В. Онишкевич
Р. П. Сеник
У зв`язку із перебуванням члена колегії - судді Сеника Р.П. з 05.06.2023 по 11.06.2023 включно у відпустці - повне судове рішення складено та підписано 12 червня 2023 року.