Справа № 160/4618/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2023 року Справа № 160/4618/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити певні дії
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_4 , у якій позивач просить:
визнати бездіяльність командира Військової частини НОМЕР_2 стосовно ненадання направлення до ВЛК неправомірною;
зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_2 надати направлення до ВЛК відповідно до наказу №402 Міністра оборони України.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він проходить військову службу. Під час мобілізації медичний огляд не проводився, проте має хронічні захворювання, які не сумісні з проходженням військової служби. 27.08.2022 він звернувся із рапортом до відповідача через командира роти, але йому було усно відмовлено в отриманні рапорту. В порушення наказу №402 Міністра оборони України командиром військової частини не надано направлення на проходження ВЛК.. З урахуванням обставин, викладених у позові, просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно з ст. ст. 257, 263 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Ухвалою від 27 березня 2023 року суд відкрив провадження у справів порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
09 травня 2023 року на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивач надіслав заперечення на відзив, відповідно до яких зазначає, що про відкриття кримінального провадження йому нічого не відомо.
Відповідно до ч. 14 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.
За таких обставин, враховуючи, що позивач усунув недоліки позовної заяви, визначених ухвалою суду від 22 березня 2023 року про залишення позовної заяви без руху після відкриття провадження у справі, ухвалою від 03.04.2023 суд продовжив розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліціїв Луганській області провизнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до п.3 ч.6 ст.12 КАС України дана справа є справою незначної складності та згідно із ст. ст. 257, 262 КАС України розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Згідно із ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30 вересня 2020 року №653 вважати таким, що прибув та приступив до виконання службових обов`язків в пункті постійної дислокації солдата ОСОБА_1 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначеного наказом командира 93 окремої механізованої бригади від 30 вересня 2020 року №262-рс на посаду старшого механіка-водія танкового взводу танкової роти танкового батальйону. З 30 вересня 2020 року відповідно до Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України уклав контракт строком на 3 роки з 30 вересня 2020 року зарахувати до списків особового складу частини на всі види забезпечення, на котлове забезпечення з 01 жовтня 2020 року, вважати таким , що з 30 вересня 2020 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.
Згідно із витягу із наказа командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 07.09.2022 №237, відповідно до пункту 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (якщо військовослужбовці відсутні понад десять діб, - до повернення військовослужбовців у військову частину або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми чи оголошенням померлим, або до дня набрання законної сили вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі) нижчепойменованих осіб солдатського та сержантського складу, які виведені в розпорядження наказом командира 93 окремої механізованої бригади від 07 вересня 2022 року №198-РС, увільнено від займаних посад та зараховано в розпорядження командира Військової частини НОМЕР_2 , утримуючи в списках особового складу військової частини з 07 вересня 2022 року старшого солдата ОСОБА_1 , радіотелефоніста-лінійного наглядача відділення зв`язку взводу управління мінометної батареї механізованого батальйону, у зв`язку з самовільним залишенням військової частини.
Позивач зазначає, що під час проходження військової служби він 27 серпня 2022 року звернувся до командира Військової частини НОМЕР_2 із рапортом про направлення його на ВЛК на підставі консультації лікаря, що підтверджується доданою до позову копією рапорта.
Вказує, що командир цей рапорт не прийняв, направлення на ВЛК не надав.
Не погоджуючись з бездіяльністю відповідача щодо не направлення його на ВЛК позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідачів, викладених в відзивах на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 р. №2232-ХІІ (далі за текстомЗакон №2232).
Частинами першою та другою статті 1 Закону №2232 визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (даліЗбройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232 військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною шостою статті 2 Закону №2232 передбачено види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далівищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 р. №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 р. №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.03.2022 р. №2119-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 р. №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 18.04.2022 р. №2212-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022р. №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 р. №2263-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022р. №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.08.2022 р. №2500-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 17.05.2022р. №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 р. №2263-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07.11.2022р. №757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 17.11.2022 р. №2738-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
З огляду на введення в Україні військового стану та зважаючи на вид військової служби, яку проходить позивач, суд звертає увагу, що посилання позивача на відсутність медичного огляду під час призову на службу судом не приймається, оскільки вказане твердження спростовується рішенням ВЛК військовослужбовцями за контрактом від 28.09.2020, відповідно до якого за результатами огляду на підставі ст. 402 графи ІІ позивача визнано здоровим. Крім того вказане підтверджується записом у військовому квитку серії НОМЕР_5 про придатність до військової служби. Позивач з 2020 року проходить військову службу та зі скаргами на проходження ВЛК при призові не звертався.
Щодо посилання позивача на необізнаність про відкриття кримінального провадження суд зазначає, що наказ командира Військової частини НОМЕР_2 про призупинення військової служби від 07.09.2022 №237 не є предметом позову, відтак правомірність його винесення судом не досліджується.
Стосовно бездіяльності відповідача щодо не направлення позивача на проходження ВЛК суд зазначає таке.
Згідно із п. 1.1, 1.2 розділу I Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі Положення), військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, встановлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза це медичний огляд військовослужбовців з метою визначення ступеня придатності військовослужбовців до військової служби.
Згідно із пунктом 1.1 розділу II Положення, медичний огляд проводиться військово-лікарською комісією з метою визначення придатності військовослужбовців до військової служби.
Підпунктом б) пункту 6.1, пунктом 6.10 розділу II Положення встановлено, що направлення на медичний огляд військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) проводиться прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Згідно із п. 6.12 розділу II Положення медичний огляд для визначення ступеня придатності до військової служби військовослужбовців, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво, захворювання) під час захисту держави, у ММО, у країнах, де ведуться бойові дії, здійснюється ВЛК тільки після закінчення лікування у військовому (цивільному) лікувальному закладі.
Відповідно до п. 6.35 розділу ІІ Положення 6.35 у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів. Постанова ВЛК про продовження відпустки за станом здоров`я записується в книгу протоколів засідань ВЛК та в довідку ВЛК, на підставі якої була надана перша відпустка за станом здоров`я, і підписується головою, членами комісії (не менше двох), секретарем комісії та скріплюється гербовою печаткою.
Якщо після продовження відпустки за станом здоров`я військовослужбовець не може приступити до виконання службових обов`язків, то він оглядається ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.
Позивач у позові зазначає, що під час проходження служби він отримав травму, за результатами якої він непридатний для подальшого проходження служби.
Відповідно до наданої довідки від 04.10.2022 №9186 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 отримав ЗЧМТ (від 18.08.2022) акубаротравму. Відповідно до змісту вказаної довідки у зв`язку з погіршенням стану здоров`я 21.08.2022 старшому солдату ОСОБА_1 була надана медична допомога силами медичного пункту батальйону та організована евакуація до медичної роти Військової частини НОМЕР_2 в АДРЕСА_3 .
Таким чином, суд вважає, що з врахуванням положень п. 6.35 розділу ІІ Положення ОСОБА_2 мав право на проходження ВЛК за результатами лікування в медичному закладі.
Водночас, в даному випадку визначено інший порядок направлення на ВЛК, який описано вище. Позивачем не надано доказів та обґрунтувань щодо дотримання визначеного порядку та закінчення лікування.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону № 2232-XII військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено та стосовно яких обвинувальні вироки суду набрали законної сили, підлягають звільненню з військової служби відповідно до пункту "г" частини другої, пункту "г" частини третьої, підпункту "д" пункту 1, підпункту "в" пункту 2 частини четвертої, підпунктів "е" пунктів 1 і 2, підпункту "в" пункту 3 частини п`ятої та підпункту "е" пункту 1, підпункту "д" пункту 2, підпункту "в" пункту 3 частини шостої статті 26 цього Закону, крім військовослужбовців, яким вироком суду визначено міру покарання у виді службового обмеження, арешту з відбуттям на гауптвахті або триманням у дисциплінарному батальйоні.
Військовослужбовці, яким призначено кримінальне покарання у вигляді штрафу, яких звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, передбачених статтями 47, 48, 49 Кримінального кодексу України, а також яких звільнено від відбування покарання на підставі амністії, підлягають звільненню з військової служби відповідно до підпункту "ґ" пункту 1 частини четвертої, підпунктів "д" пунктів 1 та 2 частини п`ятої та підпункту "д" пункту 1, підпункту "ґ" пункту 2 частини шостої статті 26 цього Закону.
Для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
Враховуючи положення частини другої статті 24 Закону № 2232-XII, продовження військової служби та дії контракту ОСОБА_1 , поновлення пільг та соціальних гарантій, встановлених законодавством для військовослужбовців, можливе у випадку винесення судом виправдувального вироку, що набрав законної сили, або закриття кримінального провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України.
З огляду на наведені норми, а також призупинення наказом командира Військової частини НОМЕР_2 військової служби солдата ОСОБА_1 , що не є скасованим на дату розгляду справи, суд не вбачає наявності у військової частини обов`язку щодо направлення позивача на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану його здоров`я і його придатності до подальшої служби за контрактом.
У матеріалах справи відсутні докази вручення рапорту позивача про направлення його на ВЛК безпосередньо до командування Військової частини НОМЕР_2 , адже позивач не був позбавлений можливості подати його через стройову частину військової частини.
Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає у спірних правовідносинах бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 щодо ненаправлення позивача на проходження військово-лікарської комісії для визначення стану його здоров`я і його придатності до подальшої служби за контрактом.
За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 09.04.2018 року у справі №П/9901/137/18 (800/426/17), під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень слід розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу, що полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цією бездіяльністю.
Позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Проте такі рішення, дія або бездіяльність повинні бути такими, які породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.
Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. у справі № 1-10/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) розтлумачено поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права", а саме зазначено, що цей термін треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Законний інтерес - це юридичний інтерес, що заснований на законі і випливає з нього, схвалюється ним, хоча і не закріплений у конкретних правових нормах. Так можна говорити про загальні законні інтереси осіб - учасників адміністративного процесу (досягнення юридично значущого результату, прийняття законного і обґрунтованого рішення у справі) і персоніфіковані законні інтереси (інтерес особи у встановленні конкретних фактів, що доводять його невинність у вчиненні адміністративного правопорушення або обґрунтовують його позицію у зв`язку зі зверненням у компетентний державний орган).

В розумінні КАС України, захист прав, свобод чи інтересів осіб завжди є наступним, тобто передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Отже, право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів. Тож для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем.

Враховуючи вимоги КАС України, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів оскаржуваним рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень відповідачем.

Із наведених положень вбачається, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 03.04.2018 №592/11328/17.

Досліджуючи спірні правовідносини, а також враховуючи відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин, при здійсненні відповідачем дій, суд зробив висновок, що в даному випадку відсутній об`єкт судового захисту в межах спірних правовідносин, що свідчить про відсутність підстав для задоволення цього адміністративного позову.

Питання щодо розподілу судових витрат суд не розглядає.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 78, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 12.06.2023 року.

Суддя С.В. Ніколайчук