Справа № 420/6631/23
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6631/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування картки відмови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними дії Одеської митниці Держмитслужби з видачі картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500170/2023/000001, виданої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 04.01.2023 р. за результатами перевірки митної декларації транспортного засобу (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.12.2022 р.) автомобіля BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 ; визнати протиправною та скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500170/2023/000001, що видана ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 04.01.2023 р. за результатами перевірки митної декларації транспортного засобу (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.12.2022 р.) автомобіля BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що не є резидентом України, його життя пов`язане з Республікою Молдова. В Україні він не працевлаштований, не має постійного доходу, не має статусу суб`єкта підприємницької діяльності, нерухомості та цінного рухомого майна, джерело походження його доходів - Республіка Молдова. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 381 МКУ він не повинен був сплачувати митні платежі при ввезенні автомобіля особистого користування на митну територію України з метою вільного обігу.

Представником Одеської митниці до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову та вказує, що іноземець, який отримав посвідку на постійне проживання, з огляду на вимоги Кодексу вважається резидентом. Ураховуючи викладене, визначення резидентського статусу іноземців та осіб без громадянства, громадян України і пропуск на митну територію України транспортних засобів особистого користування, що ввозяться ними в режимі тимчасового ввезення, здійснюються за умови дотримання зазначених вимог законодавства з питань митної справи та з урахуванням відомостей і відміток, що містяться в паспортних та інших документах, що надають право на перетинання державного кордону України. Під час перетину державного кордону України ОСОБА_2 посадовими особами Одеської митниці було роз`яснено, що він має право не сплачувати вищезазначені митні платежі при тимчасовому ввезені на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування на строк, що не перевищує 60 днів протягом одного календарного року (який може бути як безперервним, так і з перервами), проте позивач самостійно відмовився від такої можливості. 3 метою запобігання ухиленню від сплати митних платежів громадянамирезидентами, посадовими особами митних органів з метою забезпечення під час виконання митних формальностей щодо транспортних засобів особистого користування, що ввозяться на митну територію України в режимі тимчасового ввезення, на підставі долучених до відповідних журналів пункту пропуску автоматизованої системи митного оформлення скан-копій документів, що підтверджують резидентський статус особи, - було прийнято картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500170/2023/000001.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначив, що норми митного законодавства не пов`язують визначення резидента для України за постійним місцем проживання, а чітко вказують, які елементи повинні бути доведенні при визначенні такого статусу. Згідно закордонного паспорту позивач перебував на території України за річний період менше 183 днів, які у відповідності до положень ст. 14 ПК України є необхідними для визначення фізичної особи резидентом України.

Ухвалою суду від 12 квітня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є громадянином Республіки Молдова (а.с. 8-17).

01 листопада 2021 року ОСОБА_1 документований посвідкою на постійне місце проживання № НОМЕР_5 , строк дії до 29.10.2031 року (а.с. 18).

04 січня 2023 року ОСОБА_1 на автомобілі BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , перетинав державний кордон України через пункт пропуску «Кучурган-Первомайськ», під час якого головним державним інспектором Одеської митниці Рибкіним В.В. складено картку у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500170/2023/000001, якою відмовлено у пропуску через митний кордон України транспортного засобу, оскільки відповідно до ст. 380 п. 4 Митного Кодексу України тимчасове ввезення громадянами-незидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702,8703.8704 (загальною масою до 3,5 тонни). 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 871 6 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів , які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотнє вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та із застосуванням до них заходів гарантування, передбачених розділом X цього Кодексу. Громадяни-резиденти, які перебувають на тимчасовому консульському обліку в консульській установі України за кордоном, мають право тимчасово ввозити на митну територію України під письмове зобов`язання про зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, один транспортний засіб особистого користування, шо класифікується за товарною позицією 8703 (крім товарної підпозиції 8703 1 0 ) згідно з УКТ ЗЕД, та причіп до нього, шо класифікується за товарною підпозицією 8716 10 згідно з УКТ ЗЕД (за умови ввезення разом із транспортним засобом), на строк, шо не перевищує 60 днів протягом одного календарного року, який може бути як безперервним, так і з перервами), без сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Зазначені транспортні засоби можуть бути тимчасово ввезені на митну територію України за умови подання митному органу документів, що підтверджують право власності громадянина на такі транспортні засоби та їх реєстрацію на території відповідної країни (а.с. 39, 82).

Відповідно до ст. 4 МК України транспортні засоби особистого користування - наземні транспортні засоби товарних позицій 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепи до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД, плавучі засоби та повітряні судна, що зареєстровані на території відповідної країни, перебувають у власності або тимчасовому користуванні відповідного громадянина та ввозяться або вивозяться цим громадянином у кількості не більше однієї одиниці на кожну товарну позицію виключно для особистого користування, а не для промислового або комерційного транспортування товарів чи пасажирів за плату або безоплатно.

Згідно ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між митними органами однієї чи кількох країн або в межах зони діяльності одного митного органу без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ст. 91 МК України переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у митному режимі транзиту митною територією України здійснюється як прохідний або внутрішній транзит, або каботаж. Митний режим транзиту застосовується до товарів, транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються, зокрема, прохідним транзитом від пункту ввезення (пропуску) на митну територію України до пункту вивезення (пропуску) за межі митної території України (у тому числі в межах одного пункту пропуску через державний кордон України).

Згідно ст. 103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється поміщувати у митний режим транзиту транспортні засоби особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом, та переміщуються громадянами-нерезидентами. Переміщення транспортних засобів особистого користування з метою прохідного транзиту через митну територію України здійснюється у строки, встановлені статтею 95 цього Кодексу, або встановлені митним органом країни відправлення відповідно до положень Конвенції про процедуру спільного транзиту.

Згідно ст. 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом. Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України інших транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та наданням забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Транспортні засоби, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД, та причепи до них, що класифікуються за товарною позицією 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які ввозяться громадянами-резидентами у зв`язку з виконанням своїх обов`язків за укладеними трудовими договорами з підприємствами-нерезидентами, що підтверджується документами відповідних компетентних органів країни реєстрації підприємства-нерезидента, для цілей цього Кодексу вважаються транспортними засобами особистого користування. Тимчасове ввезення громадянами-резидентами на митну територію України таких транспортних засобів дозволяється на строк до 10 діб за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, та наданням забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строки, передбачені абзацами першим, другим, третім та п`ятим цієї частини, можуть бути продовжені митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.

З матеріалів справи вбачається, що карткою відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500170/2023/000001 від 04.01.2023 року ОСОБА_1 відмовлено у пропуску через митний кордон України транспортного засобу BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , з підстав того, що ОСОБА_1 , на думку митного органу, є резидентом.

Відповідно до ст. 4 МК України нерезиденти це, зокрема, фізичні особи: іноземці та особи без громадянства, громадяни України, які мають постійне місце проживання за межами України, у тому числі ті, які тимчасово перебувають на території України; постійне місце проживання - місце проживання на території будь-якої держави не менше одного року громадянина, який не має постійного місця проживання на території інших держав і має намір проживати на території цієї держави протягом будь-якого строку, не обмежуючи таке проживання певною метою, і за умови, що таке проживання не є наслідком виконання цим громадянином службових обов`язків або зобов`язань за договором (контрактом); резиденти - це, зокрема, фізичні особи: громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають постійне місце проживання в Україні, у тому числі ті, які тимчасово перебувають за кордоном.

Згідно ст. 5 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах першій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на постійне проживання.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно пп. 14.1.213 п. 14.1 ст. 14 ПК України резиденти це, зокрема, фізична особа - резидент - фізична особа, яка має місце проживання в Україні.

У разі якщо фізична особа має місце проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо така особа має місце постійного проживання в Україні; якщо особа має місце постійного проживання також в іноземній державі, вона вважається резидентом, якщо має більш тісні особисті чи економічні зв`язки (центр життєвих інтересів) в Україні. У разі якщо державу, в якій фізична особа має центр життєвих інтересів, не можна визначити, або якщо фізична особа не має місця постійного проживання у жодній з держав, вона вважається резидентом, якщо перебуває в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) протягом періоду або періодів податкового року. Достатньою (але не виключною) умовою визначення місця знаходження центру життєвих інтересів фізичної особи є місце постійного проживання членів її сім`ї або її реєстрації як суб`єкта підприємницької діяльності. Якщо неможливо визначити резидентський статус фізичної особи, використовуючи попередні положення цього підпункту, фізична особа вважається резидентом, якщо вона є громадянином України. Якщо всупереч закону фізична особа - громадянин України має також громадянство іншої країни, то з метою оподаткування цим податком така особа вважається громадянином України, який не має права на залік податків, сплачених за кордоном, передбаченого цим Кодексом або нормами міжнародних угод України. Якщо фізична особа є особою без громадянства і на неї не поширюються положення абзаців першого - четвертого цього підпункту, то її статус визначається згідно з нормами міжнародного права. Достатньою підставою для визначення особи резидентом є самостійне визначення нею основного місця проживання на території України у порядку, встановленому цим Кодексом, або її реєстрація як самозайнятої особи.

Верховний Суд в постанові від 21 серпня 2018 року по справі №576/2162/16-а зазначив, що відповідно до яких факт наявності посвідки на право постійного проживання на території України ще не свідчить про реалізацію цього права. Для визначення статусу резидента слід врахувати комплекс обставин, зокрема вирішення колізій при тлумаченні понять резидент та нерезидент врегульовуються двосторонніми угодами (конвенціями) про уникнення подвійного оподаткування, в яких уточнюється, яким чином країни, що домовляються, будуть визначати, резидентом якої з них є та чи інша фізична або юридична особа.

Положеннями ст. 4 Конвенції між Урядом України і Урядом Республіки Молдова про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна та попередження податкових ухилень, яка ратифікована Законом України № 134/96-ВР від 23.04.1996, в яких зазначено, що:

- при застосуванні цієї Угоди вираз "резидент однієї Договірної Держави" означає особу, яка за законодавством цієї Держави підлягає оподаткуванню в ній на підставі місця проживання, постійного місця перебування, місцезнаходження керівного органу, місця реєстрації або іншого аналогічного критерію. Цей термін, разом з тим не виключає особу, яка піддягає оподаткуванню в цій Державі, тільки якщо ця особа одержує доходи з джерел в цій Державі або стосовно майна, що в ній знаходиться;

- у випадку, коли відповідно до положень пункту 1 цієї статті фізична особа є резидентом обох Держав, її становище визначається відповідно до таких правил:

a) вона вважається резидентом Договірної Держави, де вона має постійне житло. Якщо вона має постійне житло в обох Договірних Державах, вона вважається резидентом тієї Держави, де вона має більш тісні особисті й економічні зв`язки (центр життєвих інтересів);

b) у разі, коли Договірна Держава, в якій вона має центр життєвих інтересів, не може бути визначена або коли вона не має постійного житла в жодній з Договірних Держав, вона вважається резидентом тієї Договірної Держави, де вона звичайно проживає;

c) якщо вона звичайно проживає в обох Договірних Державах або коли вона звичайно не проживає в жодній з них, вона вважається резидентом тієї Держави, національного особою якої вона є;

d) якщо вона є національною особою обох Договірних Держав або коли вона не є громадянином жодної з них, компетентні органи Договірних Держав вирішують питання оподаткування такого резидента за взаємною згодою.

- у випадку, коли відповідно до положень пункту 1 особа, що не є фізичною особою, є резидентом обох Договірних Держав, вона вважається резидентом Договірної Держави, де розміщений її фактичний керівний орган.

Тобто, норми митного законодавства, не пов`язують визначення резидента виключно з посвідкою на постійне проживання в Україні, як про це зазначає відповідач, а чітко вказують, які елементи повинні бути доведені при визначенні такого статусу і відсутність хоча б одного з них виключає такий статус.

З матеріалів справи вбачається, що при перетині кордону митному органу були пред`явленні паспорт громадянина Республіки Молдови, в якому зазначене місце реєстрації та постійного проживання позивача, закордонний паспорт Республіки Молдови, в якому наявні дата-штампи в`їзду та виїзду з України, з яких вбачається, що на території України позивач перебував менше часу, аніж на території Республіки Молдови.

При цьому, згідно копії закордонного паспорта із відмітками про перетин державного кордону України, ОСОБА_1 перебував на території України менше 183 днів, що також підтверджується відомостями з баз перетину кордону, які згідно положень статті 14 ПК України є необхідними для визнання фізичної особи резидентом України (а.с. 8-11, 45).

Згідно листа ГУ ДПС в Одеській області від 16.03.2023 року в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня інформація про доходи отримані ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2020 року по 4 квартал 2022 року. ОСОБА_1 не перебуває на податковому обліку, як фізична особа-підприємець в державних податкових інспекція Головного управління ДПС в Одеській області (а.с. 42-43).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, у ОСОБА_1 відсутня будь-яка нерухомість (а.с. 49).

Крім того, листом від 17.03.2023 року ГУ ДПС в Одеській області відмовлено ОСОБА_1 у видачі довідки підтвердження статусу податкового резидента України для уникнення подвійного оподаткування (а.с. 40-41).

За таких підстав, доводи представника відповідача щодо того, що ОСОБА_1 вважається резидентом України, а тому повинен сплатити митні платежі, є неспроможними та спростовуються зібраними по справі доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500170/2023/000001 від 04.01.2023 року, прийнято необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для її прийняття, а тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.

Крім того, позивач просить суд визнати протиправними дії Одеської митниці Держмитслужби з видачі картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500170/2023/000001, виданої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 04.01.2023 р. за результатами перевірки митної декларації транспортного засобу (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.12.2022 р.) автомобіля BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 .

Разом з тим, дії відповідача щодо винесення картки відмови не створюють правових наслідків для позивача, правове значення має лише картка відмови, оскільки лише це рішення створює для позивача певні обов`язки чи порушує (обмежує) його права.

При цьому, стаття 5 КАС України не передбачає можливості захисту порушеного права, шляхом визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними безвідносно до обов`язку суб`єкта владних повноважень утриматися від вчинення певних дій.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій Одеської митниці Держмитслужби з видачі картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500170/2023/000001, виданої ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 04.01.2023 р. за результатами перевірки митної декларації транспортного засобу (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 29.12.2022 р.) автомобіля BMW X5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , VIN НОМЕР_4 , слід відмовити.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених фактів, суд вважає, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500170/2023/000001 від 04.01.2023 року. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Одеської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 8, 9, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Одеської митниці (ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-а) про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування картки відмови, - задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500170/2023/000001 від 04.01.2023 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Одеської митниці (код ЄДРПОУ ВП 44005631, адреса місцезнаходження: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Суддя О.А. Левчук