Справа № 600/2369/23-а
Суддя: Лелюк Олександр Петрович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/2369/23-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Лелюка О.П., за участю: секретаря судового засідання Олейщук А.-М.С., представника позивача Хаврик А.В., представника відповідача Агатія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп звернулося до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення №981 від 26.12.2022 року Головного управління ДПС у Чернівецькій області про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп (код згідно з ) за індивідуальним податковим номером 68;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Чернівецькій області поновити дію реєстрації платника податку на додану вартість юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп (код згідно з ) за індивідуальним податковим номером 68 з моменту її анулювання із збереженням податкових показників на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість юридичної особи.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач не отримував жодного акту (довідки), яка була взята до уваги відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення, яким анульовано Товариству з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп реєстрацію платника податку на додану вартість у зв`язку із поданням платником податку на додану вартість декларацій з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту (підпункт "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України). Оскаржуване рішення позивач вважає незаконним, оскільки відповідач при його прийнятті не врахував, що позивач з 03.04.2021 року по 03.04.2024 року перебуває під санкціями РНБО. Позивачем зазначено, що подання ним нульових декларацій зі сплати податку на додану вартість відбулося не внаслідок пасивної поведінки платника податків щодо ведення господарської діяльності, а внаслідок неможливості її ведення через запровадження персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів, тобто з незалежних від позивача причин.

Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження; призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; встановлено строки для подання до суду заяв по суті справи.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначав про законність оскаржуваного рішення. Відповідач вказує, що рішення №981 від 26 грудня 2022 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп прийнято у передбачений законом спосіб на підставі Довідки від 30 листопада 2022 року №144, складеною Інспектором Чернівецького відділу податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області, згідно якої позивач протягом останніх 12-ти календарних місяців (з листопада 2021 року по жовтень 2022 року) подає декларації з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту (підпункт "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України).

Правом подати відповідь на відзив позивач не скористався.

У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Натомість представник відповідача просив суд у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у поданому відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп є юридичною особою, яка зареєстрована за адресою: вул. Лугова, буд. 2-А, кв. 8, смт Лужани, Чернівецький район, Чернівецька область, 59342, .

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Чернівецькій області, з 01.02.2021 року є платником податку на додану вартість, індивідуальний податковий номер 68.

Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 02.04.2021 Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), введеним в дію Указом Президента України від 03.04.2021 № 140/2021, до ТОВ Компанія Менатеп застосовано спеціальні економічні та обмежувальні заходи.

Згідно Довідки №144 про подання/не подання платником ПДВ декларацій з ПДВ протягом 12 послідовних місяців від 30 листопада 2022 року, складеною інспектором Чернівецького відділу податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДПС у Чернівецькій області, проведено аналіз подання/не подання податкової звітності з ПДВ, обсягів оподаткованих операцій ТОВ Компанія Менатеп. Встановлено, ТОВ Компанія Менатеп протягом останніх 12-ти календарних місяців (з листопада 2021 року по жовтень 2022 року) подає декларації з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту. Згідно бази даних АІС «Податковий Блок» та Архів електронної звітності за період листопада 2021 року - жовтень 2022 року: 1. Експортні операції 0,0. 2. Імпортні операції 0,0. Дані ЄРПН: ПЗ- 0,0. ПК-0,0. Станом на 30.11.2022 року заборгованість по ПДВ 1162061,78 грн. Виходячи з викладеного та керуючись підпунктом "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, реєстрація платником ТОВ Компанія Менатеп підлягає анулюванню.

Розпорядженням Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 19 січня 2021 року №3-р створено комісію з проведення анулювання реєстрації платника податків на додану вартість.

В матеріалах справи наявний також Протокол засідання комісії з проведення анулювання реєстрації платників податку на додану вартість Головного управління ДПС у Чернівецькій області від 26 грудня 2022 року №9, згідно якого, заслухавши інформацію про платників податків, у яких наявні підстави для анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за самостійним рішенням Головного управління ДПС у Чернівецькій області відповідно до підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, комісією вирішено прийняти рішення щодо анулювання реєстрації платників податку на додану вартість, в тому числі і щодо Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп.

Так, на підставі вказаної Довідки №144 від 30 листопада 2022 року, комісією Головного управління ДПС у Чернівецькій області 26 грудня 2022 року прийнято Рішення №981 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп згідно підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України у зв`язку із тим, що платник податку з листопада 2021 року по жовтень 2022 року подавав декларації, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів/послуг.

Не погоджуючись із указаним рішенням податкового органу, позивач звернувся до адміністративного суду із цим позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до пунктів 7 9 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано позов до адміністративного суду, а також суб`єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подано позов до адміністративного суду; відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач не погоджується із рішенням контролюючого органу про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Так, порядок та випадки анулювання реєстрації особи як платника податку на додану вартість закріплений у статті 184 Податкового кодексу України, а безпосередньо процедура реєстрації та анулювання реєстрації платника податку на додану вартість визначена Положенням про реєстрацію платників податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.11.2014 №1130, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17.11.2014 за №1456/26233 (далі Положення №1130).

Згідно підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (який у спірних відносинах застосовано відповідачем) реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Пунктом 184.2 статті 184 Податкового кодексу України передбачено, що анулювання реєстрації на підставі, визначеній у підпункті "а" пункту 184.1 цієї статті, здійснюється за заявою платника податку, а на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.

За змістом пункту 5.5 розділу V Положення №1130 анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу може бути здійснене на підставах, визначених у підпунктах "б" - "з" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункти "б" - "з" пункту 5.1 цього розділу).

Контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників податку на додану вартість, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників податку на додану вартість у разі існування відповідних підстав.

Рішення про анулювання реєстрації за самостійним рішенням контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, зокрема, довідка про подання/неподання платником податку на додану вартість контролюючому органу декларації з податку на додану вартість протягом 12 послідовних податкових місяців та/або реєстр (перелік) податкових декларацій (податкових розрахунків) особи за 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт "г" пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу). У реєстрі (переліку) зазначаються дані про реєстрацію особи платником податку на додану вартість та по кожній декларації (податковому розрахунку) - податковий період, дата надходження декларації (податкового розрахунку) до контролюючого органу, загальні обсяги постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту звітного періоду, вказані у відповідних рядках та колонках податкової декларації (податкового розрахунку).

Згідно з пунктом 5.6 розділу V Положення №1130 за наявності зазначених підтвердних документів (відомостей) контролюючий орган за місцем перебування на обліку платника податків приймає рішення про анулювання реєстрації особи-платника податку на додану вартість незалежно від здійснення контролюючим органом документальних та камеральних перевірок такої особи і їх результатів, а також обов`язку такої особи бути зареєстрованою та/або нараховувати чи сплачувати податок на додану вартість відповідно до законодавства.

Рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість за самостійним рішенням контролюючого органу оформляється за формою N 6-РПДВ (додаток 5). Таке рішення складається у двох примірниках комісією, утвореною відповідно до розпорядження контролюючого органу, та підписується керівником (заступником керівника або уповноваженою особою) контролюючого органу. У рішенні про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість обов`язково вказуються підстави (одна або декілька) для такого анулювання з посиланням на відповідні норми Кодексу.

Судом на підставі наявних у справі матеріалів встановлено та, фактично, визнавалося сторонами справи те, що позивач з листопада 2021 року по жовтень 2022 року подавав відповідачу декларації з податку на додану вартість з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, тобто протягом 12 послідовних місяців подавав контролюючому органу декларації з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Відносно вказаного контролюючим органом складено Довідку №144 про подання/не подання платником ПДВ декларацій з ПДВ протягом 12 послідовних місяців від 30 листопада 2022 року.

Враховуючи наведені вище норми та встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність рішення відповідача №981 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп згідно підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України у зв`язку із тим, що платник податку з листопада 2021 року по жовтень 2022 року подавав декларації, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів/послуг.

Вказаний висновок суду узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2022 року у справі №640/19352/18, від 25 листопада 2022 року у справі №2040/7102/18, щодо застосування підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України та норм Положення №1130.

Згідно частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

До цього варто зазначити, що позивачем ні у позові, ні у ході судового розгляду справи не наведено конкретних норм матеріального права (норм Податкового кодексу України та/чи норм Положення №1130), які, на його думку, порушив відповідач при винесенні оскаржуваного рішення.

Щодо тверджень позивача про не отримання ним жодного акту (довідки), яка була взята до уваги відповідачем при винесенні оскаржуваного рішення, то такі суд оцінює критично, адже нормами, які регулюють спірні відносини, не передбачено обов`язку відповідача направляти платнику податку документ, що є підтверджуючим для прийняття контролюючим органом самостійного рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість (таким у даному випадку є Довідка №144 про подання/не подання платником ПДВ декларацій з ПДВ протягом 12 послідовних місяців від 30 листопада 2022 року). До того ж, сама по собі обставина не направлення (не отримання) позивачем названої довідки не спростовує підстав для її складання та обґрунтованість прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

Стосовно тверджень позивача в обґрунтування заявлених вимог про те, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення не врахував факт перебування позивача з 03.04.2021 року по 03.04.2024 року під санкціями РНБО, що зумовило нездійснення позивачем господарської діяльності та подання ним нульових декларацій зі сплати податку на додану вартість, то такі є безпідставними, адже як приписами підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України, на підставі яких прийнято оскаржуване рішення, так і наведеними вище нормами Положення №1130, які регулюють порядок прийняття рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість, не передбачено обов`язку контролюючого органу з`ясовувати та враховувати причини, у зв`язку з якими платник податку протягом 12 послідовних податкових місяців подає контролюючому органу декларації з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Суд зауважує, що згідно змісту норм, які регулюють спірні відносини, для самостійного прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість на підставі підпункту "г" пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (що і мало місце у спірній ситуації) достатньо встановлення факту подання платником податку протягом 12 послідовних податкових місяців контролюючому органу декларації з податку на додану вартість, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів/послуг, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, про що складається відповідна Довідка згідно вимог пункту 5.5 розділу V Положення №1130.

Такою в даному випадку є Довідка №144 від 30 листопада 2022 року, яка і слугувала підтверджуючим документом для прийняття Рішення №981 від 26 грудня 2022 року про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість.

На переконання суду, при прийнятті оскаржуваного позивачем рішення суб`єкт владних повноважень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України та Положенням №1130. Правові підстави для його скасування відсутні.

Отже, заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Крім цього, відмовляючи у задоволенні позову, суд також виходить з того, що оскаржуване рішення за ситуації, у якій опинився позивач (перебування під санкціями РНБО з 03.04.2021 року по 03.04.2024 року), фактично не призводить до порушення його майнових прав як платника податку та не тягне настання негативних наслідків для позивача, який не здійснює господарську діяльність.

Водночас, як вказано представником відповідача у судовому засіданні, після зняття накладених санкцій (чи закінчення їх дії) й відновлення можливості здійснювати господарську діяльність позивач не позбавлений права звернення до контролюючого органу щодо надання йому статусу платника податку на додану вартість.

Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно статей 74 -76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно частин першої третьої статі 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач не довів обґрунтованість заявлених вимог. Натомість відповідач довів обґрунтованість та правомірність оскаржуваного рішення. Тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Оскільки в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 13 червня 2023 року.

Повне найменування учасників справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія Менатеп (вул. Лугова, буд. 2А, кв. 8, смт Лужани, Чернівецький район, Чернівецька область, 59342, ЄОРПОУ 42492693), відповідач - Головне управління Державної податкової служби у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013).

Суддя О.П. Лелюк