Справа № 160/4615/23
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 червня 2023 року Справа №160/4615/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Бухтіярової М.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні питання про залишення позову без розгляду в адміністративній справі №160/4615/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

10.03.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду засобами поштового зв`язку надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, в якому позивач просить:

-визнати протиправною бездіяльність Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення (станом на 29.01.2020 року, на 01.01.2021 року і на 01.01.2022 року, за кожен рік окремо) для перерахунку основного розміру пенсії підполковнику у відставці ОСОБА_1 (з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року та з 01 лютого 2022 року згідно форми, передбаченої Додатком № 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008р. № 45 Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб та у відповідності до правових норм статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", статті 19 Закону України від 05.10.2000 № 2017- III "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", абзацу другого пункту З розділу II Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання і надбавки за вислугу років, обчислених з використанням у якості розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб (без застосування мінімальної заробітної плати), встановленого законом станом на 1 січня календарного року та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у середніх (відсоткових) розмірах, які виплачувались військовослужбовцям за відповідною посадою на час набуття Позивачем права на перерахунок пенсії з 01.02.2020 року, з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року: надбавка за особливості проходження служби - 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років згідно п.п.1 п.5 Постанови КМУ №704; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень - 10% від посадового окладу згідно пп. 6 п. 6 Постанови КМУ №704, п.2 Постанови КМУ №414; премії - 35% від посадового окладу згідно п.п.2. п.5 Постанови КМУ №704;

- зобов`язати Дніпропетровський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлені довідки про розмір грошового забезпечення (станом на 29.01.2020 року, на 01.01.2021 року і на 01.01.2022 року, за кожен рік окремо) для перерахунку основного розміру пенсії підполковнику у відставці ОСОБА_1 з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року та з 01 лютого 2022 року згідно форми, передбаченої Додатком № 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 13.02.2008р. № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб " та у відповідності до правових норм статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", статті 19 Закону України від 05.10.2000 № 2017-ІП "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", абзацу другого пункту 3 розділу II Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-УІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання і надбавки за вислугу років, обчислених з використанням у якості розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб (без застосування мінімальної заробітної плати), встановленого законом станом на 1 січня календарного року та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у середніх (відсоткових) розмірах, які виплачувались військовослужбовцям за відповідною посадою на час набуття Позивачем права на перерахунок пенсії з 01.02.2020 року, з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року: надбавка за особливості проходження служби - 65% посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років згідно п.п.1 п.5 Постанови КМУ №704; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень - 10% від посадового окладу згідно пп. 6 п. 6 Постанови КМУ №704, п.2 Постанови КМУ №414; премії - 35% від посадового окладу згідно п.п.2. п.5 Постанови КМУ №704.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позов подано без додержання вимог, встановлених КАС України, оскільки в надісланих позивачем позовних матеріалах містяться 2 (дві) копії адміністративного позову, однак оригіналу не виявлено.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.03.2023 адміністративний позов залишено без руху та встановлено позивачеві строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду оригіналу адміністративного позову.

27.03.2023 на адресу суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшла заява про усунення недоліків адміністративного позову, до якої додано оригінал адміністративного позову ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2023 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4615/23, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Копія ухвали суду від 29.03.2023 разом із копією позову отримано відповідачем 08.05.2023 згідно із розпискою, що міститься в матеріалах справи.

26.05.2023 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачем у відзиві зауважено на пропуску строку звернення до суду, оскільки позивач повинен був дізнатись про порушення свого права на перерахунок пенсії, у тому числі і відсутності сформованої довідки, як складової в алгоритмі згаданого перерахунку, з 01 січня відповідного року.

Відповіді на відзив позивачем не надано.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.05.2023 адміністративний позов було залишено без руху після відкриття провадження у справі та встановлено позивачу строк п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із цим позовом, вказавши обґрунтовані підстави для поновлення процесуального строку із вимогами щодо визнання бездіяльності Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення станом на 29.01.2020, на 01.01.2021 та на 01.01.2022 (за кожен рік окремо) для перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року та з 01 лютого 2022 року, з наданням належних доказів на підтвердження поважності причин його пропуску.

08.06.2023 від позивача надійшла заява про поновлення строків подання позовної заяви.

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що у грудні 2022 йому стало відомо, що відповідно до Постанови №704 грошове забезпечення нараховується із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання і надбавки за вислугу років, обчислених з використанням у якості розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення у середніх (відсоткових) розмірах, які виплачувались військовослужбовцям за відповідною посадою. З метою забезпечення свого права на перерахунок пенсії з 01.02.2020, з 01.02.2021 та з 01.02.2022 звернувся до відповідача з відповідною заявою про видачу оновлених довідок про грошове забезпечення. Позивач зазначає, що про порушення своїх прав щодо не надання оновлених довідок він дізнався з листа відповідача від 13.02.2023, тому початок процесуальних термінів звернення до суду з спірних питань повинен починатися з отримання відповіді відповідача від 13.02.2023 року №7/11369/11 на його звернення від 20 грудня 2022 року. Крім того, спеціальним законом, яким урегульовано правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та строки перерахунку пенсій, є Закон №2262-ХІІ. Відповідно до частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ не проведений з вини органів Пенсійного Фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком. З огляду на невиконання відповідачем свого обов`язку щодо складання і направлення до пенсійного органу оновлених довідок про грошове забезпечення, а також тієї обставини, що його право щодо перерахунку пенсії з 01.02.2020 року, з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року на підставі відповідних довідок про грошове забезпечення (станом на 29.01.2020 року, на 01.01.2021 року, на 01.01.2022 року, за кожен рік окремо) є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог частини 3 статті 51 закону №2262-ХІІ, позивач просить поновити строк звернення до суду із цим позовом.

Розглянувши заяву позивача про поновлення строків на подання позовної заяви, суд доходить висновку про наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Відповідно до статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частинами першою-другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За змістом частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України, відповідно до частини другої якої, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 123 КАС України).

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. У разі неподання особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналогічна позиція застосована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 6 лютого 2018 року у справі № 607/6231/17, від 17 квітня 2018 року у справі № 438/769/13-а (2а/438/29/13), від 24 квітня 2018 року у справі № 357/18214/14, від 26 червня 2018 року у справі № 663/1012/16-а, від 10 липня 2018 року у справі № 820/4856/17, від 28 серпня 2018 року у справі № 826/11545/17, від 9 листопада 2018 року у справі № 334/3536/17(2-а/334/402/17), від 27 листопада 2018 року у справі № 537/2348/16-а, від 27 листопада 2018 року у справі № 305/2056/15-а, від 20 грудня 2018 року у справі № 756/513/17, від 20 грудня 2018 року у справі № 712/7831/16-а, від 22 січня 2019 року у справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), від 7 лютого 2019 року у справі № 802/497/16-а, від 14 травня 2019 року у справі № 826/26174/15, від 21 грудня 2019 року у справі №826/12776/15 та від 5 травня 2022 року у справі № 240/10663/20.

Водночас для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами (постанова Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №521/21851/16-а).

При цьому, у визначенні моменту виникнення права на позов має значення, коли особа дізналася про факт порушення свого права, інтересу або коли саме вона повинна була дізнатись про це, і обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений саме на позивача.

Позивач у позовній заяві просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови у підготовці та наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області оновлених довідок про розмір грошового забезпечення (станом на 29.01.2020 року, на 01.01.2021 року і на 01.01.2022 року, за кожен рік окремо) для перерахунку основного розміру пенсії з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року та з 01 лютого 2022 року, однак до суду за захистом свої прав, свобод чи інтересів із цим позивом звернувся лише 10.03.2023.

При цьому, своє право на отримання відповідної довідки станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та 01.01.2022 позивач пов`язує з п.4 Постанови №704 та зазначає про те, що грошове забезпечення військовослужбовців повинно змінюватись у січні відповідного календарного року у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд звертає увагу, що прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року встановлений Законом України від 14.11.2019 № 294-IX «Про Державний бюджет України на 2020 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2021 року встановлений Законом України від 15.12.2020 № 1082-IX «Про Державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2022 року встановлений Законом України від 02.12.2021 № 1928-IX «Про Державний бюджет України на 2022 рік».

Водночас, з проханням виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області довідку про розмір грошового забезпечення зокрема станом на 29.01.2020, 01.01.2021 та на 01.01.2022 для перерахунку розміру його пенсії з 01.02.2020, з 01.02.2021 та з 01.02.2022 позивач звернувся до відповідача лише 20.12.2022.

Наведені ж позивачем доводи у заяві про поновлення строку на подання позову про те, що лише у грудні 2022 року позивач дізнався, що відповідно до положення Постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30 вересня 2017 року грошове забезпечення нараховується із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу, окладу за військове звання і надбавки за вислугу років, обчислених з використанням у якості розрахункової величини - прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 1 січня календарного року, не можуть бути враховані судом у якості поважної причини пропуску строк звернення до суду, оскільки такі обставини не свідчать про існування об`єктивних та непереборних причин, що зумовили несвоєчасне звернення позивача до суду із цим позовом, зважаючи на те, що законодавство України є загальновідомим, позивач не обмежений у праві бути обізнаним щодо своїх прав та обов`язків.

Поряд з чим, необізнаність щодо порушення прав та інтересів, на яку спирається позивач, не є достатньою підставою для поновлення строку.

Отримання ж позивачем листа відповідача від 13.02.2023 у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права на отримання довідки і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, від 12.04.2023 у справі №380/14933/22.

Посилання позивача у заяві на положення частини 3 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» про те, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком, а відтак до спірних правовідносин не застосовується шестимісячний строк, встановлений КАС України, суд оцінює як неприйнятні, з огляду на те, що положення положенні частини 3 статті 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є нормами матеріального права щодо перерахунку пенсії, не проведеного з вини державних органів, та не розповсюджуються на процесуальні строки звернення до суду.

Будь-яких інших обставин, що зумовили несвоєчасне звернення позивача до суду із цим позовом, позивачем у заяві не зазначено, матеріали справи не містять.

Отже, позивачем не наведено поважних причин та не надано належних доказів на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставини, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення позивача до суду із позовними вимогами щодо видачі оновлених довідок про розмір грошового забезпечення (станом на 29.01.2020 року, на 01.01.2021 року і на 01.01.2022 року, за кожен рік окремо) для перерахунку основного розміру пенсії (з 01 лютого 2020 року, з 01 лютого 2021 року та з 01 лютого 2022 року.

З огляду на викладене, позивачем не доведено, що пропуск строку звернення до суду відбувся з поважних причин, тому заява про поновлення строків подання позовної заяви є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Суд звертає увагу, що законодавче обмеження строку, протягом якого особа може звернутися до суду, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 28 березня 2018 року у справі №809/1087/17 та від 22 листопада 2018 року у справі №815/91/18.

Крім того, слід зазначити, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

При вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд також звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «МіраґальЕсколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

За змістом пункту 8 частини першої статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 3 та 4 статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи те, що позивачем хоч і подано заяву про поновлення строку звернення до суду, однак не наведено поважних причин пропуску звернення до суду та без належних доказів на їх підтвердження, а саме на підтвердження тієї обставини, що мали місце непереборні обставин, перешкоди чи труднощі, що унеможливили своєчасне звернення до суду із позовними вимогами, що заявлені, а його доводи про своєчасне звернення до суду є хибними, суд дійшов висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 123, 171, 240, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строків подання позовної заяви відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя М.М. Бухтіярова