Справа № 520/10655/23
Суддя: Сліденко А.В.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Харків

13.06.2023р. справа №520/10655/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сліденка А.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін справу за позовом

Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України,
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення 37.714,83 грн податкового боргу, -

встановив:

Суб`єкт владних повноважень, Головне управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі за текстом - владний суб`єкт, позивач, контролюючий орган, адміністративний орган, Управління), у порядку адміністративного судочинства заявив вимогу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 37714,83 грн. коштів за податковим боргом з єдиного податку з фізичних осіб.

Аргументуючи цю вимогу зазначив, що платник податків у добровільному порядку не виконав податкового обов`язку з оплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань. Вказане спричинило утворення спірної суми заборгованості. Вжиті контролюючим органом заходи, зокрема, направлення податкової вимоги, не призвели до погашення податкового боргу. Посилаючись на вказані вище обставини, позивач просив суд ухвалити рішення про задоволення позову.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, хоча про відкриття провадження по справі повідомлявся судом належним чином, шляхом направлення на адресу відповідача поштового відправлення з копією ухвали, яке було вручено 16.05.2023 р.

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Установлені судом обставини спору полягають у наступному.

30.10.2007 р. відповідач був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця і 10.03.2020 р. взятий на облік як платник єдиного податку 3 групи.

До заявленої владним суб`єктом вимоги про стягнення суми коштів структурно входить заборгованість по оплаті єдиного податку згідно податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи - підприємця (для третьої групи) № віл 02.02.2021 на загальну суму 24 629,12 грн (з урахуванням переплати у 9 629,96 грн та сплати у сумі 5 105,35 грн до стягнення за вказаною декларацією заявлено 9 893,81 грн; № від 05.05.2021 на суму 7 822,12 грн; № від 03.08.2021 на суму 2 478,32 грн; № від 03.11.2021 на суму 2 627,03 грн.: № від 08.02.2022 на суму 24,22 грн, а також заборгованість по оплаті податку на додану вартість згідно податкових декларації № від 18.03.2021 на суму 9 044, 00 грн (з урахуванням переплати у 8,68 грн до стягнення за вказаною декларацією заявлено 9 035,33 грн; № від 19.04.2021 на суму 1,00 грн; № від 20.01.2022 на суму 1 019,00 грн; № від 20.03.2023 на суму 4 814,00 грн.

Податковою адресою відповідача є АДРЕСА_1

31.05.2021 р. ГУ ДПС у Харківській області була складена і 07.06.2021 р. надіслана за вказаною адресою податкова вимога №0-2038, яка вважається врученою платнику за правилами п.42.4 ст.42, абз.3 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України.

Згідно з листом контролюючого органу від 24.04.2023 р. податковий борг відповідача з указаної дати існував постійно і безперервно.

Стверджуючи про наявність підстав для виконання податкового обов`язку у примусовому порядку, контролюючий орган ініціював даний спір.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі установлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

З 01.01.2011р. таким законом є Податковий кодекс України.

Стосовно заявленої суб`єктом владних повноважень вимоги про стягнення коштів, яка ґрунтується на самостійно задекларованих податкових зобов`язаннях, суд зазначає, що згідно з загальним правилом п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відносно податку на додану вартість строки передбачені п. 203.2 ст.203 Податкового кодексу України (у 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації), і вони співпадають із тривалістю строку за загальним правилом.

Згідно з п.295.3 ст. 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи (крім електронних резидентів (е-резидентів) сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Згадані строки у спірних правовідносинах збігли, доказів виконання особою податкового обов`язку у добровільному порядку матеріали справи не містять, доказів припинення податкового обов`язку з інших підстав судом не виявлено.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, суд доходить висновку, що у спірних правовідносинах скінчився перебіг визначених законом строків виконання податкового обов`язку, але фактичних даних, котрі б засвідчували припинення податкового обов`язку внаслідок самостійного і добровільного перерахування платником податків коштів до бюджету, а також з інших підстав відповідно до положень ст.ст. 37, 38, 101, 102 Податкового кодексу України матеріали справи не містять.

У зв`язку із цим, за правилами п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України за переліченими деклараціями виник податковий борг.

31.05.2021 р. ГУ ДПС у Харківській області була складена і 07.06.2021 р. надіслана за вказаною адресою податкова вимога №0-2038, яка вважається врученою платнику за правилами п.42.4 ст.42, абз.3 п.58.3 ст.58 Податкового кодексу України.

Згідно з листом контролюючого органу від 24.04.2023 р. податковий борг відповідача з указаної дати існував постійно і безперервно.

Запроваджений ст. 102 Податкового кодексу України присікальний строк давності у спірних правовідносинах не сплинув.

Передбачена п. 87.11 ст.87 Податкового кодексу України черговість реалізації управлінської функції контролю за своєчасністю розрахунків Головним управлінням дотримана.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 73 КАС України до предмету доказування по адміністративній справі про стягнення заборгованості, котра утворилась внаслідок невиконання публічного обов`язку з проведення платежу на користь Державного бюджету України, місцевого бюджету чи певного суб`єкта владних повноважень з огляду на приписи ч. 2 ст. 73 КАС України входять обставини: 1) реального існування зобов`язаної особи як суб`єкта права, 2) виникнення публічного обов`язку по здійсненню платежу, 3) доведення до відома зобов`язаної особи факту виникнення публічного обов`язку по здійсненню платежу, 4) виконання публічного обов`язку в добровільному порядку, 5) дотримання органом контролю чи управління визначеної законом процедури виконання публічного обов`язку в примусовому порядку, 6) існування заборгованості з виконання публічного обов`язку, 7) заявлення органом контролю чи управління вимоги про стягнення в межах визначеного законом строку.

Існування невиконаного податкового обов`язку особи підтверджено наявною у справі роздруківкою картки особового рахунку платника податків, котра за правилами ст.ст. 73-76 КАС України є належним, допустимим, достатнім та достовірним доказом невиконаного податкового обов`язку з боку відповідача.

У ході розгляду справи доказів відсутності обов`язку платника податків у спірних правовідносинах здійснити платіж на користь державного бюджету України або доказів виконання такого обов`язку сторонами до суду не подано, а судом самостійно не виявлено.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки судовим розглядом не встановлено факту порушення заявленою суб`єктом владних повноважень вимогою прав та інтересів платника податків у сфері публічно-правових відносин у галузі податкової справи, то позов належить задовольнити, стягнувши заявлену до стягнення суму податкового боргу.

Розподіл судових витрат необхідно провести за правилами ст.139 КАС України та Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст.8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст.6-9, ст.ст.72-77, 211, 241-243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

Позов - задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ; адреса реєстрації місця проживання - АДРЕСА_2 ) до Державного бюджету України податковий борг у сумі 37714 (тридцять сім тисяч сімсот чотирнадцять) грн 83 коп.

Роз`яснити, що рішення підлягає оскарженню згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення); набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України.

Суддя Сліденко А.В.