Справа № 336/2452/23
Суддя: Савеленко О. А.
Дата ухвалення: 2023-06-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 336/2452/23
Провадження № 2-а/336/49/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Савеленко О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції інспектора БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Никитюк Євгенія Васильовича, третя особа Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя із позовом до старшого лейтенанта поліції інспектора БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Никитюк Євгенія Васильовича, третя особа Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що старшим лейтенантом поліції інспектором БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Никитюком Є.В. УПП батальйон 4 рота Департаменту патрульної поліції 02.03.2023 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАС № 6617242, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Вважає, що вказана постанова є протиправною і необґрунтованою, виходячи з наступного. 02.03.2023 він керував належним йому транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 413», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись дорогою з міста Запоріжжя до міста Києва із дотриманням правил дорожнього руху. Коли проїжджав повз стаціонарний пост поліції у Київській області, його зупинив працівник патрульної поліції, який пояснив, що його зупинили у зв`язку з тим, що на його автомобілі не були ввімкнені фари ближнього світла під час руху поза межами населеного пункту. На зазначене твердження він пояснив, що оскільки на автомобілі ввімкнені денні ходові вогні, то відповідно немає необхідності додаткового увімкнення фар ближнього світла. Не знайшовши в такому випадку підстав для складання протоколу з цих підстав, поліцейський зазначив, що автомобіль, яким він керував переобладнаний без дозволу поліції, а саме, встановлено додаткове спальне місце, що на його думку є переобладнанням з порушенням вимог та стандартів, правил і норм, що стосуються безпеки дорожнього руху. Оскільки зазначені твердження поліцейського не відповідали дійсності, позивач пояснив, що не здійснював переобладнань вказаного автомобіля, що його конструкція відповідає правилам дорожнього руху, в тому числі вимогам і стандартам, що стосуються безпеки дорожнього руху. Автомобіль пройшов обов`язковий технічний контроль. Які саме правила, стандарти, чи нормативи безпеки дорожнього руху були порушені, поліцейський не пояснив та не врахував його пояснення, після чого склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Вважає, що наведені у постанові висновки про експлуатацію транспортного засобу у разі їх виготовлення/переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, що стосуються безпеки дорожнього руху є безпідставними, а сам факт адміністративного правопорушення відсутній. Посилаючись на підпункт 31.3.а. Правил дорожнього руху України, зазначає, що відповідачем ніяк не доведено самого факту переобладнання транспортного засобу з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. Вказаний автомобіль був придбаний ним у 2020 році, при цьому автомобіль у встановленому порядку пройшов реєстрацію. Крім того, з протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу Х 00731-00782-21, складеного 31.05.2021, вбачається, що транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 413», реєстраційний номер НОМЕР_1 , після технічного контролю визнано технічно справним і визначено дату чергового проходження обов`язкового технічного контролю не пізніше 31.05.2023. У оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення не наведено жодних доказів того, що транспортний засіб був переобладнаний з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, не зазначено, які саме порушено стандарти, правила і нормативи, що стосуються безпеки дорожнього руху. У постанові не наведено будь-яких посилань чи вказівок щодо іншого спального місця, яке могло б вважатися основним. То ж відповідач не довів також і того, що спальне місце, на яке він посилається у постанові дійсно є додатковим. Оскаржувана постанова складена у зв`язку з тим, що на думку відповідача мало місце адміністративне правопорушення, передбачене ч.1. ст. 121 КУпАП. Норма ч.1 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом, що має відповідні несправності або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Однак, відомості викладені в постанові стосовно суті і обставин правопорушення не мали місце в дійсності та не були встановлені особою, яка її склала під час розгляду справи. Відповідачем не встановлено та не доведено факту переобладнання автомобіля, нібито з порушенням відповідних правил, норм і стандартів. Відповідно, висновки про порушення п.31.3а Правил дорожнього руху України, що в свою чергу передбачає відповідальність за 1 ст. 121 КУпАП, є безпідставними та недоведеними. Фактично відповідач належним чином не встановив факту переобладнання, не встановив факту невідповідності переобладнання транспортного засобу відповідним правилам, нормам і стандартам. В порушення вимог Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, ст.268 КУпАП та ст.ст. 55, 56, 59, 63 Конституції України відповідач не оголосив яка справа підлягає розгляду і не роз`яснив права особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, не навів жодних доказів.У зв`язку з допущенням зазначених порушень він не зміг скористатись наданими йому правами.Фактично в розумінні статей 278-280 КУпАП та інших положень закону розгляду справи як такого не відбувалось. Відповідач лише виготовив оскаржувану постанову. Вважає, що в порушення вимог законодавства відповідач, склавши оскаржувану постанову, діяв не на підставі закону, та не у спосіб, що ним передбачений, у зв`язку з чим постанова є протиправною та підлягає скасуванню. Крім того, у п. 3 постанови застосовані скорочення, зокрема, у найменуванні органу поліції, зазначено серію та номер посвідчення водія, особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, однак, не зазначено дати видачі та органу, який його видав.У графі постанови «час та місце скоєння, суть і обставини правопорушення» зазначено, що водій керував транспортним засобом, однак не зазначено прізвища, ім`я та по- батькові водія, не зазначено місця скоєння правопорушення, (зазначено лише місце розгляду справи), що суперечить вимогам ст. 283 КУпАП.З огляду на викладене, оскаржувана постанова формою та змістом не відповідає встановленим вимогам.Просить врахувати, що є суб`єктом підприємницької діяльності, здійснює перевезення вантажів, і можливість керування зазначеним автомобілем є єдиним джерелом доходів для нього та його сім`ї. На утриманні має дружину та трьох неповнолітніх дітей.

За таких обставин, просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення, справу закрити.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23.03.2023 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу надано строк для надання відзиву.

В порядку ст.162 КАС України представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому він просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно постанови, винесеної інспектором роти №4 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Никитюком Є.В., 02.03.2023 о 08 годині 00 хвилин водій ОСОБА_1 за адресою: Київська область, Баришівський район, автодорога Київ-Харків М-03 77 км керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter 413», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме встановлено додаткове спальне місце, чим порушив п. 31.3.а) Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, за яке частиною першою статі 121 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Внаслідок чого ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в розмірі 340 гривень. Інспектор зупинив транспортний засіб, підійшов до автомобіля під керуванням позивача, належним чином представився та повідомив суть вчиненого правопорушення. Згідно частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», відповідач зупинив автомобіль під керуванням позивача за порушення Правил дорожнього руху, а саме п 9.8) ПДР, згідно якого з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар. Пунктом 31.3а ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху. Згідно з положеннями Державного стандарту України 3649-2010 «Колісні транспортні засоби. Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання» затвердженим Наказом Держспоживстандарту України від 28 грудня 2010 р № 630 п. 5.1 визначає, що технічний стан КТЗ повинен відповідати вимогам законодавства, чинної нормативної документації щодо безпеки дорожнього руху і охорони навколишнього середовища та вимогам підприємства-виробника; у пункті. 5.2 зазначено, що не дозволено вносити зміни у конструкцію КТЗ, а також застосовувати додаткове обладнання та експлуатаційні матеріали і рідини без узгодження таких дій за встановленим законодавством порядком. Ст. 32 ЗУ «Про дорожній рух» передбачено, що переобладнання транспортних засобів, тобто зміна типу або марки (моделі), призначення чи параметрів конструкції транспортних засобів, що перебувають в експлуатації, шляхом установки кабіни, кузова чи їх деталей, спеціального обладнання і номерних агрегатів, не передбачених нормативно-технічною документацією на даний транспортний засіб, повинно відповідати правилам, нормативам і стандартам України. Не дозволяється без погодження з виробниками транспортних засобів та їх складових частин або іншої спеціально уповноваженої на це Кабінетом Міністрів України організації переобладнання, що призводить до зміни повної маси та її розподілу по осях, розміщення центру ваги, типу двигуна, його ваги і потужності, колісної бази чи колісної формули, системи гальмового і рульового керування та трансмісії. Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно бути відображено у його реєстраційних документах. На відео з нагрудної камери інспектора 474284, яке додається до постанови, зафіксовано, що на даху транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 413», реєстраційний номер НОМЕР_1 було встановлено місце для відпочинку водія, (спальний бокс), однак в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу не відображено в особливих відмітках про встановлення додаткового місця для відпочинку водія. Відповідно до витягу з аналітично- пошукової системи Національна автоматизована інформаційна система (далі - НАІС) було встановлено, що 29.05.2019, під час проходження технічного контролю, на даху транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 413», реєстраційний номер НОМЕР_2 (проходження технічного контролю попереднім власником) місця для відпочинку водія не встановлено, замість нього на даху встановлений спойлер-вітровик, який слугує тільки для покращення аеродинаміки. Також аналізуючи форму витягу з аналітично-пошукової системи «НАІС» під час проходження технічного контролю 31.05.2021 на фото зробленому в місці проведення технічного контролю зафіксовано, що на даху транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 413», реєстраційний номер. НОМЕР_1 , власником відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 якого є ОСОБА_1 , встановлено місце для відпочинку водія (спальний бокс). Зауважує, що дата реєстрації транспортного засобу «Mercedes-Benz Sprinter 413», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 11.12.2020, тобто дата придбання позивачем транспортного засобу, але все ж таки в 2019 році, коли транспортний засіб «Mercedes-Benz Sprinter 413» проходив обов`язковий технічний контроль на даху транспортного засобу не встановлено місце для відпочинку водія (спальний бокс), однак вже після того, як позивач став власником «Mercedes-Benz Sprinter 413» відповідно до свідоцтва про реєстрацію і відбулось переобладнання, тобто було встановлено на дах автомобіля місце для відпочинку водія (спальний бокс), про що свідчить фото, зроблене під час проходження обов`язкового технічного контролю. В особливих відмітках свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 не відображена інформація про встановлення місця для відпочинку водія, кількість сидячих місць з місцем водія - «З». На відео з нагрудної камери інспектора 474284, яке додається до матеріалів справи, зафіксовано подію за участю позивача та відповідача, а саме порядок розгляду оскаржуваної постанови та сам факт правопорушення. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що роз`яснено порушнику. Законом не передбачена обов`язкова участь адвоката у випадку розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а позивач не був позбавлений права скористатися правовою допомогою засобами телефонного зв`язку, як і не обґрунтував, що вчиняв дії, спрямовані саме на прибуття адвоката на місце зупинки транспортного засобу. Відповідно до постанови в розділі 7 «До постанови додається»: відео з бодікамери 474284, на якому зафіксовано розгляд справи на місці вчинення правопорушення. Таким чином, розглядаючи дану адміністративну справу, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. На підставі викладено, твердження позивача, викладенні у позові, вважає хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не відповідають вимогам та не підлягають задоволенню судом.

Вивчивши обставини справи, враховуючи доводи сторін, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається зі змісту постанови серії ЕАС № 6617242 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч. 1 ст. 121 КУпАП, складеної відносно ОСОБА_1 , 02.03.2023 о 08 годині 00 хвилин водій керував транспортним засобом, що був переобладнаний без відповідного дозволу поліції, а саме встановлено додаткове спальне місце, чим порушено вимоги п.31.3.а ПДР експлуатація транспортного засобу у разі їх вигот./переобл. З порушенням вимог стандартів, правил і норм, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Згідно з протоколом перевірки технічного стану транспортного засобу № 00731-00782-21 від 31.05.2021, виданим ТОВ «Укр-Тест-Стандарт» переобладнання автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не вказані.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює автомобільні перевезення, про що свідчать товарно-транспортні накладні.

На DVD диску, який долучено відповідачем до відзиву на позовну заяву міститься файл «Desktop.ini», який не відтворюється.

Згідно з долученими до відзиву роздруківками, 31.05.2021відбулась перереєстрація автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413», реєстраційний номер НОМЕР_1 , наявні фотознімки автомобіля «Mercedes-Benz Sprinter 413» до перереєстрація та після.

Як випливає із змісту ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а в силу ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

У практиці Європейського Суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, які мають ознаки злочину», залежно від ступеня їх суспільної небезпеки (рішення у справі "Лутц проти Німеччини", "Отцюрк проти Німеччини", "Девеєр проти Бельгії", "Адольф проти Австрії" та інші), отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 72 ч.2 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух від 30.06.1993 № 3353 (далі Закон № 3353), встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України Про дорожній рух встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Статтею 14 Закону «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.31.3а ПДРУ забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і норм, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Частиною першою статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом , що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів, чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або який переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.

Згідно ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

При накладенні адміністративного стягнення посадова особа відповідно до вимог ч.3 ст.33, ст.34,ст.35 КУпАП повинна врахувати характер і тяжкість порушення, особу порушника, конкретні обставини вчинення порушення, зазначити докази на підтвердження складу правопорушення.

Доказування наявності підстав для притягнення до відповідальності , а також наявність складу адміністративного правопорушення покладається на посадову особу.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна відповідати вимогам ст.283 КУпАП, зокрема повинна буди обґрунтованою, в ній має бути викладено обставини порушення, відповідна ним норма закону, наведені пояснення особи, що притягається до відповідальності, докази, надано їм оцінку.

Саме суб`єкт владних повноважень (відповідач) зобов`язаний довести, що він діяв законно, правомірно, в межах своїх повноважень, у спосіб, встановлений законом, з дотриманням процедури і з забезпеченням прав особи, якої стосуються вчинювані дії чи прийняті рішення, обґрунтовано, об`єктивно. Також саме відповідач в даній справі повинен надати суду докази на підтвердження наявності події і складу адміністративного правопорушення в діях водія (позивача).

Як видно зі змісту постанови, що оскаржується, в ній не зазначено конкретно які стандарти, норми та правила порушено водієм. Ні постанова, ні відзив на даний позов не містять у собі конкретних нормативних актів і їх конкретних норм та приписів, які зобов`язували водія здійснити реєстрацію чи дотриматись певної процедури при здійсненні переобладнань, якщо такі дійсно були виявлені. Ні в постанові ні у відзиві відповідач і третя особа не обґрунтували і не довели того факту, що автомобіль, який належить позивачу переобладнаний, і що таке переобладнання вимагало реєстрації, а також що таке переобладнання (якщо воно мало місце) стосується безпеки дорожнього руху, як це зазначено у п.31.3а ПДРУ.

Судом встановлено, що із протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу № 00731-00782-21 від 31.05.2021 наявність переобладнання автомобіля «Mercedes Benz Sprinter 413» не вбачається., згідно наданих відповідачем роздруківок інформації щодо перереєстрації вказаного транспортного засобу та фотознімків автомобіля неможливо встановити факт встановлення саме додаткового спального місця.

Оскільки суду не надані докази і не спростовані твердження водія, про відсутність в його діях порушень, в тому числі відсутність недотримання стандартів, норм та правил, то суд робить висновок, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, невмотивованою, а склад зазначеного в ній порушення ПДРУ і склад адміністративного правопорушення, передбаченого в ч.1 ст.121 КУпАП, не зазначений конкретно і не доведений.

Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви на суму 536,80 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73, на Департамент патрульної поліції, який є юридичною особою публічного права, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України та фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України, покладено обов`язок здійснювати контроль за раціональним використанням бюджетних коштів у межах доведених асигнувань.

Таким чином, з Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань підлягає відшкодуванню на користь позивача сплачений ним судовий збір.

Керуючись ст. ст. 9, 72, 73, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції інспектора БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Никитюк Євгенія Васильовича, третя особа Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову серії ЕАС № 6617242 від 02.03.2023 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором ЮПП в м. Бориспіль УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Никитюком Євгенієм Васильовичем за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП за порушення вимог п.31.3.а Правил дорожнього руху та накладення штрафу в розмірі 340 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 536 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд.3, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання в суд першої інстанції апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.А. Савеленко