Справа № 580/856/23
Суддя: Олексій РІДЗЕЛЬ
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року справа № 580/856/23

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рідзеля О.А., розглянувши правилами загального позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2023 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Білозірської сільської ради (далі відповідач), в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області при розгляді заяви позивача від 17.08.2022;

зобов`язати Білозірську сільську раду Черкаського району Черкаської області направити Комісію для складання Акту встановлення факту отруєння бджіл за заявою позивача від 17.08.2022;

стягнути з Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області суму в розмірі 2 684 грн., моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень в наслідок вчиненої протиправної бездіяльності при розгляді заяви позивача від 17.08.2022.

В обґрунтування позову зазначено, що за наслідками звернення позивача за фактом отруєння бджіл відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки не направив робочу групу, яка не склала Акт відповідно до Інструції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин затвердженої Наказом Міністрерства економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19.02.2021 №338. Позивач стверджує, що при надходженні заяви з приводу отруєння бджіл відповідач мав направити Комісію не пізніше ніж через 24 години після надходження такої заяви, тобто не пізніше 18 серпня 2022 року. Однак, відповідачем при отриманні та розгляді заяви позивача від 17.08.2022 була допущена протиправна бездіяльність, що порушує його конституційні права та інтереси.

Ухвалою суду від 13.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) правилами спрощеного позовного провадження.

24.02.2023 відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні, зазначивши, що позивачем не було належним чином отримано відповідні дозвільні документи на бджіл, а саме ветеринарно-санітарний паспорт. Відповідно до статті 13 Закону України «Про бджільництво» з метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів на кожну пасіку видається ветеринарно-санітарний паспорт. Також, відповідно до пункту 6 розділу 4 Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин затвердженої наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19.02.2021 №338 комісія збирається невідкладно після надходження до органу місцевого самоврядування заяви про встановлення факту отруєння бджіл від власника пасіки, зареєстрованої на відповідній території, або уповноваженої ним особи, але не пізніше ніж через 24 години після надходження такої заяви.

У результаті того, що пасіка позивача не зареєстрована органом місцевого самоврядування відповідно до норм чинного законодавства та не має ветеринарно-санітарного паспорту, заява від 17.08.2022 розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян», оскільки дані щодо наявних бджолосімей, їх загибелі були отримані зі слів заявника.

Ухвалою від 25.05.2023 суд здійснив перехід із спрощеного провадження до загального, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та призначив підготовче засідання.

Усною ухвалою від 02.06.2023, внесеною до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив судовий розгляд справи по суті на 09.06.2023 об 11 год. 00 хв., на яке учасники справи не прибули, хоча повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкод для розгляду справи, визначені статтею 205 КАС України, немає, з огляду на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи по суті у порядку письмового провадження.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив таке.

17.08.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою (вх. №65/0274), в якій просив у зв`язку з отруєнням його бджіл направити робочу комісію для складання акту відповідно до Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин затвердженої наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19.02.2021 №338.

На вказане звернення відповідач листом від 23.08.2022 №911/02-14 повідомив, що відповідно до п.7 Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин затвердженої наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19.02.2021 №338, наявність та кількість бджолиних сімей у власника пасіки підтверджуються ветеринарно-санітарним паспортом пасіки. У разі відсутності ветеринарно-санітарного паспорта пасіки або записів у ньому про кількість бджолиних сімей (наявних та таких, що перевезені на кочівлю) інформація власника пасіки про наявну кількість бджолиних сімей не береться до уваги. У результаті того, що пасіка позивача не зареєстрована органом місцевого самоврядування відповідно до норм чинного законодавства та не має ветеринарно-санітарного паспорту, заява розглянута відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Не погоджуючись із такою бездіяльністю, позивач звернувся в суд з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам, суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини щодо розведення, використання та охорони бджіл, виробництва, заготівлі та переробки продуктів бджільництва, ефективного використання бджіл для запилення ентомофільних рослин сільськогосподарського призначення, інших видів запилювальної флори, створення умов для підвищення продуктивності бджіл і сільськогосподарських культур, забезпечення гарантій дотримання прав та захисту інтересів фізичних і юридичних осіб, які займаються бджільництвом, врегульовані Законом України 22 лютого 2000 року №1492-III «Про бджільництво» (далі Закон №1492-III).

У ст.1 вказаного Закону визначено терміни, зокрема, товарна пасіка - пасіка, призначена для одержання продуктів бджільництва; паспорт пасіки - документ про ветеринарно-санітарний стан бджолиних сімей, виданий власнику пасіки центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері ветеринарної медицини.

На підставі абз.3, 4 ч.1 ст.7 Закону №1492-III державне регулювання в галузі бджільництва здійснюється шляхом: встановлення відповідних норм і правил; удосконалення державного управління в галузі бджільництва.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону №1492-III право на утримання бджіл і зайняття бджільництвом мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які мають необхідні навики або спеціальну підготовку, а також юридичні особи.

Ст.13 Закону №1492-III установлено, що з метою обліку пасік та здійснення лікувально-профілактичних заходів на кожну пасіку видається ветеринарно-санітарний паспорт. Форма паспорта і порядок його видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Племінні бджолорозплідники і племінні пасіки проходять атестацію та одержують племінні свідоцтва (сертифікати) відповідно до Закону України "Про племінну справу у тваринництві".

Пасіка підлягає реєстрації за місцем проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка займається бджільництвом, у місцевих державних адміністраціях або сільських, селищних, міських радах у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики.

Наказом Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 19 лютого 2021 року №338 затверджено: Порядок видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки; Порядок реєстрації пасіки; Інструкцію з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин.

Пунктом 2 Розділу 1 Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки визначено терміни: ведення ветеринарно-санітарного паспорта пасіки - унесення до паспорта пасіки відомостей щодо процесів, які здійснюються на пасіці, та інформації про ветеринарно-санітарні заходи; ветеринарно-санітарний паспорт пасіки - документ, який ідентифікує пасіку та встановлює ветеринарно-санітарний стан бджолиних сімей; Реєстр ветеринарно-санітарних паспортів пасік - єдиний перелік паспортів пасік, зареєстрованих на території України, який формується в електронній формі компетентним органом, та ведеться його територіальними органами з використанням їх матеріально-технічної бази.

На підставі п.3 Розділу 1 Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки з метою ідентифікації та обліку пасік, обліку кількості бджолиних сімей та декларування ветеринарно-санітарного стану власники пасік або уповноважені ними особи отримують паспорт пасіки та додаток до нього.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Розділу 2 Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки видача паспорта пасіки здійснюється в день звернення за заявою про видачу паспорта пасіки, що подається власником пасіки або уповноваженою ним особою до територіального органу компетентного органу за місцем проживання власника пасіки або місцезнаходженням пасіки в письмовій або електронній формі (з накладенням кваліфікованого електронного підпису).

До заяви додається заповнений та підписаний власником пасіки або уповноваженою ним особою паспорт пасіки.

Після отримання територіальним органом компетентного органу в письмовій або електронній формі заяви про видачу паспорта пасіки та заповненого паспорта пасіки посадова особа територіального органу компетентного органу вносить інформацію до Реєстру паспортів пасік та здійснює видачу паспорта.

Під час реєстрації паспорта пасіки йому присвоюється єдиний унікальний номер, який проставляється на титульному аркуші паспорта пасіки посадовою особою територіального органу компетентного органу (з відповідним підписом і печаткою) та вноситься разом з відомостями про пасіку до Реєстру паспортів пасік.

Також, відповідно до п.2, 3, 4, 6, 10 Порядку реєстрації пасіки, пасіка підлягає реєстрації за місцем проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка займається бджільництвом в органах місцевого самоврядування.

Реєстрація пасіки здійснюється після видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки (далі - паспорт пасіки) територіальним органом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Реєстрація пасіки проводиться за заявою про реєстрацію пасіки власника пасіки або уповноваженої ним особи в день звернення.

До заяви додається засвідчена заявником копія паспорта пасіки.

Інформація про реєстрацію пасіки вноситься до журналу обліку пасік, який ведеться органами місцевого самоврядування.

У журналі обліку пасік зазначається інформація згідно з пунктом 5 цього Порядку, а також: місце фактичного розташування пасіки із зазначенням інформації щодо земельної ділянки (адреса або кадастровий номер земельної ділянки); кількість бджолиних сімей на дату реєстрації паспорта пасіки; порода (популяція) бджолиних сімей (за наявності); єдиний унікальний номер.

Отже, наведеними вище нормами встановлений чіткий та послідовний порядок видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки який включає подання власником пасіки заяви та внесення відомостей про пасіку у відповідний реєстр.

Отриманий ветеринарно-санітарний паспорт пасіки є підставою для реєстрації пасіки, шляхом внесення даних до журналу обліку пасік, який ведеться органами місцевого самоврядування.

Суд встановив, що доказів вчинення вказаних дій щодо отримання ветеринарно-санітарного паспорта пасіки та її реєстрації позивачем суду не надано.

У свою чергу, Розділом 4 Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин визначено порядок установлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин

Так, відповідно до п.1 Розділу 4 наведеної Інструкції обстеження пасіки і фіксація випадків отруєння бджіл на вимогу та за заявою власника пасіки до органів місцевого самоврядування здійснюються постійно діючою Комісією із встановлення факту отруєння бджіл.

Завданнями Комісії є: установлення достовірності загибелі бджіл; установлення обставин, за яких сталася загибель бджіл; надання рекомендацій щодо визначення шкоди, заподіяної власникам пасік унаслідок отруєння бджіл; відібрання і спрямування в лабораторію проб матеріалу (патологічний матеріал, бджоли, продукція бджільництва, а також зелена маса рослин, ґрунт); установлення джерела та причин загибелі бджіл, надання висновків та пропозицій (п.2 Розділу 4 Інструкції).

До складу Комісії входять: представник органу місцевого самоврядування за місцем розташуванням пасіки, який є головою Комісії, та представник органу місцевого самоврядування, адміністративні межі якого знаходяться ближче ніж за 10 кілометрів від пасіки, яку обстежує Комісія; представник територіального органу Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів або представник державної установи, що належить до сфери управління Держпродспоживслужби; представник територіального органу Національної поліції України.

До роботи Комісії залучається власник обстежуваної пасіки або уповноважена ним особа.

До роботи Комісії також можуть бути залучені за згодою: фізичні особи та суб`єкти господарювання або їх представники, які використовували засоби захисту рослин у межах 10 кілометрів від розміщення пасіки; представники профільних громадських об`єднань - не більше ніж дві особи, які здійснюють діяльність у цій місцевості; представник територіального чи міжрегіонального територіального органу Державної екологічної інспекції України; представник Державної авіаційної служби України (п.3 Розділу 4 Інструкції).

Комісія збирається невідкладно після надходження до органу місцевого самоврядування заяви про встановлення факту отруєння бджіл від власника пасіки, зареєстрованої на відповідній території, або уповноваженої ним особи, але не пізніше ніж через 24 години після надходження такої заяви (п.6 Розділу 4 Інструкції).

Наявність та кількість бджолиних сімей у власника пасіки підтверджуються ветеринарно-санітарним паспортом пасіки. У разі відсутності ветеринарно-санітарного паспорта пасіки або записів у ньому про кількість бджолиних сімей (наявних та таких, що перевезені на кочівлю) інформація власника пасіки про наявну кількість бджолиних сімей не береться до уваги (п.7 Розділу 4 Інструкції).

Відповідно до п.10 Розділу 4 Інструкції до Акта вноситься інформація, зокрема:

номер паспорта пасіки, дата його видачі, прізвища, ім`я, по батькові (за наявності) власника пасіки відповідно до ветеринарно-санітарного паспорта пасіки;

кількість бджолиних сімей, зазначена у ветеринарно-санітарному паспорті пасіки, згідно з останнім підтвердженим записом державного лікаря ветеринарної медицини;

відповідність інформації в ветеринарно-санітарному паспорті пасіки наявному стану пасіки;

наявність записів у журналах обліку зареєстрованих пасік, що ведуться в органах місцевого самоврядування, об`єднаних територіальних громадах;

З аналізу викладених норм Інструкції суд дійшов висновку, що установлення факту отруєння бджіл відповідною комісією здійснюється виключно щодо зареєстрованої у встановленому законом порядку пасіки (з отриманим ветеринарно-санітарним паспортом пасіки та зареєстрованої, шляхом внесення даних до журналу обліку пасік, який ведеться органами місцевого самоврядування).

Як установлено судом, доказів вчинення дій щодо отримання ветеринарно-санітарного паспорта пасіки та її реєстрації позивачем суду не надано.

Крім того, відсутність реєстрації пасіки підтверджується наданим відповідачем журналом обліку пасік Виконавчого комітету Білозірської сільської ради, в якому інформація щодо реєстрації за позивачем пасіки відсутня.

Також, відповідно до листа ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 06.06.2023 №155 заява про державну реєстрацію бджолосімей за адресою: АДРЕСА_1 (за якою зареєстрований позивач) не надходила.

Надані позивачем копії облікових карток об`єкта господарського обліку не є належним доказом реєстрації позивачем у встановленому вище порядку пасіки, оскільки складені на виконання Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказ Державної служби статистики України від 11.04.2016 №56, що передбачені для накопичення і систематизації відомостей, які збирають сільські, селищні, міські ради територіальних громад по кожному з розташованих на їхній території сільських населених пунктів і які є необхідними для проведення державних статистичних спостережень.

Крім того, у наданій позивачем картці господарського обліку у графі «Бджолосім`ї, штук» за 2022 рік інформація відсутня.

Відтак, з огляду на відсутність факту реєстрації позивачем пасіки, суд дійшов висновку, що відповідачем не допущено бездіяльності щодо розгляду заяви позивача та створення комісії щодо перевірки отруєння бджіл відповідно до Інструкції з профілактики та встановлення факту отруєння бджіл засобами захисту рослин, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Суд зауважує, що відповідно до п.10 Порядку реєстрації пасіки у разі надходження інформації про заплановане застосування засобів захисту рослин на адміністративній території органу місцевого самоврядування вказані органи самоврядування протягом чотирьох робочих годин повідомляють про це власників пасік та/або уповноважених ними осіб, зареєстрованих і таких, що прибули на кочівлю на їх територію, у встановленому законодавством порядку.

Отже, у разі реєстрації у встановленому законом порядку пасіки, відповідач мав повідомити позивача про застосування отруйних для бджіл речовин задля уникнення їх отруєння.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає таке.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що шкода завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової чи службової особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою цієї статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Тому суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Жодних доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) яких він зазнав, характеру немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у його життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я тощо позивач не надав.

Тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і не надав доказів понесених судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу.

Керуючись ст.ст.2-14, 138-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 .

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Олексій РІДЗЕЛЬ