Справа № 260/4585/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 червня 2023 рокум. Ужгород№ 260/4585/23

Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Дору Ю.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління служби безпеки України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно та продовольче забезпечення, -

ВСТАНОВИВ:

Ажвокат Вовканич С.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Управління служби безпеки України в Херсонській області яким просить суд: визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Херсонській області щодо нездійснення ОСОБА_1 кінцевого розрахунку при звільненні в частині грошової компенсації за неотримане речове майно за період з 21.07.1994 р. по 05.02.2020 р. у належному розмірі; стягнути з Управління Служби безпеки України в Херсонській області (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за неотримане речове майно за період з 21.07.1994 р. по 05.02.2020 р. у сумі 331 721,20 (триста тридцять одну тисячу сімсот двадцять одну гривну двадцять копійок); визнати протиправною бездіяльність Управління Служби безпеки України в Херсонській області щодо нездійснення ОСОБА_1 кінцевого розрахунку при звільненні в частині грошової компенсації вартості норм харчування за період з 21.07.1994 р. по 05.02.2020 р. у належному розмірі; стягнути з Управління Служби безпеки України в Херсонській області код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію за неотримане продовольче забезпечення у розмірі вартості норм харчування за період з 21.07.1994 р. по 05.02.2020 р. у сумі 981 961,20 (дев`ятсот вісімдесят одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна гривня двадцять копійок).

Відповідно до статті 171 частини 1 пункту 3 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Розглянувши поданий позов, суд вважає за необхідне залишити такий без руху з огляду на наступне.

Відповідно до статті 122 частин 1, 2, 3 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із позовної заяви що предметом розгляду в даній справі є нарахування та виплата ОСОБА_1 грошової компенсації за належне, але не отримане речове майно та вартості норм харчування.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про Службу безпеки України" держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців і працівників Служби безпеки України. Військовослужбовці Служби безпеки України користуються політичними, соціально-економічними та особистими правами і свободами, а також пільгами відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", цього Закону, інших актів законодавства.

Частиною 2 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, шо у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Так, статтею 9 (у редакції Закону до 1 січня 2007 року) та статтею 9-1 (у редакції Закону після 1 січня 2007 року) Закону № 2011-XII передбачено право військовослужбовців на отримання за рахунок держави речового майна.

За змістом частини першої статті 9-1 Закону № 2011-XII продовольче забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що встановлюються Кабінетом Міністрів України. Речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу 1 п. 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 ( далі - Порядок №178) виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно пункту 3 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку № 178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Згідно пункту 5 Порядку № 178 довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 01 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

З вищенаведеного вбачається, що військовослужбовцям гарантується грошова компенсація за неотримане речове майно у разі звільнення з військової служби. Зазначені гарантії реалізуються відповідним зверненням (рапортом) військовослужбовця на підставі наказу, в тому числі, командира (начальника) військової частини про розмір грошової компенсації згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі.

Наказом Служби безпеки України від 25.06.2018 року № 1112 затверджено Положення про продовольче забезпечення в системі Служби безпеки України на мирний час, яке визначає завдання, організацію та порядок продовольчого забезпечення військовослужбовців та інших категорій осіб, які у встановленому порядку мають право на таке забезпечення, і годування штатних тварин за рахунок держави в системі Служби безпеки України на мирний час ( чинне до 23.06.2020 р., та на момент виникнення спірних правовідносин) ( далі - Положення № 1112).

Так, при звільненні (виключенні зі списків особового складу органу, підрозділу, закладу) військовослужбовці та інші категорії осіб забезпечуються харчуванням до дня виключення їх зі списків особового складу. ( абз. 2 пункту 9 розділу і цього Положення).

Розділом ІІ " Забезпечення продовольством" цього Положення передбачалось, зокрема,

- у Службі безпеки України забезпечення харчуванням військовослужбовців та інших категорій осіб за нормами харчування здійснюється за рахунок держави у межах встановлених обсягів бюджетних призначень на зазначені цілі. Військовослужбовцям та іншим категоріям осіб харчування видається через їдальні (склади) або замість нього виплачується грошова компенсація у розмірі вартості харчування за нормами. ( пункт 3 цього Розділу);

- за час, що минув, продукти згідно з нормами харчування не видаються, грошова компенсація може виплачуватися за строк, що не перевищує загального строку позовної давності, відповідно до чинного законодавства. За понаднормове харчування грошова компенсація не виплачується. ( пункт 8 цього розділу).

Такі гарантії щодо забезпечення військовослужбовців доречно порівняти із подібними категоріями трудового законодавства, а саме пунктом 3 частини першої статті 29 КЗпП України, відповідно до якого власник або уповноважений ним орган зобов`язаний до початку роботи за укладеним трудовим договором забезпечити працівника необхідними для роботи засобами.

Речове майно може бути різноманітним: майном особистого користування (предмети військової форми одягу, взуття та спорядження, які видаються у власне користування військовослужбовців) та інвентарним майном, яке є власністю військової частини та використовується особовим складом тимчасово під час проведення спеціальних робіт, несення бойового чергування, варти тощо. Лише перший вид майна, у разі його неотримання, підлягає грошовій компенсації.

Отже, речове майно не можна ототожнювати із заробітною платою (грошовим забезпеченням) військовослужбовця.

Щодо правової природи компенсації за неотримане речове майно, судова палата Верховного суду України у справі №540/1951/20 від 23 червня 2022 року вказав, що таку слід розглядати як особливий, окремий вид належних військовослужбовцю сум.

Стаття 116 КЗпП оперує поняттям «всі суми, що належать працівнику», а стаття 117 цього Кодексу передбачає санкцію за невиплату відповідних сум при звільненні.

Чинне законодавство передбачає обов`язок виплатити військовослужбовцю, який звільняється зі служби, грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно на день виключення зі списків особового складу військової частини.

Умовою для виникнення такого обов`язку є подання військовослужбовцем відповідного рапорту під час проходження служби.

Отже, компенсація вартості за неотримане речове майно належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

Враховуючи визначену у постанові судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 30 листопада 2020 року у справі № 480/3105/19, правову природу грошової компенсації за неотримане речове майно, спеціальним строком звернення до суду з цим позовом є місячний строк, установлений частиною п`ятою статті 122 КАС України.

Зазначене відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постановах від 26 травня 2021 року у справі №380/5093/20, від 30 серпня 2021 року у справі №520/7668/20 та від 12 жовтня 20212 року у справі №380/6200/20.

Представник позивача зазначає, що 05 лютого 2020 року позивача виключено зі списків особового складу у зв`язку зі звільненням з військової служби згідно наказу голови Служби безпеки України №1845-ОС від 28 грудня 2019 року.

17 січня 2020 року позивач звернувся до начальника Управління Служби безпеки України в Херсонській області з рапортом про виплату компенсації за неотримане речове майно за період проходження служби з 1994 року по день виключення зі списків особового складу.

12.02.2020 р. ОСОБА_1 нараховано компенсацію за речове майно в сумі 40 112,04 грн., що підтверджується відомістю нарахування компенсації за речове майно звільненими військовослужбовцям від 12.02.2020 р. та платіжним дорученням № 98 від 12.02.2020 р. перераховано позивачу.

17.02.2020 року кошти в сумі 40112, 04 грн. зараховані на банківську картку позивача, тобто саме в цей день він дізнався про порушення своїх прав та інтересів в частині не виплати у повному обсязі грошової компенсації за речове майно (підтвердження про зарахування коштів на банківську картку позивача - додаток №8.1. до заяви про поновлення строку).

04.02.2020 р. позивача ознайомлено з рапортом помічника начальника Управління ( з господарської діяльності) - начальник відділу У СБУ в Херсонській області від 03.02.2020 р., адресованого начальнику Управління СБУ в Херсонській області, згідно якому наданий час відсутні правові підстави для здійснення грошової компенсації замість норм харчування підполковнику ОСОБА_1 за період з 1994 року по 2020 рік.

Вважаючи, що відповідач неправомірно не здійснив виплату компенсації за нетримане речове забезпечення за весь період проходження служби у повному обсязі, а також не здійснив виплату компенсації замість не отриманого продовольчого забезпечення за весь період проходження служби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є, зокрема, СБУ.

Отже, дана справа належать до категорії справ щодо проходження публічної служби.

Строки звернення до адміністративного суду встановлені статтею 122 КАС України.

Так, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частини перша та друга статті 122 КАС України).

Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини п`ятої статті 122 КАС України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Як зазначалось вище, відповідно до Порядку № 178 виплата грошової компенсації за недоотримане речове майно здійснюється за заявою (рапортом), яку військовослужбовець може подати й після свого звільнення, а тому строк звернення до суду починається із моменту ознайомлення особи з наслідками розгляду такої заяви (рапорту).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23.08.2019 у справі №2040/7697/18.

Натомість, 17 січня 2020 року позивач звернувся до керівництва Управління СБУ в Херсонській області із рапортом щодо виплати грошової компенсації за речове майно та 12.02.2020 р. отримав компенсацію за речове майно в сумі 40 112,04 грн., що підтверджується відомістю нарахування компенсації за речове майно звільненими військовослужбовцям від 12.02.2020 р. та платіжним дорученням № 98 від 12.02.2020 р., копія яких наявні в матеріалах справи.

Крім того, суд зауважує, шо приписи вказаного Положення № 1112 не визначають строк протягом якого військовослужбовці після звільнення повинні звернутися за отриманням грошової компенсації вартості харчування.

Проте, як зазначалось вище, 17.01.2020 р. позивач звернувся до керівництва Управління СБУ в Херсонській області із рапортом щодо виплати грошової компенсації продовольчого забезпечення., та 04.02.2020 р. був ознайомлений з результати розгляду вказаного рапорту.

Отже, суд вважає, що 04.02.2020 р. позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів в частині не виплати грошової компенсації по продовольчому забезпеченню та 12.02.2020 р. дізнався про порушення своїх прав та інтересів в частині не виплати у повному обсязі грошової компенсації за речове майно.

Натомість, даний позов надійшов до суду 07 червня 2023 року, а отже поза межами місячного строку, встановленого нормами частини 5 статті 122 КАС України.

Разом з тим, представник позивача разом з позовною заявою подав заяву про поновлення строку на звернення до суду.

Представник позивача вказує, що 04.02.2020 р. позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів в частині не виплати грошової компенсації по продовольчому забезпеченню та 17.02.2020 року позивач дізнався про порушення своїх прав та інтересів в частині не виплати у повному обсязі грошової компенсації за речове майно.

Вказує, що після звільнення з органів Служби безпеки України через погіршення стану здоров`я позивач перебував на лікуванні в санаторії «ОДЕСА» Служби безпеки України (65067, Одеська область, м.Одеса, Французький бульвар, буд. 52) з 17.02.2020 р. по 27.02.2020 р., - 10 днів, а відтак не мав об`єктивної можливості звернутися для надання йому правової допомоги.

Вказує і на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19) та на процесуальні строки, встановлені КАС України, які продовжуються на строк дії такого карантину.

Суд зауважує, з урахуванням пункту 3 розділу VI" Прикінцеві положення" КАС України, в редакції Закону України від 30.03.2020 № 540-ІХ, саме процесуальні строки, встановлені КАС України для подання учасниками справи процесуальних документів (відзив на позов, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив тощо), продовжуються на строк дії такого карантину, а невстановлені законом строки , зокрема, звернення до суду.

Представник позивача вказує, що позивач звертався з позовною заявою до Херсонського окружного адміністративного суду з даними позовними вимогами.

Так, ухвалою Херсонського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 р. у справі №540/1951/20, позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно та продовольче забезпечення- залишено без розгляду.

16.06.2021 р. постановою п`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року - без змін.

Представник позивача вказує, що 04.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до п`ятого апеляційного адміністративного суду наступного змісту: «В зв`язку з неотриманням мною, як стороною, Позивачем, по цивільної справі №540/1951/20 ні апеляційної скарги, ні відповідних рішень, постанов та ухвал суду ні від п`ятого апеляційного адміністративного суду, ні від адвоката, з якою втрачено зв`язок з травня 2021 року, з метою подальшого використання процесуальних документів у судових розглядах по справі, прошу направити на електронну адресу vadim 70x(a),smail. сот у форматі pdf. та на адресу мого тимчасового перебування, а саме: АДРЕСА_1 , завірені копії наступних документів, що знаходяться у справі №540/1951/20: - апеляційну скаргу з додатками; -усіх клопотань, ухвал, постанов та рішень апеляційного суду винесених у справі».

18 травня 2023 року ОСОБА_1 отримано поштове відправлення 676, у вкладенні якого, серед іншого, містилася постанова суду від 16.06.2021 р. п`ятого апеляційного адміністративного суду у справі №540/1951/20.

Представник позивача зазначає, що про наявність зазначеної ухвали суду від 16.06.2021 р. ОСОБА_1 дізнався тільки 18.05.2023 року, ні суд, ні його представник про прийняття судом такого рішення його не повідомляли, доступу до інтернету він тривалий час не мав.

Разом з тим, судом, відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень, встановлено, що саме позивач не погоджуючись із ухваленими у цій справі судовими рішеннями, подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив рішення судів попередніх інстанцій скасувати та направити справу на розгляд до суду першої інстанції. Так, постановою Верховного суду від 23 червня 2022 року ухвалено касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16 червня 2021 року у справі №540/1951/20 залишити без змін.

Розглянувши подані доводи представника позивача та наведені підстави як поважні щодо пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку, що такі не можуть бути визнані поважними, як такі, що більш як три роки об`єктивно перешкоджали позивачу звернутися до суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Зазначене також кореспондується з вимогами ч.6 ст.161 КАС України, згідно з якими у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Згідно вимог ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду заяву про поновлення строків звернення до суду з обґрунтуванням підстав для такого поновлення та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цих строків.

Відповідно до статті 161 частини 3 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України "Про судовий збір" № 3674-VI (надалі Закон України № 3674-VI).

Відповідно до статті 3 частини 1 Закону України № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Представник позивача при зверненні до суду не надав документ про сплату судового збору та в позовній заяві зазначає, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 частини 1 пункту 13 Закону України № 3674-VI, як учасник бойових дій на підтвердження чого надав суду копію посвідчення учасника бойових дій.

Відповідно до статті 5 частини 1 пункту 13 Закону України № 3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма має відсильний характер та не містить вичерпного переліку справ, в яких учасники бойових дій та прирівняні до них особи звільняються від сплати судового збору.

Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлені Законом № 3551-XII.

За змістом статті 22 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"№ 3551-XII особи, на яких поширюється дія цього нормативного акту, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 зазначила, що вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень 2, 22 Закону № 3551-XII.

Аналіз статті 5 частини 1 пункту 13 Закону України № 3674-VI в сукупності з статтею 22 частиною 2 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" вказує на те, що учасники бойових дій звільняються від сплати судового збору стосовно пільг, прав та гарантій закріплених законодавством саме через набуття такого статусу.

Отже, сама по собі наявність статусу учасника бойових дій не гарантує звільнення від сплати до бюджету судового збору з усіх спорів.

Таким чином, підставою для звільнення від сплати судового збору є не лише наявність у позивача статусу учасника бойових дій, а і те, що справа стосується порушення його прав саме як учасника бойових дій.

Статтею 9-1 частиною 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України

Відповідно до пункту 2 абзацу 1 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року № 178 (дал Порядок № 178): виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно із пунктом 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця.

Пунктом 4 Порядку № 178 встановлено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі військова частина), а командирам (начальникам) військової частини наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Даний спір пов`язаний з грошовою компенсацією за неотримане речове майно вартості норм харчування та не пов`язаний з наявністю та/або відсутністю у позивача статусу учасника бойових дій. Позовні вимоги стосуються захисту прав, пов`язаних зі звільненням з служби.

Отже, заявлені вимоги позивача не пов`язані з порушенням його права на соціальний захист, саме як учасника бойових дій. Тому судовий збір має бути сплачений на загальних підставах.

Аналогічні висновки щодо застосування вказаних норм права висловлені у постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року у справі № 240/934/20.

Про наведені висновки Верховного Суду та про те, що заявлені вимоги не пов`язані з порушенням права на соціальний захист позивача як учасника бойових дій (а що стосуються захисту прав, пов`язаних зі звільненням з служби.

Відтак, відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового на підставі вимог статті 5 частини 1 пункту 13 Закону України № 3674-VI.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2684 грн 00 коп.

У відповідності до статті 4 частини 1 Закону України № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із частиною 2 статті 4 Закону України № 3674-VI за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, сплачується судовий збір за ставкою у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий збір за подання цього позову з майновими вимогами становить 1 відсоток ціни заявленої позовної вимоги.

Судом встановлено, що позивачем заявлено 2 майнові вимоги до відповідача у загальному розмірі 1 313 682,40 грн.

Відтак, ставка судового збору за подання даного позову становить 13 136, 82 грн. та має бути сплачена позивачем за звернення до суду.

Для сплати судового збору для звернення до Закарпатського окружного адміністративного суду встановлені наступні реквізити: отримувач коштів - ГУК у Зак. обл/Ужгородська тг/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37975895; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) - 899998; рахунок отримувача - UA4007493; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу *; 101; _____(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ____(ПІБ чи назва установи, організації позивача), Закарпатський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до статті 169 КАС України суддя, зокрема, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до статті 169 частини 4 пункту 1 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

На підставі статті 123 частини 2 КАС України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду заяву про поновлення строків звернення до суду з обґрунтуванням підстав для такого поновлення та доказів на підтвердження поважності причин пропуску цих строків та оригінал доказу сплати (доплати) судового збору згідно ставок, передбачених Законом України "Про судовий збір" за подання адміністративного позову майнового характеру у розмірі 13 136, 82 грн.

На підставі наведеного та керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління служби безпеки України в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та стягнення грошової компенсації за неотримане речове майно та продовольче забезпечення залишити без руху.

Надати позивачу строк десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків, що зазначені в описовій та мотивувальній частинах ухвали.

Попередити позивача, що у випадку не усунення недоліків, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху у встановлені судом строки, позовна заява буде повернута позивачеві.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення проти такої ухвали може бути включено до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя Ю.Ю.Дору