Справа № 520/2971/22
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 р. Справа № 520/2971/22

Харківський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати дії інспектора СПДН ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Татарінова Сергія Павловича щодо винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 протиправними та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника на ім`я ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 ;

- в разі внесення ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі, зобов`язати розпорядників даного реєстру видалити дані щодо його особи.

Позивач вказує, що зазначений терміновий заборонний припис винесений посадовою особою СПДН ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області без дотримання вимог законодавства, всупереч Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.08.2018 року №654.

Крім того, як зазначає позивач, припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків. Результат оцінки ризиків враховує поліцейський уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством, однак у даному випадку у позивача не було відібрано пояснень за процедурою, яка передбачена чинним законодавством. Вказані обставини свідчать про недотримання посадовою особою СПДН ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області порядку прийняття термінового заборонного припису серії АА за № 011845, що є підставою для його скасування.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та доставлена в електронний кабінет користувача 22.02.2022.

Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, вказав, що приймаючи терміновий заборонний припис серії АА за № 011845 від 03.02.2022 відносно позивача діяв в межах і у спосіб, та відповідно до вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашнього насильства» та Закону України «Про Національну поліцію». Крім того відповідачем було зауважено, що припис за своєю правовою природою є ненормативним правовим актом одноразового застосування, який вичерпав свою дію фактом виконання і відповідно не може бути скасований.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що начальником СПДН Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітаном поліції Кулик О.О. у відношенні ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 471034 по обставинам вчинення ОСОБА_1 02.02.2022 адміністративного правопорушення в м. Харкова на площі свободи, де останній утримував громадянку ОСОБА_2 в автомобілі БМВ «Х5», чим перешкоджав ОСОБА_2 на волевиявлення та переслідував останню, чим вчинив домашнє насильство психологічного характеру, передбачене ч.1 ст. 1732 КУпАП України.

ОСОБА_1 від підпису вказаного протоколу відмовився, що підтверджується підписами понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

На підставі вказаного протоколу серії ВАБ № 471034 від 03.02.2022 та пояснень ОСОБА_2 інспектором СПДН ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Татаріновим С.П. складено терміновий заборонний припис серії АА за № 011845 стосовно ОСОБА_1 у зв`язку зі скоєнням домашнього насильства, строком на 10 діб з 17.30 03.02.2022 по 17.30 13.02.2022. Заходами термінового заборонного припису передбачено для кривдника: заборону на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи та заборону в будь який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Позивач, не погодившись з винесеним приписом, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» №2229 від 07.12.2017 (далі Закон №2229) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229 кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону № 2229 до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать: 1) виявлення фактів домашнього насильства та своєчасне реагування на них; 2) прийом і розгляд заяв та повідомлень про вчинення домашнього насильства, у тому числі розгляд повідомлень, що надійшли до кол-центру з питань запобігання та протидії домашньому насильству, насильству за ознакою статі та насильству стосовно дітей, вжиття заходів для його припинення та надання допомоги постраждалим особам з урахуванням результатів оцінки ризиків у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спільно з Національною поліцією України; 3) інформування постраждалих осіб про їхні права, заходи і соціальні послуги, якими вони можуть скористатися; 4) винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників; 5) взяття на профілактичний облік кривдників та проведення з ними профілактичної роботи в порядку, визначеному законодавством; 6) здійснення контролю за виконанням кривдниками спеціальних заходів протидії домашньому насильству протягом строку їх дії; 7) анулювання дозволів на право придбання, зберігання, носіння зброї та боєприпасів їх власникам у разі вчинення ними домашнього насильства, а також вилучення зброї та боєприпасів у порядку, визначеному законодавством; 8) взаємодія з іншими суб`єктами, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до статті 15 цього Закону; 9) звітування центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, про результати здійснення повноважень у цій сфері у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Таким чином, відповідач наділений владними управлінськими функціями щодо розгляду поданих згідно з Законом № 2229 заяв, та вжиття, за наслідком їх розгляду, відповідних заходів, а тому даний спір носить публічно-правових характер та підлягає розгляду адміністративним судом в порядку, визначеному КАС України.

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229 терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Згідно з ч. 1 ст. 25 Закону № 2229 терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Згідно з ч. 2 ст. 25 Закону № 2229 терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Під час вирішення питання про винесення термінового заборонного припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Працівники уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України можуть у встановленому законом порядку застосовувати поліцейські заходи примусу для виселення з житлового приміщення кривдника, якщо терміновий заборонний припис передбачає зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, а кривдник відмовляється добровільно його залишити (ч. 3 ст. 25 Закону № 2229).

Згідно з ч. 4 ст. 25 Закону № 2229 терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

У відповідності до ч. 5 ст. 25 Закону № 2229 терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону № 2229 терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

Згідно з ч. 9 ст. 25 Закону № 2229 особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України.

Згідно з ч. 11 ст. 25 Закону № 2229 терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України.

З огляду на вищенаведені норми, підставою для винесення термінового заборонного припису є встановлення працівниками поліції факту вчинення домашнього насильства у будь-якій його формі.

В свою чергу, лише у разі виявлення факту домашнього насильства, залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Як вказувалося вище, винесенню термінового заборонного припису передує процедура оцінки ризиків, яка регламентована Порядком проведення оцінки ризиків домашнього насильства, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України 13 березня 2019 року № 369/180 (далі - Порядок № 369/180), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2019 року за № 333/33304.

Так, оцінка ризиків проводиться шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який враховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Відбираючи від постраждалої особи відповіді на такі запитання, поліцейський визначає таким чином рівень небезпеки: високий, середній або низький. І, що важливо, відмова або небажання постраждалої особи спілкуватися із правоохоронними органами може розцінюватися представниками поліції як високий рівень небезпеки. Тобто, якщо на всі запитання отримано відповіді "Без відповіді/Невідомо", поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні - терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлові приміщення. При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка (ів) (у разі наявності).

Відповідно до п. 2, п. 3 розділу ІІ Порядку № 369/180, за результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який ураховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Фактори небезпеки/ризику щодо вчинення домашнього насильства визначаються за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства, і представлені у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства у вигляді питань, на які відповідає поліцейський уповноваженого підрозділу поліції за результатами спілкування з постраждалою особою, та загальної оцінки ситуації вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти "так", "ні", "без відповіді" / "невідомо" (додаток 1 до Порядку № 369/180).

Пунктом 7 порядку № 369/180 визначено, що залежно від визначеного рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, поліцейський уповноваженого підрозділу поліції приймає рішення щодо необхідності винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника та застосування заходів, передбачених частиною другою статті 25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні, терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції.

У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Окрім цього, суд звертає особливу увагу, що згідно з положеннями чинного законодавства результати оцінки ризиків є обов`язковими для поліцейського уповноваженого підрозділу поліції під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення та надання допомоги постраждалим особам у порядку, визначеному законодавством.

Без складання оцінки ризиків поліцейський уповноваженого підрозділу поліції не спроможний визначити рівень небезпеки: високий, середній або низький, та не може з`ясувати обставин конфлікту та виявити чинники й умови, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

Аналізуючи оскаржуване рішення, суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, відповідно до ч.2 статті 2 КАС України, має на увазі, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Із наданих до суду документів встановлено, що фактично обставини домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_2 , було встановлено та зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення від 03.02.2022 серії ВАБ № 471034 виключно на підставі заяви ОСОБА_5 , в якій остання вказала на те, що ОСОБА_1 02.02.2022 в м. Харків на площі Свободи утримував її в автомобілі БМВ Х5,чим перешкоджав ОСОБА_2 на волевиявлення та переслідував останню.

Водночас, зі змісту заяви ОСОБА_5 від 02.02.2022 року не вбачається, що нею описано події, які ніби то мали місце саме 02.02.2022, а заявником загалом надано описову характеристику сімейним відносинам з ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що встановлення факту домашнього насильства лише за заявою особи, яка начебто піддавалась домашньому насильству, у випадку коли інша особа (кривдник) заперечує вчинення домашнього насильства, не може бути визнана об`єктивним.

В даному випадку відповідач повинен був вжити заходів щодо з`ясування об`єктивної істини - опитати сусідів, інших мешканців домоволодіння, встановити чи перебуває особа кривдника у стані сп`яніння, оглянути постраждалу особу на факт тілесних ушкоджень, залучити свідків, переглянути відео події чи аудіо запис за наявності, тощо, для з`ясування того чи дійсно позивач вчиняв дії, які можуть бути кваліфіковані, як домашнє насильство.

І лише після того, як факт домашнього насильства підтверджено об`єктивними доказами, відповідач мав право переходити до оцінки ступенів ризиків та вирішення питання про винесення заборонного припису.

Разом з тим, як встановлено судом та не спростовано відповідачем, належним чином підтвердженого факту домашнього насильства з боку позивача встановлено та зафіксовано не було, матеріали справи не містять ані форми оцінки ризиків, ані інших доказів з`ясування обставин конфлікту (як то, відібрання показань у самого кривдника ОСОБА_1 , свідків події конфлікту 02.02.2022 року ОСОБА_3 тат ОСОБА_6 , проведення опитування сусідів, друзів, родичів, тощо), що, в свою чергу унеможливлює достеменне з`ясування рівня небезпеки, яка загрожує постраждалій особі, та, відповідно, необхідності прийняття такого рішення суб`єкта владних повноважень як терміновий заборонний припис.

Підсумовуючи вищевказане, суд зауважує, що матеріали за зверненням громадянки ОСОБА_2 від 02.02.2022 не містять форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, що свідчить про винесення припису серії АА за № 011845 від 03.02.2022 з порушенням передбаченої процедури, а також вказує на те, що уповноважена особа органів Національної поліції України не вчинила всіх необхідних дій для перевірки інформації щодо наявності підстав для винесення заборонного припису.

Вищенаведене свідчить, що вчинення позивачем дій, які би мали наслідком винесення тимчасового заборонного припису не підтверджується зібраними доказами у справі, такий винесено без оцінки ризиків, яка передує винесенню тимчасового заборонного припису та дозволяє встановити наявність підстав для застосування такого.

Щодо посилання відповідача у відзиві на те, що оскільки ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень та підпису під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення, що, на думку відповідача, свідчить про те, що позивач не скористався своїм правом щодо надання пояснень і під час оформлення термінового заборонного приписусерії АА за № 011845 від 03.02.2022, який виноситься одночасно з протоколом про адміністративне правопорушення, то суд приймає до уваги вищезазначену позицію відповідача, але не враховує у межах спірних правовідносин, з огляду на наступне.

Окрім того, відповідно до п. 1 наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Порядку винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника» від 01.08.2018 №654 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.08.2018 за № 965/32417 (далі - Порядок № 654) терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Згідно з розділом II Порядку №654 терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Пунктом 5 Порядку №654 передбачено, що при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Таким чином, вищезазначеними нормами права чітко передбачено обов`язок поліцейського на отримання пояснень від кривдника саме під час прийняття припису.

Відтак, факт відмови сторони конфлікту від підписання протоколу про адміністративне правопорушення не має своїм наслідком звільнення поліцейського від необхідності дотримання Порядку № 654 та відібрання пояснень у кривдника під час оформлення термінового заборонного припису, враховуючи те, що терміновий заборонний припис та протокол про адміністративне правопорушення є різними актами індивідуальної дії, а відтак обставини необхідності їх прийняття потребують надання можливості кожній стороні конфлікту надати свої пояснення під час формування кожного з таким рішень суб`єкта владних повноважень.

В той же час, доказів того, що відповідачем виконано свій обов`язок щодо надання можливості ОСОБА_1 надати свої пояснення по суті конфліктної ситуації стосовно факту домашнього насильства чи його спростування, матеріали справи не містять, що є порушенням прав, свобод та інтересів позивача.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що інспектором СПДН ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Татаріновим С.П. при винесені термінового заборонного припису від 03.02.2022 року серії АА 115389 не дотримано вимог законодавства, а саме не здійснено перевірку відповідної інформації, не проведено оцінку ризиків та не відібрано пояснення в ОСОБА_1 .

Інші обставини справи не мають вирішального значення при розгляд справи та не впливають на висновки суду.

З огляду на встановлені обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті термінового заборонного припису серії АА за № 011845 від 03.02.2022 стосовно кривдника діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, тому вказаний припис від 03.02.2022 року серії АА 115389 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним ст.2 КАС України, порушує права та законні інтереси позивача, є протиправним, а отже підлягає скасуванню.

Також слід зазначити, що дія припису припинена 13.02.2022, однак, як стверджує представник позивача, сам факт його винесення шкодить діловій репутації позивача та може мати інші негативні наслідки, зокрема, внесення в реєстр, взяття на профілактичний облік, відшкодування шкоди і таке інше.

Враховуючи наведене, з метою справедливої сатисфакції припис від 03.02.2022 року серії АА 115389 слід визнати протиправним і скасувати.

Водночас позовні вимоги щодо зобов`язання розпорядників Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі видалити дані щодо ОСОБА_1 , у разі внесення у вказаний реєстр даних щодо позивача, наразі задоволенню не підлягають, як заявлені на майбутнє та не підтверджені на момент вирішення справи жодними доказами. Суд зауважує, що у разі прийняття щодо ОСОБА_1 рішення суду за результатами розгляду адміністративного правопорушення згідно протоколу про адміністративне правопорушення ВАБ № 471034 від 02.02.2022 року, позивач не позбавлений права на звернення до суду в окремому порядку щодо видалення його даних з Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат проводиться відповідно до ст. 139 КАС України.

Оскільки одним із відповідачів у даній справі є посадова особа інспектор СПДН ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Татарінов С.П., то судовий збір відповідно до ст. 139 КАС України у розмірі 661,80 грн. належить стягнути з суб`єкта владних повноважень, який має бюджетні асигнування, а саме з Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії інспектора СПДН ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції Татарінова Сергія Павловича щодо винесення термінового заборонного припису серії АА за № 011845 від 03.02.2022 стосовно кривдника ОСОБА_1 .

Скасувати терміновий заборонний припис за № 011845 від 03.02.2022 стосовно кривдника ОСОБА_1 .

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) сплачену суму судового збору у розмірі 661 (шістсот шістдесят одна гривня) 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 5,м. Харків,61002, ).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С.Мороко