Справа № 140/4207/23
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/4207/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач) про:

- визнання протиправним та скасування наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11 лютого 2023 року №95 в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника апаратної радіопеленгатора відділення радіоелектронної розвідки військової частини НОМЕР_2 та призначення його до управління військової частини НОМЕР_3 на посаду начальника розвідки - начальника розвідувального відділення штабу;

- визнання протиправним та скасування наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 03 березня 2023 року №143-PC в частині звільнення ОСОБА_1 з посади начальника розвідки - начальника розвідувального відділення штабу військової частини НОМЕР_3 та призначення його на посаду старшого офіцера відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_4 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 28.05.2022 №245 ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника апаратної радіопеленгатора відділення радіоелектронної розвідки військової частини НОМЕР_2 .

14.02.023 позивач ознайомився з повідомленням про прийняття кадрових рішень командиром Військової частини НОМЕР_1 щодо осіб офіцерського складу №95 від 11.02.2023, відповідно до пункту п`ятого параграфа першого якого, ОСОБА_1 , вирішено звільнити із займаної посади та призначити начальником розвідки - начальником розвідувального відділення штабу управління військової частини НОМЕР_3 . Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15.02.2023 №34 майора ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.

На новому місці проходження військової служби позивача ознайомили із повідомленням про прийняття кадрових рішень командиром військової частини НОМЕР_1 щодо осіб офіцерського складу №143 від 03.03.2023 , відповідно до якого його призначено на посаду старшого офіцера відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_4 .

Із вказаними кадровим рішенням ОСОБА_1 не погоджується та вважає їх протиправними з огляду на наступне.

Відповідно до абзацу першого пункту 83 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008, військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Відповідно до диплому серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 в 1995 році закінчив Київський військовий інститут управління і зв`язку по спеціальністю «Радіотехнічні засоби» з присвоєнням кваліфікації радіоінженера.

Згідно посвідчення офіцера НОМЕР_6 ОСОБА_1 протягом строку проходження військової служби займав такі посади: начальник пункту військової частини НОМЕР_7 ; начальник радіопеленгаторного пункту військової частини НОМЕР_8 ; начальник відділення військової частини НОМЕР_9 ; начальник радіопеленгаторного пункту військової частини НОМЕР_8 ; начальник групи радіоперехоплення відділення РР військової частини НОМЕР_10 ; старший офіцер групи радіоперехоплення відділення РР військової частини НОМЕР_10 ; начальник групи радіорозвідки військової частини НОМЕР_10 ; командир частини НОМЕР_10 ; начальник апаратної радіопеленгатора відділення РЕР військової частини НОМЕР_2 .

Таким чином, ОСОБА_1 постійно займав радіотехнічні посади (військово-облікові спеціальності 0943003; 0903003; 491003).

Позивач вказує, що оспорюваними наказами його переводять на посади за новою спеціальністю в підрозділи військової розвідки (військово-облікова спеціальність 094003). При цьому, ніякої підготовки (перепідготовки) перед призначенням на посади за новою спеціальністю йому не проводили.

За таких обставин, позивач вважає, що вищевказані накази про переміщення його по службі є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

В поданому до суду відзиві відповідач з вимогами адміністративного суду не погоджується, вважає його не обґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування своє позиції вказує, що за період проходження військової служби, позивач обіймав різні посади у військових частинах, що належить до групи спеціальних військ, а саме розвідувальних з`єднань, зокрема обіймав посаду командира 71 маневреного центру радіоелектронної розвідки. Серед опанованих військово-облікованих спеціальностей позивача є 094300. Наразі позивача призначено на нову посаду із військово-обліковою спеціальністю «094003». Дані військово-облікові спеціальності є спорідненими та належать до однієї групи - Бойове застосування розвідувально-інформаційних підрозділів.

Позивач, будучи командиром 71 маневреного центру радіоелектронної розвідки за час проходження військової служби опанував вміння та навички радіоелектронної розвідки. До посадових обов`язків позивача входило організація добування розвідувальних відомостей про противника шляхом перехоплення і аналізу випромінювань його радіоелектронних засобів з застосуванням спеціальних технічних пристроїв.

Перебуваючи на посаді начальника апаратної радіопеленгатора відділення радіоелектронної розвідки військової частини НОМЕР_2 , позивач в достатній мірі опанував спеціальність розвідки радіотехнічними засобами.

Як правило, термін «радіоелектронна розвідка» використовується для позначення розвідки засобів зв`язку і радіотехнічної розвідки. Радіоелектронна розвідка є найважливішою частиною державної та воєнної розвідки різних країн і являє собою основний, а в багатьох випадках, єдиний спосіб добування розвідувальної інформації. За різними оцінками засобами радіоелектронної розвідки добувається 80-90 % первинної інформації. Тому, вважаємо, що в позивача є достатньо досвіду, щоб виконувати обов`язки за посадою старшого офіцера відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_4 .

Позивач здав справи та посаду начальника апаратної радіопеленгатора відділення радіоелектронної розвідки військової частини НОМЕР_2 . Під час прийому-передачі закріплених за ним технічних засобів розвідки (станцію радіоперехоплення) були відпрацьовані відповідні акти (№3 від 15.02.2023). Також позивач рапортом доповів командиру військової частини про здачу посади у зв`язку із призначенням на нову посаду (вхідний №43/3/49 від 15.02.2023 року). Дані докази містяться у розпорядженні військової частини НОМЕР_2 .

Відповідач зазначає, що на адресу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , надійшов План переміщення офіцерів військової части НОМЕР_3 номенклатури призначення командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у 2023 році від 01.03.2023 №1659.

На підставі вищезазначеного Плану переміщення та згідно наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №143 (по особовому складу) від 03.03.2023 року майора ОСОБА_1 , начальника розвідки начальника розвідувального відділення штабу 140 окремої стрілецької бригади, у зв`язку з розформування НОМЕР_11 окремої стрілецької бригади, було призначено на посаду старшого офіцера відділення розвідки штабу НОМЕР_4 , так відповідно до пункту 83 Розділу IV Положення 1153 встановлює, що для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Переміщення позивача до військової частини НОМЕР_4 , відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 03.03.2023 №143 відбулося у зв`язку із проведенням організаційних заходів, визначених директивою Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2023 року №Д- 321/22/дск.

З огляду на вказане, на думку відповідача, вимоги викладені в позовній заяві позивача щодо скасування наказів командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є абсолютно необґрунтованим, безпідставним і не зрозумілим для відповідача.

Оскаржувані накази командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » були сформовані чітко, не мали подвійного тлумачення, видані в межах компетенції відповідною службовою особою, за своїм змістом не суперечать чинному законодавству, не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина, що свідчить про їх правомірність.

В поданій до суду відповіді на відзив представник відповідача не погодився з доводами відзиву та підтримав позовні вимоги. Наголошує, що позивач має кваліфікацію радіоінженера і є спеціалістом з радіотехнічних засобів. Протягом усього строку служби ОСОБА_1 займав радіотехнічні посади у військових частинах, які входили до структури радіоелектронної розвідки ЗС України. При цьому, його призначають без відповідної підготовки до стрілецької, а потім до механізованої бригади, які відносяться до іншого роду військ та розвідка в яких є загальновійськовою (артилерійська, інженерна, бпла) і здійснюється іншим способом та засобами, ніж в частинах радіоелектронної розвідки ЗС України. Відтак, вважає, що викладені у відзиві на позовну заяву доводи не підтверджують наявність у ОСОБА_1 досвіду за новими спеціальностями, а навпаки свідчать про протиправність оскаржуваних рішень з огляду на відсутність відповідного досвіду та підготовки (перепідготовки) за новою спеціальністю, проведення якої передбачене абзацом першим пункту 83 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 року. Щодо здачі ОСОБА_1 справ та посади начальника апаратної радіопеленгатора відділення радіоелектронної розвідки військової частини НОМЕР_2 , то позивач не міг не виконати розпорядження командира щодо здавання посади та вибуття до нового місця служби, оскільки воно є обов`язковим до виконання, а наказ про переміщення (оскаржуваний наказ) є чинним до сьогоднішнього дня. При цьому, на повідомленні про прийняття кадрових рішень, з яким ОСОБА_1 ознайомився 14.02.2023 року, він написав про свою негоду із переведенням на нову посаду. Також звертає увагу, що на плані переміщення офіцерів військової частини НОМЕР_3 відсутній підпис про затвердження командувачем військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Дослідивши письмові докази, а також пояснення, викладені учасниками справи у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що відповідно до диплому серії НОМЕР_5 ОСОБА_1 в 1995 році закінчив Київський військовий інститут управління і зв`язку по спеціальністю «Радіотехнічні засоби» з присвоєнням кваліфікації радіоінженера.

Згідно посвідчення офіцера НОМЕР_6 ОСОБА_1 протягом строку проходження військової служби займав такі посади: начальник пункту військової частини НОМЕР_7 ; начальник радіопеленгаторного пункту військової частини НОМЕР_8 ; начальник відділення військової частини НОМЕР_9 ; начальник радіопеленгаторного пункту військової частини НОМЕР_8 ; начальник групи радіоперехоплення відділення РР військової частини НОМЕР_10 ; старший офіцер групи радіоперехоплення відділення РР військової частини НОМЕР_10 ; начальник групи радіорозвідки військової частини НОМЕР_10 ; командир частини НОМЕР_10 ; начальник апаратної радіопеленгатора відділення РЕР військової частини НОМЕР_2 .

Наказом тимчасово виконуючого обов`язки командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 11.02.2023 №95 відповідно до пунктів 82, 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України звільнено майора ОСОБА_1 , начальника апаратної радіопеленгаторного відділення радіоелектронної розвідки 99 окремого центру радіоелектронної розвідки регіонального центру розвідки «Захід» та призначено до Управління 140 окремої стрілецької бригади начальником розвідувального відділення штабу, ВОС 0940003.

На адресу управління оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за підписом начальника Львівського ОТЦК та СП, надійшов План переміщення офіцерів військової части НОМЕР_3 номенклатури призначення командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у 2023 році від 01.03.2023 №1659. Відповідно до якого, старший офіцер відділення штабу військової частини НОМЕР_4 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України майора ОСОБА_1 , начальник розвідки начальник розвідувального відділення штабу військової частини НОМЕР_3 оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Сухопутних військ Збройних Сил України підлягає переміщенню на нижчу посаду за рішенням посадової особи відповідно до номенклатури посад з урахуванням пункту 257 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України у зв`язку із проведенням організаційних заходів, визначених директивою Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2023 №Д-321/22/дск.

На підставі вищезазначеного Плану переміщення та згідно наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №143 (по особовому складу) від 03.03.2023 майора ОСОБА_1 , начальника розвідки начальника розвідувального відділення штабу 140 окремої стрілецької бригади, у зв`язку з розформування НОМЕР_11 окремої стрілецької бригади, було призначено на посаду старшого офіцера відділення розвідки штабу НОМЕР_4 , ВОС - 094003.

Не погоджуючи з наказами відповідача від 11.02.2023 №95 та від 03.03.2023 №143 про переміщення його ні інші посади, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною другою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями

Згідно з пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ.

Пунктом 3 вказаного вище Указу передбачено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, Указом від 06.02.2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, Указом від 01.05.2023 № 254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 № 3057-IX строк дії режиму воєнного стану продовжувався, зокрема Указом Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає, зокрема, прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу.

Відповідно до Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548-XIV єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Таким чином, військовослужбовці призначаються на посади та звільняються з посад наказами командирів (начальників), які мають право призначення на ці посади.

Порядок видачі наказів командира військової частини по особовому складу, регламентується вимогами Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 № 280 (далі - Інструкція №280).

Згідно пункту 1.1 ця Інструкція №280 визначає:

порядок видання, обліку, зберігання, розсилки наказів по особовому складу та витягів із них.

Згідно пункту 1 Розділу X Інструкції №280 накази по особовому складу є основними документами, які встановлюють, змінюють або припиняють правові відносини військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153 (зі змінами) (далі - Положення), і наказами Міністерства оборони України надано право присвоєння військових звань, призначення на посади, укладення і продовження строку контракту, звільнення з військової служби. Вони видаються посадовими особами, яким Положенням надано право присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення (поновлення) контракту та військової служби тощо на підставі відповідних документів, установлених Міноборони.

Відповідно до пункту 2 Розділу X Інструкції №280 наказами по особовому складу оформлюються такі зміни в службовому становищі військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу:

призов (прийняття) на військову службу;

укладення, призупинення та припинення (розірвання) контракту або продовження його дії;

присвоєння, пониження та поновлення у військовому званні;

призначення на посади (у тому числі у разі зміни назви посади, військово- облікової спеціальності (крім зміни грошового забезпечення військовослужбовців, зокрема зміни розміру посадових окладів (тарифних розрядів) та зміни рівня військової освіти за посадою), штатно-посадової категорії) та звільнення з займаних посад, переміщення по службі, зарахування в розпорядження, продовження строків перебування на посадах;

направлення за кордон, повернення з-за кордону в Україну (призначення на посади, зарахування у розпорядження посадових осіб);

направлення для подальшого проходження військової служби з одного військового формування до іншого з виключенням із списків особового складу формування, з якого вибули, та включенням до списків особового складу формування, до якого прибули;

при командирування депутатів, які є військовослужбовцями, на підставі офіційно оприлюднених результатів виборів народних депутатів України або на підставі рішення

Верховної Ради Автономної Республіки Крим або відповідної місцевої ради про обрання їх на виборну посаду;

відрядження до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних закладів освіти із залишенням на військовій службі;

залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі;

звільнення, призупинення, поновлення та продовження військовослужбовцю військової служби;

зарахування слухачами військових навчальних закладів, а також ад`юнктами, докторантами військових навчальних закладів або наукових установ, закінчення військових навчальних закладів, ад`юнктури, докторантури;

виключення із списків особового складу Збройних Сил (Держспецтрансслужби) (померлих, загиблих, визнаних померлими або безвісно відсутніми);

присвоєння особистих номерів.

Правила складання наказів по особовому складу також визначені Розділом XI Інструкції №280.

Відповідно до пункту 82 Положення №1153 призначення військовослужбовців на посади здійснюються:

1) на вищі посади - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади:

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів;

у разі проведення заміни у місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з установленим строком військової служби);

для набуття практичного досвіду управлінської діяльності в органах військового управління різного рівня або для більш доцільного використання за фахом чи досвідом роботи - за рішенням відповідного командира (начальника), прийнятим у порядку, визначеному Міністерством оборони України, зокрема на особисте прохання військовослужбовця.

3) на нижчі посади:

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів у разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

Пунктом 83 Положення №1153 передбачено, що військовослужбовці призначаються на посади і переміщуються по службі за основною або спорідненою спеціальністю з урахуванням досвіду служби, рівня їх професійної компетентності, особистих якостей і досягнень та відповідності характеристикам посад, визначених Міністерством оборони України. У разі коли є потреба призначення військовослужбовців на посади за новою спеціальністю, їх призначенню на ці посади має передувати відповідна підготовка (перепідготовка). Для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду.

Згідно пункту 257 Положення №1153 для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, зазначених пунктом 112 цього Положення.

Крім Положення №1153, порядок проходження військової служби в Збройних Силах України регламентується Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України №170 від 10.04.2009 (далі - Інструкція № 170).

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 170 військовослужбовці Збройних Сил України призначаються на військові посади, передбачені штатами (штатними розписами) військових частин. Призначення військовослужбовців на посади І переміщення по службі здійснюються за результатами оцінювання на підставі Резерву кандидатів для просування по службі, Плану переміщення по службі з числа військовослужбовців, подань, службових документів, визначених підпунктом 5 пункту 1.5, пунктом 1.6 розділу І цієї Інструкції посадових осіб, а також рішень колегіальних органів, утворених відповідно до чинного законодавства України.

Позиція позивача щодо незгоди зі спірними наказами полягає в тому, що його переведено на посади за новою спеціальністю в підрозділи військової розвідки (військово-облікова спеціальність 094003) без проведення підготовки (перепідготовки) перед призначенням на посади за новою спеціальністю.

Як стверджує відповідач та не заперечує позивач, за період проходження військової служби, ОСОБА_1 обіймав різні посади у військових частинах, що належить до групи спеціальних військ, а саме розвідувальних з`єднань, зокрема обіймав посаду командира 71 маневреного центру радіоелектронної розвідки. Серед опанованих військово-облікованих спеціальностей позивача є 094300. Спірним наказом від 03.03.2023 №143 позивача призначено на нову посаду із військово-обліковою спеціальністю «094003». Дані військово-облікові спеціальності є спорідненими та належать до однієї групи - Бойове застосування розвідувально-інформаційних підрозділів.

Позивач, будучи командиром 71 маневреного центру радіоелектронної розвідки за час проходження військової служби опанував вміння та навички радіоелектронної розвідки. До посадових обов`язків позивача входило організація добування розвідувальних відомостей про противника шляхом перехоплення і аналізу випромінювань його радіоелектронних засобів з застосуванням спеціальних технічних пристроїв.

Перебуваючи на посаді начальника апаратної радіопеленгатора відділення радіоелектронної розвідки військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_1 в достатній мірі опанував спеціальність розвідки радіотехнічними засобами.

Як правило, термін «радіоелектронна розвідка» використовується для позначення розвідки засобів зв`язку і радіотехнічної розвідки. Радіоелектронна розвідка є найважливішою частиною державної та воєнної розвідки різних країн і являє собою основний, а в багатьох випадках, єдиний спосіб добування розвідувальної інформації. За різними оцінками засобами радіоелектронної розвідки добувається 80-90 % первинної інформації.

З огляду на зазначене, суд погоджується з позицією відповідача, що в позивача є достатньо досвіду, щоб виконувати обов`язки за посадою старшого офіцера відділення розвідки штабу військової частини НОМЕР_4 .

Позивач здав справи та посаду начальника апаратної радіопеленгатора відділення радіоелектронної розвідки військової частини НОМЕР_2 . Під час прийому-передачі закріплених за ним технічних засобів розвідки (станцію радіоперехоплення) були відпрацьовані відповідні акти (№3 від 15.02.2023). Також позивач рапортом доповів командиру військової частини про здачу посади у зв`язку із призначенням на нову посаду (вхідний №43/3/49 від 15.02.2023).

Крім того, переміщення позивача до військової частини НОМЕР_4 , відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 03.03.2023 №143 відбулося у зв`язку із проведенням організаційних заходів, визначених директивою Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних Сил України від 22.02.2023 №Д- 321/22/дск.

За наведених обставин, враховуючи зазначені норми чинного законодавства України та ту обставину, що для доукомплектування Збройних Сил України в умовах особливого періоду військовослужбовці можуть призначатися на посади, передбачені штатами воєнного часу, за новою спеціальністю з урахуванням набутого досвіду, суд вважає, що переведення позивача на посади за новою спеціальністю здійснено відповідно до вимог чинного законодавства України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду правомірність та законність прийнятих наказів від 11.02.2023 №95 та від 03.03.2023 №143.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк