Справа № 520/10702/23
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 р. № 520/10702/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Волошина Д.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №07 від 01.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з часу звернення із заявою 22 лютого 2023 року та здійснити нарахування та виплатити всю заборгованість пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", що склалася, з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області 13.02.2023 №31-20-12,1-617/0/19-23 і №31-20-12,1-620/0/19-23, та здійснити виплату пенсії з урахуванням виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримуючи пенсію у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» звернулась із заявою про переведення на пенсію за віком згідно із Законом України «Про державну службу», проте відповідач протиправно відмовив у переведенні, зазначивши про відсутність 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2023.

Ухвалою суду від 11.05.2023 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена відповідачам до електронного кабінету через систему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідачі правом надати відзив на позов не скористались, у встановлений судом строк документи до суду не надходили, клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов до суду також не подавалось.

Згідно з ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України), суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Після звільнення з державної служби 16 січня 2023 року позивач звернулася в відділ обслуговування громадян №8 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою від 22.02.2023 щодо переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Рішенням №07 від 01.03.2023 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області за принципом екстериторіальності відмовило Анісімовій у переводі з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» зазначивши, що у позивача відсутні 10 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців станом на 01.05.2016.

Позивач, не погодившись із вищевказаним рішенням, звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII визначає принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях. Вказаний закон набув чинності 01 травня 2016 року.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону передбачено, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Пунктом 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII встановлено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

З огляду на викладені норми законодавства, суд доходить висновку, що для призначення пенсії згідно зі статтею 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII необхідним є дотримання сукупності вимог щодо віку, страхового стажу та стажу державної служби.

Зі змісту оскарженого рішення Пенсійного фонду вбачається, що у пенсійного органу відсутні зауваження щодо віку та страхового стажу ОСОБА_1 .. Спірним у даній справі є стаж державної служби позивача.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Стаж державної служби обчислюється відповідно до статті 46 Закону України «Про державну службу» № 889-VIII.

Пунктом 1 частини 2 вказаної статті передбачено, що до стажу державної служби зараховуються час перебування на посаді державної служби відповідно до цього Закону.

Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що порядок обчислення стажу державної служби затверджується Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 889-VIII визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Суд звертає увагу, що до набрання чинності Законом України «Про державну службу» № 889-VIII стаж державної служби обчислювався відповідно до Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283.

Пунктом 2 Порядку № 283 визначено, що до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців.

З записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 судом встановлено, що остання, зокрема, працювала:

- з 11.03.1996 до 08.12.1998 завідуючою Заводським відділенням соціальної допомоги на дому Управління соціального захисту населення Ізюмської районної держаної адміністрації Харківської області;

- з 02.01.2003 до 31.08.2006 спеціалістом-землевпорядником 2 категорії Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області (запис №18). Розпорядженням сільського голови Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області №94 від 26 грудня 2002 року позивачу присвоєно 15 ранг посадової особи місцевого самоврядування; звільнена із займаної посади 31.08.2006 у зв`язку з переводом до Управління з контролю за використанням та охороною земель у Харківській області (запис №22);

- з 01.09.2006 до 12.11.2009 головним спеціалістом Балаклійського міжрайонного відділу з контролю за використанням та охороною земель; 01.09.2006 присвоєно 13 ранг державного службовця; 31.08.2008 присвоєно 12 ранг державного службовця;

- з 13.11.2009 по 10.01.2011 начальником відділу державного земельного кадастру; начальником відділу землеустрою, моніторингу, охорони, оцінки та ринку земель Управління Держкомзему у Ізюмському районі;

- з 11.01.2011 до дати звільнення 16 січня 2023 року безперервно працювала на відповідних посадах в органах місцевого самоврядування у сфері регулювання земельних відносин.

Пунктом 4 Порядку № 283 передбачено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Також в матеріалах пенсійної справи міститься довідка Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №31-20-12.1-617/0/19-23 від 13.02.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, в якій зазначено, що надбавка за вислугу років ОСОБА_1 становить 50% (за стаж державної служби 20 років).

Окрім того, в самому оскаржуваному рішенні зазначено, що відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 обіймала посади державного службовця з 01.10.2002 по 01.01.2003 та з 01.10.2002 по 16.01.2023.

Таким чином, стаж позивача на державній службі станом на 01.05.2016 складає понад 10 років.

Враховуючи відомості трудової книжки та призначення пенсії за віком, у позивача наявний необхідний вік та страховий стаж, передбачений абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак, на позивача поширюється дія пункту 10 Прикінцевих і перехідних положень вказаного Закону України «Про державну службу» №889-VIII, оскільки стаж державної служби позивача на день набрання чинності Законом №889-VIII становить більше 10 років.

Доводи відповідача, викладені в оскаржуваному рішенні стосовно того, що позивач працювала на посаді органу місцевого самоврядування, яка не належать до посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII, є безпідставними, з огляду на вищенаведені висновки.

Таким чином, оскільки позивач має стаж на посаді державної служби понад 10 років, та враховуючи, що станом на 01 травня 2016 року позивач працювала на посаді, робота на якій зараховується до державної служби, відтак має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Відповідно до частини 3 статті 45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач з заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" звернулася до пенсійного органу 22.02.2023, нарахування та виплата такої пенсії повинна проводитись саме з дня звернення з відповідною заявою, тобто, з 22.02.2023.

Щодо вимоги про врахування при переведенні довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області від 13.02.2023 №31-20-12,1-617/0/19-23 і №31-20-12,1-620/0/19-23 суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивач отримувала пенсію за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У лютому 2023 року позивач звернулася із заявою до відповідача про перехід з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Отже, в даному випадку має місце призначення іншого виду пенсії, а саме за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Суд звертає увагу на те, що позивач на час звернення за призначенням пенсії не займала посаду державної служби, оскільки звільнена 16.01.2023, тому з урахуванням положень ст. 37 Закону № 3723-ХІІ розмір пенсії позивача підлягає обчисленню із заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що для належного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача призначити і здійснити нарахування й виплату позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 13.02.2023.

Вказані висновки узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду, виловленими у постанові від 13.02.2019 у справі № 822/524/18; від 27.01.2023 у справі №340/4184/21.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо вимоги позивача щодо виплати всієї заборгованості пенсії за віком, суд зазначає, що

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб факт порушення був обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

22.08.2018 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду", якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду.

Згідно із п. 1 Порядку № 649 цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Зважаючи на ті обставини, що пенсійні виплати, щодо яких заявлено позовні вимоги, відповідачем на час звернення позивача до суду нараховані та виплачені не були, у зв`язку з чим право позивача на виплату недоплаченої частини розміру пенсії однією сумою та погашення заборгованості, що утворилася внаслідок такого перерахунку, відповідачем порушено не було, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, під. 3, пов. 2, м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. Пятницька, буд. 83 А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області №07 від 01.03.2023 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з 22 лютого 2023 року та здійснити нарахування пенсії за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок від 13.02.2023 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, здійснивши виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області суму сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.А. Волошин