Справа № 754/8403/22
Суддя: Беспалов Олександр Олександрович
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 754/8403/22 Суддя (судді) першої інстанції: Буша Н.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Грибан І.О., Парінова А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Гавриленко Любові Михайлівни на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 21 березня 2023 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: 31.03.2023) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтената поліції Гавриленко Любові Михайлівни, третя особа: Департамент патрульної поліції в м. Києві про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції з огляду на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Свої позовні вимоги апелянт обґрунтовує тим, що у спірній постанові зазначені відповідні порушення з урахуванням похибки та наводить відповідний розрахунок.

Апелянт вказує, що фіксація спірного правопорушення здійснена в автоматичному режимі та підтверджується показаннями технічних засобів та приладів, які сертифіковані, та надає відповідні сертифікати і експертний висновок.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято за неповно встановлених обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

До Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду відкрито провадження за апеляційною скаргою інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Гавриленко Любові Михайлівни на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 21 березня 2023 року та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, з належними документами, що посвідчують право представників представляти їх інтереси, в судове засідання не з`явилися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенант поліції Гавриленко Л.М. складено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАР №5897517 від 15.09.2022 року за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до змісту постанови, позивач 15.09.2022 року о 17.35 в селі Красилівка траса М01, 113 км. керував транспортним засобом FORD FOCUS д.н.з. НОМЕР_1 у населенному пункті с. Красилівка, позн. Д.з. 5.49 зі швидкістю 77 км/год, чим перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше ніж на 20 км/год. Прилад TruCAM LTI20/20, ТС000607, чим порушив п. 12.4 ПДР-порушення швидкості. Режиму в населених пунктах (дозвол.швид. не більше 50 км/год). Місце розгляду справи Чернігівська область, Козелецький район, с. Красилівка, траса М01, 113 км.

Позивач вважаючи, що дана постанова є незаконною та такою, що підлягає скасуванню звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), Законом України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII (далі - Закон № 3353-XII), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 № 1174 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 16.06.2021 № 623) (далі - Порядок № 1174), Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 (далі - Інструкція № 1395).

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до підпункту «б» пункту 12.9 Правил дорожнього руху водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил.

Згідно з пунктом 1.10 Правил дорожнього руху населений пункт - забудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - КУпАП) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, у ході розгляду даної справи необхідно встановити чи здійснювався позивачем рух на транспортному засобі зі швидкістю, що перевищує більш як на двадцять кілометрів на годину та саме в межах населеного пункту.

Водночас, відповідно до статті 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 статті 268 КУпАП законодавцем визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному (необґрунтованому) притягненню такої особи до відповідальності.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 5 розділу ІV Інструкції встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІV цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано апелянтом, спірна постанова винесена відповідачем у відсутності позивача, не містить відомостей щодо ознайомлення останнього з правами та матеріалами, що покладено в основу спірної постанови.

Як вбачається із змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги виходив з того, що відповідачами не доведено факт скоєння позивачем порушень ПДР.

Також, судом першої інстанції встановлено, що не був встановлений знак "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху", який власне інформує про можливість здійснення контролю за порушення Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних приладів та (або) технічних засобів.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказує, що сдом першої інстанції застосовано норми ППР без врахування вснесених змін, оскільки дорожній знак "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху" має номер 5.76, а не 5.70 як про це зазначає суд, натомість знак 5.70 це "Зміна схеми руху".

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що із змісту рішення суду першої інстанції дійсно вбачається, що фактично вказуючи на дорожній знак "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху" суд першої інстанції зазначає 5.70 замість потрібного 5.76, поряд із цим, оскільки зміст норми та її наслідки судом першої інстанції застосовано вірно колегія суддів вважає за можливе змінити рішення суду в цій частині.

При цьому, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо відсутності визначеного чинним законодавством щодо обов`язкової наявності знаку "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху" при фіксуванні порушення за допомогою приладу TruCAM.

Відповідно до змісту п. 5.76 розділу 5 ПДР знак "Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху" позначає ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів, а не лише фіксування порушень у автоматичному режимі, як вказує апелянт.

Також, слід зауважити, що задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заперечується, а суб`єктом владних повноважень не доведено, факт існування у місці зупинки знаку 5.49 «початок населеного пункту».

З матеріалів справи вбачається, що при вирішенні спору в суді першої інстанції відповідача додавали фотознімки дорожніх знаків як про початок населеного пункту так і про його закінчення, поряд із цим, як вірно зауважено судом першої інстанції, встановити співвідношення місця розташування вказаних знаків з місцем винесення спірної постанови.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо задоволення позовних вимог, однак із невірним визначенням підстав для такого задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити в мотивувальній частині.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Чернігівській області лейтенанта поліції Гавриленко Любові Михайлівни на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач О. О. Беспалов

Суддя І. О. Грибан

Суддя А. Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 13.06.2023)