Справа № 340/5985/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 червня 2023 року м. Дніпросправа № 340/5985/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Білак С.В., Чабаненко С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року в адміністративній справі №340/5985/22 (головуючий суддя І-ї інстанції Брегей Р.І.) за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання незаконними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачі 28.12.2022 року звернулись до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області, в якому просили:

- визнати незаконним та скасувати рішення тридцять першої позачергової сесії восьмого скликання Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 12.08.2022 року №3843, №3844, №3845, №3846 про відмову позивачам у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та наданні їх у власність;

- зобов`язати відповідача затвердити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та наданні їх у власність позивачам.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач вже неодноразово порушує вимоги земельного законодавства і приписи інших діючих нормативно-правових актів при вирішенні питання погодження проекту землеустрою та безоплатної передачі позивачам у власність земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:5355, :02:000:5354, :02:000:5351, :02:000:5352. А тому, вважаючи рішення відповідача від 12.08.2022 року №3843, №3844, №3845, №3846 безпідставними і незаконними, звернулися з цим позовом до суду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року провадження у справі закрито з тих підстав, що справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Не погодившись з судовим рішенням суду першої інстанції, представник позивачів подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Вказує, що позивачі не ставили перед судом першої інстанції питання про оскарження права власності та не порушували приватно-правовий спір, а звернулися з позовними вимогами про скасування повторних рішень відповідача, що відбулися у межах публічно-правового спору.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

10.02.2021 року позивачами подано до відповідача клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність (безоплатно) земельних ділянок за межами населеного пункту с. Новогригорівка (колишня Новогригорівська Перша сільська рада) Кропивницького району (колишній Долинський район) Кіровоградської області орієнтовним розміром по 2,00 га кожному для ведення особистого селянського господарства (а.с.23-26).

Позивачами до клопотання додано викопіювання з кадастрової карти та інформацію щодо спірних земельних ділянок (а.с.27-30).

Відповідачем не приймалось рішення про надання або відмову у наданні позивачам дозволу на розроблення проекту землеустрою, не повідомлялось про результати розгляду клопотання.

На виконання вимог частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України позивачами замовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок без надання дозволу, про що письмово повідомлено відповідача 11.03.2021 року (а.с.33-36).

На замовлення позивачів виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, який подано на затвердження міській раді (а.с.37).

Рішеннями Долинської міської ради від 02.04.2021 року №666, №667, №668, №669 відмовлено у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність з тих підстав, що проект не погоджено в порядку статті 186-1 Земельного кодексу України (а.с.39-42).

Не погодившись з вказаними вище рішеннями, позивачі оскаржили їх до суду.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 серпня 2021 року у справі №340/2264/21 позов задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Долинської міської ради від 02.04.2021 року №666, яким ОСОБА_3 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 га, кадастровий номер :02:5352; визнано протиправним та скасоване рішення Долинської міської ради від 02.04.2021 року №667, яким ОСОБА_4 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 га, кадастровий номер :02:5351; визнано протиправним та скасовано рішення Долинської міської ради від 02.04.2021 року №668, яким ОСОБА_2 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 га, кадастровий номер :02:5355; визнано протиправним та скасоване рішення Долинської міської ради від 02.04.2021 року №669, яким ОСОБА_5 відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, площею 2,00 га, кадастровий номер :02:5354. Зобов`язано Долинську міську раду повторно розглянути заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства загальною площею 8,0000 га (по 2,0000 га кожному), які розташовані за межами с.Новогригорівка Перша, Долинська міська територіальна громада, Кропивницького району Кіровоградської області, кадастрові номери :02:000:5355, :02:000:5354, :02:000:5351, :02:000:5352. В задоволені іншої частини позову відмовлено (а.с.45-46).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2021 року рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 року у справі №340/2264/21 залишено без змін (а.с.47-48).

На виконання вказаного вище рішення суду відповідачем повторно розглянуто заяви позивачів про затвердження проекту землеустрою.

Рішеннями Долинської міської ради від 12.08.2022 року №3843, №3844, №3845, №3846 відмовлено у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність у зв`язку з тим, що позивачі 10.02.2021 року подавали клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок, а не на надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельних ділянок, а також у зв`язку з тим, що вказані земельні ділянки перебувають у власності інших фізичних осіб (а.с.19-22).

Не погодившись з рішеннями відповідача, позивачі оскаржили такі рішення до суду.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі ініціюють питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок їм у власність, право власності на які належить іншим особам, а тому є підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України, так як дану справу належить розглядати за правилами цивільного судочинства.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Пунктами 2 та 7 ч.1 ст.4 КАС України передбачено, що публічно-правовий спір спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватно-правові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

За змістом ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

У свою чергу рішення, дії чи бездіяльність органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо ненадання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відмова в затвердженні проекту землеустрою або залишення таких клопотань без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово вирішувала питання щодо юрисдикційної належності спору, предметом якого є оскарження рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання або відмову в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, затвердження або відмову в затвердженні проекту землеустрою, та дійшла висновку про те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність чи користування, а відмова особі в наданні земельної ділянки, яка висловлена шляхом відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо її відведення, сама по собі не є порушенням цивільного права цієї особи за відсутності обставин, які свідчать про наявність у неї або інших заінтересованих осіб відповідного речового права щодо такої земельної ділянки.

Проект відведення земельної ділянки не визначений законом як підстава набуття права на земельну ділянку і не є правовстановлюючим документом.

Якщо особа звертається до відповідного органу з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого цей орган приймає відповідне рішення, то в цих правовідносинах відповідач реалізує свої контрольні функції у сфері управління діяльністю, що підпадає під юрисдикцію адміністративного суду.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 лютого 2021 року по справі №813/1009/17 також зазначено, що розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів.

Разом з тим, якщо в результаті прийняття рішення інша особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений статтею 118 ЗК України.

Згідно з ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Як зазначалось вище, відмовляючи у задоволенні заяв про затвердження проекту землеустрою і передачі землі у власність, відповідач керувався тим, що земельні ділянки перебувають у власності фізичних осіб (а.с.19-22).

Відповідно до рішень відповідача від 30.07.2021 року №1399, №1413, №1460, №1470 власниками спірних земельних ділянок є ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.53-56).

Отже, на час подання позивачами адміністративного позову існує спір про право власності на землю між фізичними особами (позивачами та вказаними вище власниками спірних земельних ділянок), до виникнення якого причетний відповідач.

Таким чином, позивачі порушили перед судом питання про вирішення спору щодо права власності на земельні ділянки, на які на теперішній час рішеннями відповідача закріплено право власності за іншими особами.

Питання щодо правомірності такого права власності в даному випадку повинно вирішуватись в порядку цивільного судочинства, оскільки спір про право власності на землю не є публічно-правовим.

Таким чином, враховуючи те, що позивачі ініціюють питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою з метою безоплатної передачі земельних ділянок їм у власність, право власності на які належать іншим особам, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для закриття провадження у цій адміністративній справі на підставі п.1 ч.1ст.238 КАС України.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім описаних вище обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про закриття провадження у справі, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 109, 243, 250, 294, 308, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року в адміністративній справі №340/5985/22 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року в адміністративній справі №340/5985/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Білак

суддя С.В. Чабаненко