Справа № 360/8280/21
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/8280/21

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Кисельова Є.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України ум. Лисичанську Луганської області, отримує пенсію з 08 червня 2020 року. 03.08.2020 позивач звернулася до відповідача із заявою про перерахунок пенсії та додала додаткові документи, а саме платіжні доручення про сплату ССВ ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів» за період з червня 2015 по жовтень 2018 роки.

За результатами розгляду зазначеної заяви відповідачем 05.08.2020 прийнято рішення № 55 «Про відмову в допризначенні пенсії згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ».

Відповідно до вищезазначеного рішення, ОСОБА_2 на дату звернення 03.08.2020 має страховий стаж роботи, який підтверджено записами наявними в трудовій книжці, наданими довідками про стаж роботи та за даними, які містять індивідуальні відомості про застраховану особу, складає 35 років 10 місяців 16 днів. ОСОБА_1 працювала на ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів» з 18.08.1981 по 01.06.2020 згідно копії трудової книжки від 18.08.1981. Стаж зараховано з 01.01.2004 по 31.01.2006, з 31.01.2008 по 31.05.2010, з 01.01.2011 по 31.07.2012, з 01.06.2014 по 27.06.2014, з 01.12.2015 по 31.08.2019, так як сплата внесків в Пенсійний фонд України проведена згідно відміткам відділу платежів до пенсійної системи. Зарахувати період з 01.02.2006 по 28.02.2008. з 01.06.2010 по 31.12.2010. з 01.08.2012 по 31.05.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2020 не можливо, так як відсутня сплата страхових внесків підприємством на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5). Зарахувати період з 01.06.2015 по 31.10.2018 по Лисичанському заводу гумових технічних виробів по наданим документам (платіжні доручення) не можливо, відсутня сплата страхових внесків підприємством.

Рішенням відповідача № 55 від 05.08.2020 відмовлено позивачу в допризначенні пенсії згідно ст. 24 ч. 2 п. 3 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» через відсутність платежів до пенсійної системи.

Не погодившись з вказаним рішенням я звернулася до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі

360/528/21 позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду

України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів». Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 55 від 05.08.2020 про відмову у допризначенні пенсії позивачу. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи позивача з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів» з 03.08.2020 та сплатити недоотриману пенсію.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2021 рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі 360/528/21 від 09.03.2021 залишено без змін.

22.09.2021 позивач вернулась на вебпортал Пенсійного фонду України за вхідним номером ВЕБ-12001-Ф-С-21-083314 з заявою щодо перерахунку пенсії за рішенням суду.

Вподальшому, позивачем отримано лист ГУ ПФУ в Луганській області № 4155-4208/к-02/8-1200/21 від 18.10.2021, в якому зазначено, що на виконання рішення суду в межах покладених зобов`язань управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.1 1.2015; рішенням суду не зобов`язано врахувати при перерахунку пенсії заробітну плату за період з 01.06.2015 по 31.10.2018; при призначенні пенсії період з 01.12.2015 по 31.10.2018 був зарахований до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Сєвєродонецьке дочірнє підприємство СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж»).

Зазначено, що з 01.12.2015 по 31.10.2018 позивач працювала за суміцництвом на Сєвєродонецькому дочірньому підприємстві СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж» і цей період був зарахований до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Однак, основним місцем роботи було відкрите акціонерне товариство «Лисичанський завод гумових виробів».

Із посиланням на положення Кодексу законів про працю України вважає, що в заробітній платі для обчислені» пенсії враховується заробітна плата як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом.

Відповідачем проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів», однак безпідставно не враховано при перерахунку пенсії заробітну плату за період з 01.06.2015 по 31.10.2018, незважаючи на те, що позивачем подавалися довідки ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів» про нарахування та перерахування ЄСВ на заробітну плату.

Факт перерахунку коштів за період з 01.06.2015 по 31.10.2018 із зазначенням в платіжному дорученні за який місяць перераховується ЄСВ, відповідач не заперечує.

А тому, позивач позбавлений соціальної захищеності за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціальногозахисту.

Враховуючи вищенаведене позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.06.2015 по 31.10.2018 на ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів»;

- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області з 03.08.2020 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 на ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів», здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 01.06.2015 по 31.10.2018 на ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів», з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідач заперечув проти задоволення позовних вимог, оскільки на виконання рішення суду в межах покладених зобов`язань управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.11.2015; рішенням суду не зобов`язано врахувати при перерахунку пенсії заробітну плату за період з 01.06.2015 по 31.10.2018; при призначенні пенсії період з 01.12.2015 по 31.10.2018 був зарахований до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Сєвєродонецьке дочірнє підприємство СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж»).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.72-77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 08.06.2020 управлінням Пенсійного фонду України в м. Лисичанську було призначено пенсію за віком при загальному стажі роботи 35 років 10 місяців 16 днів.

03 серпня 2020 року позивач звернулась до відповідача із заявою про допризначення пенсії у зв`язку з наданням додаткових документів та з заявою про перерахунок пенсії.

Відповідно до рішення УПФУ в м. Лисичанську Луганської області від 05.08.2020 №55, відмовлено ОСОБА_1 в допризначенні пенсії. В обґрунтування рішення зазначено, що зарахувати період з 01.02.2006 по 28.02.2008, з 01.06.2010 по 31.12.2010, з 01.08.2012 по 31.05.2014, з 01.07.2014 по 30.06.2020 не можливо так як відсутня сплата страхових внесків підприємством на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу. Зарахувати період з 01.06.2015 по 31.10.2018 по Лисичанському заводу гумових технічних виробів по наданим документам (платіжні доручення) не можливо, відсутня сплата страхових внесків підприємством.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.03.2021 по справі 360/528/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів». Визнано протиправним та скасовано рішення управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області № 55 від 05.08.2020 про відмову у допризначенні пенсії позивачу. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області зробити відповідний перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням періоду роботи позивача з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів» з 03.08.2020 та сплатити недоотриману пенсію.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 31.08.2021 рішення Луганського окружного адміністративного суду по справі 360/528/21 від 09.03.2021 залишено без змін.

22.09.2021 позивач звернулась на вебпортал Пенсійного фонду України за вхідним номером ВЕБ-12001-Ф-С-21-083314 з заявою щодо перерахунку пенсії за рішенням суду.

Позивачем отримано лист ГУ ПФУ в Луганській області № 4155-4208/к-02/8- 1200/21 від 18.10.2021, в якому зазначено, що на виконання рішення суду в межах покладених зобов`язань управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.1 1.2015; рішенням суду не зобов`язано врахувати при перерахунку пенсії заробітну плату за період з 01.06.2015 по 31.10.2018; при призначенні пенсії період з 01.12.2015 по 31.10.2018 був зарахований до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Сєвєродонецьке дочірнє підприємство СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж»).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 8 Закону № 1058 передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Абзацом першим частини першої статті 24 Закону № 1058 визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у статті 11 Закону № 1058, сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов`язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних прав.

Так, зокрема, статтею 113 Закону № 1058 передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 1058 застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов`язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (пункт 6 частини другої статті 17 Закону № 1058) незалежно від фінансового стану платника (частина дванадцята ст. 20 Закону № 1058).

Таким чином, страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

При цьому, у частині десятій статті 20 Закону № 1058 зазначено, якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до положень статті 106 Закону № 1058 відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Також, Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році від 24 грудня 2015 року № 909-VIII, який набрав чинності з 01.01.2016, внесено зміни до Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року № 2464-VI та виключено положення п. 2 ч. 1 ст. 4 зазначеного закону, яка передбачала, що до платників єдиного внеску віднесено працівників - громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють.

Тобто, за змістом наведених норм вбачається, що обов`язок щодо сплати страхових внесків та відповідальність за їх несвоєчасну або не в повному обсязі сплату законом покладено на страхувальника.

Згідно абзаців 2-3 статті 21 Кодексу законів про працю України трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачено законодавством, колективним договором або угодою сторін.

З аналізу наведеної норми слідує, що законодавцем визначено право працівника має укладати трудовий договір на одному або одночасно на кількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо іншого не передбачено законодавством, колективний договір або працювати за угодою сторін.

Відповідно до трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , з 18.08.1981 прийнята в бухгалтерію бухгалтером сектору з обліку готової продукції та її реалізації у Лисичанський завод РТІ імені 50-річчя СССР; 02.08.1982 переведена у тому ж відділі бухгалтером фінансово-розрахункового сектору; 15.08.1985 переведена у тому ж відділі начальником сектору обліку по заробітній платі; 17.02.1988 переведена заступником головного бухгалтера з методології обліку; 25.12.1992 Лисичанський завод гумових технічних виробів зареєстрований орендним підприємством «Лисичанський завод гумових технічних виробів», з 10.07.1996 орендне підприємство «Лисичанський завод гумових технічних виробів» перереєстрований у відкрите акціонерне товариство «Лисичанський завод гумових технічних виробів»;16.06.1997 переведена заступником головного бухгалтера; 29.08.2000 переведена головним бухгалтером; 01.06.2020 звільнена за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Відповідчем не заперечується факт роботи позивача у період з 01.06.2015 по 30.11.2018 у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» (за основним місцем роботи). Також не заперечується факт роботи позивача у зазначений вище період у Сєвєродонецькому дочірному підприємстві СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж» (за сумісництвом).

Як зазначено відповідачем у листі № 4155-4208/к-02/8-1200/21 від 18.10.2021, що на виконання рішення суду в межах покладених зобов`язань управлінням проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з

01.06.2015 по 30.1 1.2015; рішенням суду не зобов`язано врахувати при перерахунку пенсії заробітну плату за період з 01.06.2015 по 31.10.2018; при призначенні пенсії період з 01.12.2015 по 31.10.2018 був зарахований до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Сєвєродонецьке дочірнє підприємство СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж»).

Таким чином, на виконання рішення суду відповідачем проведено перерахунок пенсії з урахуванням періоду роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.11.2015 та при призначенні пенсії період з 01.12.2015 по 31.10.2018 був зарахований до страхового стажу за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Сєвєродонецьке дочірнє підприємство СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж»).

Тобто, ГУ ПФУ в Луганській області до страхового стажу зараховано період роботи позивача у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з

01.06.2015 по 30.11.2015 та у Сєвєродонецькому дочірньому підприємстві СУ «Електромонтаж» № 448 акціонерного товариства закритого типу «Донбаспромелектромонтаж» з 01.12.2015 по 31.10.2018. Проте, незарахованим є стаж позивача за основним місцем роботи у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» за період з 01.12.2015 по 30.11.2018.

Судом під час розгляду справи 360/528/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії встановлено, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості у зазначеному підприємстві по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періоду роботи з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів».

Позивач разом з заявою перерахунок пенсії та заявою про виконання рішення суду у справі № 360/528/21 були надані платіжні доручення про сплату ЄСВ ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів» за період з червня 2015 року по жовтень 2018 роки. Також відповідні докази надані позивачем до матеріалів справи.

Отже, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів» за спірний період сплачено єдиний соціальний внесок у повному обсязі.

Суд вкотре зазначає, що внаслідок невиконання ВАТ «Лисичанський завод гумових технічних виробів» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивачпозбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаних підприємствах.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємствами-страхувальниками свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості у зазначеному підприємстві по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивача періоду роботи у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів».

При цьому, внаслідок того, що відповідачем на виконання рішення суду при проведенні перерахунку пенсії позивача, до страхового стажу зараховний період роботи у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.06.2015 по 30.11.2015, тому до страхового стажу ОСОБА_1 має бути зарахований також період роботи за основним місцем роботи у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів» з 01.12.2015 по 30.11.2018, оскільки чинним законодавством визначено право право працівника укладати трудовий договір на одному або одночасно на кількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо іншого не передбачено законодавством, колективний договір або працювати за угодою сторін.

Згідно зі статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне Страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

З аналізу наведеної норми слідує, що за бажанням пенсіонера за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд.

Тобто, даною нормою визначено право пенсіонера при обчислені пенсії подавати первинні в підтвердження розміру заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд.

Таким правом позивач скористався, проте відповідачем не було враховано відповідні документи.

Вищезазначений висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеному у справі справа № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) від 27.03.2018.

Розглядаючи справу № 208/6680/16-а (2а/208/245/16) Верховний Суд зазначив, що Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 12 жовтня 2006 року по 18 червня 2007 року до страхового стажу за порушення, вчинене Відкритим акціонерним товариством Дніпродзержинський домобудівний комбінат, оскільки згідно з Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01.12.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів»; визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів»; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області з 03.08.2020 зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів»; здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 01.06.2015 по 31.10.2018 у ВАТ «Лисичанський завод гумових виробів», з урахуванням раніше виплачених сум.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що адміністративний позов частковому задоволенню із обранням належного та ефективного способу захисту порушених прав позивача.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн, а тому з урахуванням ч.3 ст.139 КАС України, судовий збір у розмірі 908,00 грн. стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 2, 7-9, 19, 20, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (93113, Луганська обл., місто Лисичанськ, вулиця ім. В.Сосюри, будинок 347, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 01.12.2015 по 31.10.2018 у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів».

Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо неврахування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.06.2015 по 31.10.2018 у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів».

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.12.2015 по 31.10.2018 у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів» з 03.08.2020 та здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням заробітної плати за період страхового стажу з 01.06.2015 по 31.10.2018 у відкритому акціонерному товаристві «Лисичанський завод гумових виробів», з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (93113, Луганська обл., місто Лисичанськ, вулиця ім. В.Сосюри, будинок 347, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Суддя Є.О. Кисельова