Справа № 140/8402/22
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 140/8402/22 пров. № А/857/3930/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Затолочного В.С., Качмара В.Я.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року (суддя першої інстанції Сорока Ю.Ю., м. Луцьк)

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Волинського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про: визнання протиправними дій службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1, що виявились у відмові у задоволенні запиту про надання копій наступних документів: всіх протоколів засідань об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2022 рік, зокрема (невиключно) протоколу від 20.10.2022 року (протоколів у повному обсязі, а не витягів з них); наказів ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання військовослужбовцям житлових приміщень для постійного користування у 2022 році; листів (протоколів, тощо) за 2021-2022 роки, якими Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський (м.Володимир) повертались на доопрацювання (виправлення, тощо) до об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1, протоколи та облікові справи військовослужбовців, зокрема за вхідними номерами КЕВ 22/1217 від 05.08.2022 року та 22/165 від 28.01.2022; рішень (протоколів) Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями за 2022 рік, що стосується погодження та/або відмови в погодженні надання житлової площі для постійного проживання, які надаються військовослужбовцям у Луцькому гарнізоні, зокрема (невиключно) рішення від 07.10.2022 року № 100 та №91, а також скерування сканкопій зазначених вище документів на електронну адресу ОСОБА_1 ; зобов`язання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та/чи інших службових осіб надати протягом п`яти робочих днів завірені копії наступних документів, а саме: всіх протоколів засідань об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2022 рік, зокрема (невиключно) протоколу від 20.10.2022 року (протоколів у повному обсязі, а не витягів з них); наказів ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання військовослужбовцям житлових приміщень для постійного користування у 2022 році; листів (протоколів, тощо) за 2021-2022 роки, якими Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський (м.Володимир) повертались на доопрацювання (виправлення, тощо) до об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1, протоколи та облікові справи військовослужбовців, зокрема за вхідними номерами КЕВ 22/1217 від 05.08.2022 та 22/165 від 28.01.2022; рішень (протоколів) Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями за 2022 рік, що стосується погодження та/або відмови в погодженні надання житлової площі для постійного проживання, які надаються військовослужбовцям у Луцькому гарнізоні, зокрема (невиключно) рішення від 07.10.2022 № 100 та №91, а також скерування сканкопій зазначених вище документів на електронну адресу ОСОБА_1 .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням, вважаючи таке незаконним, ухваленим з невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, його оскаржив ОСОБА_1 . Просить скасувати оскаржене рішення суду від 30.01.2023 та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що 21.10.2022 позивачем подано інформаційний запит до ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому просив надати копії документів, що стосуються надання військовослужбовцям житлових приміщень для постійного проживання, зокрема, протоколів житлових комісій, наказів, рішень, листів і інше. Однак, отримав від відповідача лист від 28.10.2022 за №2204 про відмову у наданні запитуваної інформації, що стосується бюджетних коштів та майна. Апелянт вважає вказану відмову у наданні інформації протиправною. Стверджує, що запитувана ним інформація не є інформацією з обмеженим доступом - конфіденційною, таємною, службовою, а тому відповідач зобов`язаний йому її надати.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, судом було призначено апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без виклику сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши письмові докази, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.10.2022 ОСОБА_1 звернувся з інформаційним запитом до ІНФОРМАЦІЯ_1 у якому просив надати копії документів, а саме:

всіх протоколів засідань об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 за 2022 рік, затверджених командиром ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема (невиключно) протоколу від 20.10.2022 (саме протоколів у повному обсязі, а не витягів із них);

наказів командира ІНФОРМАЦІЯ_1 про надання військовослужбовцям житлових приміщень для постійного проживання у 2022 році;

листів (протоколів тощо) за 2021-2022 роки, якими Квартирно-експлуатаційний відділ міста Володимир-Волинський (м. Володимир) повертались на доопрацювання (виправлення тощо) до об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 протоколи та облікові справи військовослужбовців, зокрема за вихідними номера КЕВ 22/1217 від 05.08.2022 та 22/165 від 28.01.2022;

рішень (протоколів) Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями 2022 рік, що стосується погодження та/або відмови в погодженні надання житлової площі для постійного проживання, які надаються військовослужбовцям у Луцькому гарнізоні, зокрема (невиключно) рішення від 07.10.2022 за №100 та за №91;

сканкопії вищевказаних документів відправити на електронну адерсу: ІНФОРМАЦІЯ_2

У відповіді від 28.10.2022 за №2204 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача про направлення на його адресу:

витягу з протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилим приміщенням від 07.10.2022 №91 щодо надання житла для постійного проживання у Луцькому гарнізоні - 1 примірник;

витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №13 від 21.10.2022 - 1 примірник;

витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.10.2022 №254агд.

Додатково повідомив, що розповсюдження інформації, яка містить персональні дані осіб, а також інформацію стосовно надання житла для постійного проживання з зазначенням адрес, військових звань, складу сім`ї колишніх військовослужбовців в умовах воєнного стану є неправомірним і може завдати шкоду охоронюваним законом правам та інтересами осіб.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем розглянуто запит позивача, надано копії відповідних документів та правомірно відмовлено позивачу у наданні запитуваної інформації в частині, що стосується надання переліку наданого житла для постійного проживання з зазначенням адрес, військових звань, складу сім`ї колишніх та діючих військовослужбовців, з огляду на введення в Україні воєнного стану. Суд зазначив, що розповсюдження інформації, яка містить персональні дані осіб, а також інформацію стосовно надання житла для постійного проживання з зазначенням адрес, військових звань, складу сім`ї колишніх військовослужбовців в умовах воєнного стану може завдати шкоду охоронюваним законом правам та інтересами осіб.

Даючи правову оцінку такому висновку суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Статтею 34 Конституції України передбачено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Закон України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі Закон №2939-VI) визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації (частина перша статті 2 Закону №2939-VI).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 Закону №2939-VI доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Частиною другою статті 19 Закону №2939-VI передбачено, що запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Відповідно до статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

У разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Наведений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною другою статті 6 Закону №2939-VI передбачено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог («трискладовий тест»):

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошення інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Отже, відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник на запит вказує якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію. В іншому випадку така відмова надати запитувану інформацію є необґрунтованою та такою, що суперечить Закону.

Статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (надалі - Закон № 389-VIII) визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (статті 2 Закону № 389-VIII).

Законом № 2102-IX від 24 лютого 2022 року затверджено Указ Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом №2119-IX від 15 березня 2022 року затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні , пунктом 1 якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом №2212-IX від 21 квітня 2022 року затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні , пунктом 1 якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом №2263-IX від 22 травня 2022 року затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні , пунктом 1 якого строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 24 лютого 2022 року в Україні введено особливий правовий режим - воєнний стан, який на даний час триває.

В Указі Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 зазначено, зокрема, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Таким чином, в Указі Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022 зазначено, зокрема, вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Зокрема, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтею 34 Конституції України.

У свою чергу, як правильно вказав суд першої інстанції, від розпорядника завжди потрібно отримувати роз`яснення причин відмови. Розпорядник інформації не позбавляється, навіть в умовах воєнного стану, обов`язку обґрунтування правомірності обмеження в доступі до публічної інформації. Водночас, такий висновок має бути мотивованим та відображати реальний причинно-наслідковий зв`язок, між розголошенням інформації та істотною шкодою, яка може бути завданою.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у відповіді від 28.10.2022 за №2204 на запит повідомив позивача про направлення на його адресу частини запитуваних документів, зокрема, витягу з протоколу засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилим приміщенням від 07.10.2022 №91 щодо надання житла для постійного проживання у Луцькому гарнізоні, витягу з протоколу засідання об`єднаної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №13 від 21.10.2022 та витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.10.2022 №254агд.

У наданні іншої частини запитуваної інформації позивачу відмовлено, з огляду на введення в Україні воєнного стану, оскільки розповсюдження інформації, яка містить персональні дані осіб, а також інформацію стосовно надання житла для постійного проживання з зазначенням адрес, військових звань, складу сім`ї колишніх військовослужбовців в умовах воєнного стану може завдати шкоду охоронюваним законом правам та інтересами осіб.

Отже, як правильно вказав суд першої інстанції, враховуючи те, що в Україні запроваджено воєнний стан, розповсюдження інформації, яка містить персональні дані осіб військовослужбовців, зокрема, зазначення адрес, військових звань, складу сім`ї колишніх та діючих військовослужбовців може завдати шкоду життю, здоров`ю та інтересам цих осіб.

Враховуючи наведені обставини в сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем розглянуто запит позивача, надано копії відповідних документів та правомірно відмовлено позивачу у наданні запитуваної інформації, в частині, що стосується надання переліку наданого житла для постійного проживання з зазначенням адрес, військових звань, складу сім`ї колишніх та діючих військовослужбовців.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи ), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 30 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді В. С. Затолочний
В. Я. Качмар