Справа № 300/3368/23
Суддя: Микитюк Р.В.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
"13" червня 2023 р. Справа № 300/3368/23
Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Микитюк Р.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
Представник ОСОБА_1 , 08.06.2023 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.
Пунктом 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.
Згідно із частиною 3 статті 161 КАС України, до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 (надалі, також Закон України "Про судовий збір"), суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.
Суд зазначає, що представником позивача до позовної заяви долучено квитанцію №№6180-4КК9-37ЕС-1995 від 29.01.2023 про сплату судового збору в розмірі 1073,60 грн.
В той же час, у відповідності до довідки начальника відділу документального забезпечення канцелярії Івано-Франківського окружного адміністративного суду Оксани Козіної від 08.06.2023, зазначена квитанція за аналогічним номером, датою та розміром судового збору подано позивачем до Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справах №300/429/23 та №300/1500/23, які подано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду 07.02.2023 та 28.03.2023 відповідно. Тобто, відповідного зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за даним матеріалами адміністративної справи не відбулось.
Слід звернути увагу, що позивач не позбавлений права на повернення сплаченого судового збору в одній з адміністративних справ №300/429/23 або №300/1500/23 на підставі поданої ним заяви, в силу вимог частини 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір", у порядку встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
За таких обставин, суд вважає, що вказана вище квитанція не є належним доказом сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви, оскільки вказані кошти сплачені за іншими позовними заявами.
Таким чином, позивачем до позовної заяви не додано документу про сплату судового збору чи документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати останнього.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Згідно зі статями 1 та 2 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 №3674-VI (надалі, також Закон №3674-VI), судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.
Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону №3674-VI передбачено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.
Згідно із частиною 1 статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до пункту 3 абзацу 1 статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік", встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2023 року у розмірі 2684 гривні.
Згідно із змістом прохальної частини позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру.
Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру встановлюється ставка судового збору, який сплачується суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою - підприємцем в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір за подання даного позову у розмірі 2147,20 грн.
Крім того, представником позивача до позовної заяви не додано копії перерахунку пенсії, про що працівниками відділу документального забезпечення-канцелярії суду складено акт.
Також суд зазначає, що за змістом частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
За приписами частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Так, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.
При цьому, встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 №17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись. Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Із змісту позовної заяви встановлено, що спірні правовідносини у цій справі стосуються проведення перерахунку пенсії з 01.01.2018 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб. Перерахунок пенсій на підставі пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України проводився органами Пенсійного фонду у березні-квітні 2018 року.

Другий перерахунок пенсії проведено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з 01.04.2019 на підставі рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 у справі №300/1880/22.

Таким чином, про розмір пенсії за результатами другого перерахунок пенсії (з 01.04.2019) позивач дізнався після проведеного відповідачем такого перерахунку на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 у справі №300/1880/22.

Водночас, про перерахунок пенсії з 01.01.2018 ОСОБА_1 мав дізнатися ще у березні-квітні 2018 року, оскільки такий перерахунок здійснено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби та деяким іншим категоріям осіб.

Представник позивача подала цей позов до Івано-Франківського окружного адміністративного суду лише 08.06.2023, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України, в частині вимог про визнання протиправними дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу ОСОБА_1 з 74% відповідних сум грошового забезпечення до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2018 по 31.03.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення.

Одночасно з позовною заявою представник позивача подала до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій зазначено, що право позивача на отримання пенсії є безперечним і забезпечення цього права становить суть взятих на себе державою зобов`язань. Представник позивача вважає помилковим те, що строк звернення до суду необхідно обчислювати з дати отримання пенсії після перерахунку (у квітні 2018 року), оскільки виходячи з принципу належного врядування пенсіонер, який отримує пенсію, виходить з презумпції, що її розмір визначено відповідно до закону.

Щодо вищевказаних доводів представника позивача суд звертає увагу на те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а вказала, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Так, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових. Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Що стосується посилання представника позивача на введення Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 на всій території України воєнного стану як поважної причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом.

Суд погоджується з представником позивача про те, що введення воєнного стану в Державі свідчить про бойові дії на території України, які можуть створити значні перешкоди для реалізації особою права на звернення до суду. Проте, як загальновідомо, бойові дії на території Івано-Франківської області не велися. Запровадження воєнного стану лише по факту не може бути підставою для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду. Так, необхідні відповідні обґрунтування, що в цей час в особи через воєнні дії були об`єктивні перешкоди для звернення до суду особисто чи через представника. Таких обґрунтувань представник позивача взагалі не навела та не надала доказів щодо таких обставин.

З огляду на зміст заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду та вищевказані положення щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, представник позивача не вказала об`єктивних і непереборних обставин, які перешкоджали ОСОБА_1 вчасно реалізувати свої процесуальні права.

За наявності вказаних недоліків, позовна заява не відповідає вимогам частин 3, 4, 6 статті 161 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно частини 2 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Суд звертає увагу, що згідно положень частини 1 статті 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд зазначає, що інформація щодо платіжних реквізитів для перерахування судового збору міститься на офіційному веб-порталі "Судова влада" в розділі "Івано-Франківський окружний адміністративний суд".

На підставі наведеного та керуючись статтею 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

У Х В А Л И В:

Визнати неповажними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу ОСОБА_1 з 74% відповідних сум грошового забезпечення до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2018 по 31.03.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом

- долучення документу про сплату судового збору у розмірі 2147,20 копійок або документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону;

- заяви про поновлення строку із зазначення інших причин пропуску строку звернення до суду із вказаним позовом в частині вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії за вислугу ОСОБА_1 з 74% відповідних сум грошового забезпечення до 70% відповідних сум грошового забезпечення під час її перерахунку на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 та зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2018 по 31.03.2019 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 74% відповідних сум грошового забезпечення. Надати докази поважності причин пропуску такого строку;

- копії перерахунку пенсії.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у вище зазначений строк, позовна заява буде повернена.

Ухвала окремо оскарженню не підлягає, у відповідності до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Микитюк Р.В.