Справа № 320/3594/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року справа №320/3594/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015р. по 2018р., виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015р. по 2018р., виходячи з розміру грошового забезпечення на день звільнення з військової служби.

Позов мотивовано протиправною бездіяльністю відповідача щодо виплати позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічної додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, за період з 2015 року по 2018 рік.

Ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Не погоджуючись з вимогами позивача відповідачем подано відзив в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалась у відповідності до вимог чинного законодавства в межах номенклатури посад та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат встановлених відповідним наказом керівника в межах вимог чинного законодавства.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

З матеріалів справи слідує, що полковник ОСОБА_1 (позивач) проходив військову службу в Об`єднаному оперативному штабі ЗСУ, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій.

Відповідно до наказу начальника т. в. о. Міністра оборони України №472 від 01.08.2018р. (по особовому складу) позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Наказом в/ч НОМЕР_1 №169 від 09.08.2018р. позивача виключено зі списків особового складу частини та направлено для зарахування на військовий облік до Солом`янського районного в м. Києві військового комісаріату.

При цьому, додаткова відпустка за 2015, 2016, 2017 та 2018 роки служби не надавалася, компенсація не виплачувалась.

06.05.2022р. представником позивача направлено до відповідача адвокатський запит від 05.05.2022р. про нарахування і виплату позивачу грошової компенсації за фактично невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за вказаний період, виходячи з грошового забезпечення на день звільнення з військової служби.

Листом від 18.10.2022р. відповідач повідомив про відсутність законних підстав для нарахування та виплати позивачу запитуваної ним компенсації за відповідний період.

Наведена відмова послугувала підставою для звернення позивача до суду із позовом з метою захисту порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом 12 статті 12 Закону № 3551-ХІІ учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Відповідно до статті 16-2 Закону №504/96-ВР учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 19171991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Згідно з пунктом 8 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України.

Абзацом третім пункту 14 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у рік звільнення зазначених в абзацах першому та другому цього пункту військовослужбовців зі служби у разі невикористання ними щорічної основної або додаткової відпустки їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, у тому числі військовослужбовцям-жінкам, які мають дітей.

Згідно з пунктом 18 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ в особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин зі збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до пункту 19 статті 10-1 Закону 2011-ХІІ надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Однак Законом №2011-XII не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Водночас у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Таким чином, доводи відповідача є необґрунтованими.

Отже, у випадку звільнення військовослужбовців з військової служби їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої статтею 16-2 Закону № 504/96-ВР та пунктом 12 частини першої статті 12 Закону № 3551-ХІІ.

Така ж правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 21.08.2019 у справі №620/4218/18.

Відповідно до ст. 5 КАС України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Ефективний спосіб захисту прав, свобод та інтересів позивача повинно бути здійснено шляхом визнання дій відповідача протиправними, та зобов`язати нарахувати і виплатити позивачу грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки за 2015, 2016, 2017, 2018 року.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачував, оскільки є звільненим від сплати судового відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" як учасника бойових дій.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; місце зареєстрованого проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) до Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (; 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Фінансового управління Генерального штабу Збройних Сил України (; 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; місце зареєстрованого проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) грошової компенсації за фактично невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015 р., 2016 р., 2017 р. та 2018 роки.

3. Зобов`язати Фінансове управління Генерального штабу Збройних Сил України (; 03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 6) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 ; місце зареєстрованого проживання: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію за фактично невикористані дні додаткової відпустки учаснику бойових дій за період з 2015 р., 2016 р., 2017 р. та 2018 роки включно, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, а саме 01.08.2018р.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

6. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.