Справа № 757/30930/21-а
Суддя: Григоренко І. В.
Дата ухвалення: 2022-01-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Григоренко І.В.,

при секретарі судового засідання - Сірій А.В.,

за участю:

позивача: не з`явився,

представника відповідача-1: не з`явився,

відповідача-2: не з`явився,

представника відповідача-3: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Старшого лейтенанта поліції взводу патрульної поліції в м. Умань в Черкаській області Ковальова Родіона Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції (далі - відповідач, УПП в Черкаській області ДПП), Старшого лейтенанта поліції взводу патрульної поліції в м. Умань в Черкаській області Ковальова Р.В. (далі - відповідач-2, Старший лейтенант поліції Ковальов Р.В.), Головного управління поліції в Черкаській області (далі - відповідач-3, ГУ НП в Черкаській області), в якому просить зобов`язати Старшого лейтенанта поліції взводу патрульної поліції в м. Умань в Черкаській області Ковальова Р.В. виправити помилку у постанові серії ДП № 522771 від 09.04.2021 року; постанову серії ДП № 522771 від 09.05.2021 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення на підставі ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у розмірі 1 700,00 грн. визнати незаконною та скасувати; провадження у адміністративній справі закрити у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 09.05.2021 року Старшим лейтенантом поліції взводу патрульної поліції в м. Умань в Черкаській області Ковальовим Р.В. відносно неї винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП № 522771 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови 09.05.2021 року о 08 год. 40 хв. позивач, керуючи транспортним засобом «Тойота Кемрі», номерний знак НОМЕР_1 , на 224 км автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса рухалася зі швидкістю 171 км/год. та перевищила встановлену швидкість руху на 61 км/год., чим порушила п. 12.9б Правил дорожнього руху (далі - ПДР). Зазначена швидкість була зафіксована відповідачем-2 за допомогою лазерного вимірювача швидкості «ТруКам», серійний № ТС000424. Позивач вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки в оскаржуваній постанові неправильно вказана дата її складання; під час винесення постанови Старший лейтенант поліції Ковальов Р.В. не роз`яснив позивачу її права, передбачені ст. 268 КУпАП. Крім того, технічний пристрій вимірювання швидкості знаходився у руках відповідача-2, а не був стаціонарно розміщений, що суперечить вимогам ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.06.2021 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.06.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків.

30.07.2021 року позивач усунула недоліки позовної заяви.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.08.2021 року прийнято до провадження та в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження в справі адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Старшого лейтенанта поліції взводу патрульної поліції в м. Умань в Черкаській області Ковальова Р.В., Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 02.11.2021 року.

02.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача - адвоката Якушева С.І. надійшла заява, в якому останній просить провести судове засідання, призначене на 02.11.2021 року, без фіксування технічними засобами.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час та місце судового засідання, згідно п. 1 ч. 2 ст. 205 КАС України, розгляд справи було відкладено до 07.12.2021 року.

15.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника відповідача-3 надійшло клопотання про заміну відповідача у справі, в якому останній просить замінити відповідача ГУ НП в Черкаській області на належного - Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.

18.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника УПП в Черкаській області ДПП надійшли клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Крім того, УПП в Черкаській області ДПП направило відзив на позовну заяву, в якому останнє просило в позові відмовити, зазначивши, що 09.05.2021 року о 08 год. 32 хв. під час несення служби на 224 км автодороги М-05 Київ-Одеса за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCAM LTI 20/20», серійний № ТС000424, було зафіксовано, що водій автомобіля «Тойота Кемрі», номерний знак НОМЕР_1 , рухався зі швидкістю 171 км/год., при цьому перевищивши встановлене обмеження швидкості руху на 61 км/год., чим порушив п. 12.9б ПДР. Після зупинки транспортного засобу та перевірки посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідач-2, відповідно до ст. ст. 279, 280 КУпАП, здійснив розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому, роз`яснивши позивачу її права, передбачені ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, за результатами якого, було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП № 522771 та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. Вважає, що технічна помилка в написанні дати постанови не є підставою для її скасування. Крім того зазначає, що відповідно до п. 20 «Переліку категорій законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці», затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 347 від 04.06.2015 року, вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні, що використовуються при контролі безпеки дорожнього руху та технічного стану транспортних засобів, належать до сфери законодавчо регульованої метрології. Так, згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22/01-21182 від 13.02.2021 року, лазерний вимірювач швидкості «TruCAM LTI 20/20», серійний № ТС000424, відповідає технічній документації на вимірювач, а максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі вимірювання від 2 км/год. до 200 км/год. становить ±2 км/год.

07.12.2021 року справу було знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 20.01.2022 року.

В судове засідання 20.01.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, в тому числі, шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України.

Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши електронні та письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Суд встановив, що 09.05.2021 року Старшим лейтенантом поліції взводу патрульної поліції в м. Умань в Черкаській області Ковальовим Р.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП № 522771 відносно ОСОБА_1 та накладено на останню адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 700,00 грн. (далі - постанова серії ДП № 522771 від 09.05.2021 року) (а. с. 7).

Відповідно до постанови серії ДП № 522771 від 09.05.2021 року, 09.05.2021 року о 08 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Тойота Кемрі», номерний знак НОМЕР_1 , на 224 км автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса рухалася зі швидкістю 171 км/год. та перевищила встановлену швидкість руху на 61 км/год., чим порушила п. 12.9б Правил дорожнього руху (далі - ПДР), адміністративна відповідальність за вчинення якого, передбачена ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. п. 1.1., 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху визначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно п. 12.6г Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.47, дозволяється рух із швидкістю: іншим транспортним засобам: на автомобільній дорозі, що позначена дорожнім знаком 5.1 - не більше 130 км/год., на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год., на інших автомобільних дорогах - не більше 90 км/год.

Відповідно до п. 12.9б Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.

Дорожній знак 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Згідно ст. 255 КУпАП, у справах про адміністративні правопорушення, що розглядаються органами, зазначеними в статтях 218 - 221 цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати, зокрема, уповноважені на те посадові особи органів внутрішніх справ (Національної поліції) (частина перша статті 44, статті 441, 461, 462, 51, 512, 513, 881, 89, 92, частина перша статті 106-1, стаття 106-2, частини четверта і сьома статті 121, частини третя і четверта статті 122, статті 122-2, 122-4, 122-5, частини друга і третя статті 123, стаття 124, частина четверта статті 127, статті 127-1, 130, частина третя статті 133, стаття 135-1, стаття 136 (про порушення на автомобільному транспорті), стаття 139, частина четверта статті 140, статті 148, 151, 152, 154, 155, 155-2 - 156-2, 159, 160, 162 - 162-3, 164 - 164-11, 164-15, 164-16, 165-1, 165-2, 166-14 - 166-18, 172-4 - 172-9, 172-9-2, 173 - 173-2, 174, стаття 1751 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статті 176, 177, 178 - 181-1, 181-3 - 185-2, 185-4 - 185-9, 186, 186-1, 186-3, 186-5 - 187, 188-28, 188-47, 189 - 195-6, статті 204-1, 206-1, 212-6, 212-7, 212-8, 212-10, 212-12, 212-13, 212-14, 212-19, 212-20).

Як передбачено ч. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП.

Частиною 2 розділу ІІІ Інструкції, передбачено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

За нормами ч. ч. 9, 10 розділу ІІІ Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Частина 1, 2 розділу ІV Інструкції, передбачає, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Змістом вказаної статті визначено, які відомості мають міститися у постанові.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Ураховуючи викладене, висновки про наявність чи відсутність в діях позивача адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Як визначено у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідачем-2 до відзиву на позовну заяву додано фотознімок та відеозапис з приладу «TruCAM LTI 20/20», серійний № ТС000424, відповідно до якого автомобіль «Тойота Кемрі», номерний знак НОМЕР_1 , на 224 км автомобільної дороги М-05 Київ-Одеса 09.05.2021 року о 08 год. 32 хв. рухався зі швидкістю 171 км/год. (а. с. 94).

Отже, факт руху автомобіля позивача зі швидкістю 171 км/год., при дозволеній швидкості на вказаній ділянці дороги 110 км/год., підтверджується фотознімком та відеозаписом, здійсненим за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCAM LTI 20/20», серійний № ТС000424.

Лазерний вимірювач, яким зафіксовано перевищення швидкості позивачем TruСАМ LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний TruСam LТІ 20/20», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12 (а. с. 97).

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки № 22-38/49, виданого ДП «Укрметртестстандарт», лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20», серійний № ТС000424, відповідає вимогам технічної документації на вимірювач. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі:+- 2 км/год. в діапазоні від 2 км/год. до 200 км/год.; + 1 % в діапазоні від 201 км/год. до 320 км/год. (а. с. 98).

Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність» не передбачено повторного проходження процедури сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

З листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01.10.2019 року № 22-38/49 вбачається, що лазерний вимірювач «TruCAM LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Доводи позивача про те, що використання такого приладу у ручному режимі суперечить вимогам ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» є безпідставними з огляду на наступне.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Отже, використання приладу TruCam відбувається у автоматичному режимі як у мобільному, так і у статичному положенні, тому користування приладом у ручному режимі не є порушенням.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

При цьому, лазерний вимірювач TruCam відноситься саме до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто, конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCam також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі.

Також, можливість застосування приладу в ручному режимі описана в його методичних рекомендаціях щодо використання та інструкції з використання (а. с. 104 - 106).

Вищевикладене спростовує доводи позивача про неможливість використання приладу вимірювання швидкості автотранспортних засобів TruCam в ручному режимі.

Посилання позивача на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2021 року по справі № 157/703/20 судом відхиляються, оскільки при розгляді цієї справи суди зазначили, що відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання, закріплення приладу «TruCam», яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

Доводи позивача про порушення відповідачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності в частині не надання права на захист, суд вважає безпідставними, оскільки вони жодним чином не спростовують наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження дії суб`єкта владних повноважень суд, відповідно до положень ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийнято воно: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. ч. 2, 4 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вказує на те, що під час розгляду справи не було встановлено порушень/обмежень прав позивача з боку суб`єкта владних повноважень, в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідач-2 не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи.

Положеннями КУпАП, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Тобто, провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом ІV КУпАП, не здійснювалось. Оскаржувана постанова складена на місці вчинення правопорушення.

Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся з дотриманням вимог ст. 268 КУпАП, оскільки постанова від 22.08.2022 року серії ЕАР № 5790943 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП та при її винесенні було дотримано порядок розгляду та з`ясовані всі обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративні правопорушення.

Отже, в діях позивача, зазначених в постанові про накладення адміністративного стягнення серії ДП № 522771 від 09.05.2021 року, вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП, за що на неї було накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн.

За таких обставин, постанова Старшого лейтенанта поліції взводу патрульної поліції в м. Умань в Черкаській області Ковальова Р.В. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП № 522771 від 09.05.2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700,00 грн., є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а відтак у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Як визначено у ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки в позові відмовлено, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження понесення судових витрат, то судові витрати, які підлягають розподілу між сторонами, відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 122, 251, 255, 280 Кодексу України про адміністративні правопорушення, п. п. 12.6, 12.9г Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, ч. 4 розділу І, ч. ч. 2, 9, 10 розділу ІІІ, ч. ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 року № 1395, ст. ст. 2, 6, 77, 90, 94, 99, 132, 139, 268-272, 286, п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Постанову Старшого лейтенанта поліції взводу патрульної поліції в м. Умань в Черкаській області Ковальова Родіона Вікторовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДП № 522771 від 09.05.2021 року залишити без змін, позовну заяву ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Старшого лейтенанта поліції взводу патрульної поліції в м. Умань в Черкаській області Ковальова Родіона Вікторовича, Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - без задоволення.

Апеляційні скарги на судове рішення можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Шостого апеляційного адміністративного суду через Печерський районний суд м. Києва, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексом адміністративного судочинства України в редакції від 15.12.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 20.01.2022 року.

Суддя І.В. Григоренко