Справа № 380/4002/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/4002/23
провадження № П/380/4041/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними і скасування рішень, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся з позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090), в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки: від 15.06.2017 №25396-17 в сумі 1114,11 грн., від 15.06.2017 №25397-17 в сумі 1247,78 грн., від 15.06.2017 №25398-17 в сумі 11230,70 грн., від 15.06.2017 №25399-17 в сумі 792,01 грн., від 04.06.2021 №0-1329 в сумі 1990,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є власником нежитлових будівель в АДРЕСА_2 , а саме: нежитлова будівля (поз.1), котельня, площею 229,9 кв.м.; - нежитлова будівля (поз.2), побутове приміщення, площею 323,4 кв.м.; нежитлова будівля (поз.3), зимова теплиця, площею 362,2 кв.м, нежитлова будівля - теплиця (поз.4), загальна площа 3260,0 кв.м; теплиці використовуються позивачем та членами його сім`ї для вирощування сільськогосподарської продукції - картоплі, моркви, буряка та інших овочевих та фруктових культур. Належні позивачу на праві власності об`єкти нежитлової нерухомості мають сільськогосподарське призначення та відповідно до абзацу «ж» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податку на нерухоме майно. Вважає, що податкові повідомлення-рішення відповідачем прийнято безпідставно, тому просить суд їх скасувати.

Ухвалою судді від 14.03.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що ставка податку для об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються в залежності від місця розташування та типів таких об`єктів нерухомості (пп.266.5.1 ПКУ), а об`єкт оподаткування залежить від виду діяльності та типу будівель чи споруд за ДК 018-2000 (п.266.2 ПКУ) про це вказує Верховний суд у справах №826/1338/17, №500/90/19. Тип об`єктів нерухомості визначається в залежності від його коду за Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000. Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 затверджений наказом Державного комітету України по стандартизації, метрології та сертифікації від 17.08.2000 №507 (ДК 018-2000), відповідно до якого, органом уповноваженим на ведення класифікатора визначено Державне підприємство «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» (ДНДІАСБ). Документом підтверджуючим приналежність об`єктів нерухомості до певного класу будівель за Класифікатором є експертний висновок, виданий органом, уповноваженим на ведення Класифікатора. Козяром Романом Васильовичем експертний висновок, щодо приналежності об`єктів нерухомості до певного класу будівель, до податкового органу не надавався, а також не звертався щодо проведення звірки по об`єктах нерухомості, які перебувають у його власності та правомірності нарахування податку на нерухоме майно.

Таким чином, відповідач зазначив, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які свідчили б про те, що позивач у розумінні законодавства є сільськогосподарським товаровиробником.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 01.06.2022 фізична особа - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) володіє такими об`єктами нежитлової нерухомості:

- реєстраційний номер об`єкта 19750208 (нежитлова будівля, поз.1) загальною площею 229,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 31.07.2007;

- реєстраційний номер об`єкта 19750294 (нежитлова будівля, поз.2), загальною площею 323,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 31.07.2007;

- реєстраційний номер об`єкта 19750371 (нежитлова будівля, поз.3), загальною площею 362,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 31.07.2007;

- реєстраційний номер об`єкта 31872053 (нежитлова будівля, теплиця (поз.4)), загальною площею 3260,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 27.10.2010.

Згідно з довідкою Сокальської міської ради Львівської області від 15.09.2022 № 191 споруди, якими ОСОБА_1 володіє з 2007 року являються спорудами сільськогосподарського призначення. ОСОБА_1 вирощує сільськогосподарські культури, зокрема картоплю, моркву, цибулю, часник, капусту, помідори, огірки, перець та інші.

Відповідач виніс податкові повідомлення-рішення з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості: від 15.06.2017 №25396-17 в сумі 1114,11 грн.; від 15.06.2017 №25397-17 в сумі 1247,78 грн.; від 15.06.2017 №25398-17 в сумі 11230,70 грн.; від 15.06 2017 №25399-17 в сумі 792,01 грн.; від 04.06.2021 №0-1329 в сумі 1990,67 грн.

Позивач, вважаючи вищевказані податкові повідомлення-рішення, які стали підставою для виникнення податкового боргу зі сплати податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки протиправними, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До загальнодержавних належать податки та збори, що встановлені вказаним Кодексом і є обов`язковими до сплати на усій території України, крім випадків, передбачених вказаним Кодексом. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Відповідно до пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належать податок на майно та єдиний податок.

Згідно з статтею 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За приписами статті 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Підпунктом «ж» 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено перелік об`єктів нерухомості, які не є об`єктом оподаткування, до яких віднесено будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власновиробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Визначення «сільськогосподарський товаровиробник», яке міститься у підпункті 14.1.235 пункту 14.1 статті 14 ПК України, застосовується для цілей глави розділу ХІV цього Кодексу «Спрощена система оподаткування, облік та звітність», тоді як в даному випадку йдеться про сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки (розділ ХІІ «Податок на майно»).

Відповідно до пунктів 5.2, 5.3 статті 5 ПК України у разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу. Інші терміни, що застосовуються у цьому Кодексі і не визначаються ним, використовуються у значенні, встановленому іншими законами.

Так, поняття «сільськогосподарський товаровиробник» також міститься у статті 1 Закону України «Про стимулювання розвитку сільського господарства на період 2001 - 2004 років» від 18.01.2001 № 2238-III далі - Закон № 2238), під яким законодавець визначає фізичну або юридичну особу, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власновиробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією.

З метою визнання осіб такими, що займаються сільськогосподарською діяльністю, законодавцем вживається також поняття «виробники сільськогосподарської продукції».

Крім того, до виробників сільськогосподарської продукції відносять юридичних осіб, фізичних осіб (фізичні особи - підприємці, домогосподарства), які займаються сільськогосподарською діяльністю, передбаченою класифікацією видів економічної діяльності (далі - КВЕД), мають у володінні, користуванні або розпорядженні землі сільськогосподарського призначення чи сільськогосподарських тварин (ст. 1 Закону України «Про сільськогосподарський перепис» від 23 вересня 2008 року № 575-VI).

Поняття «сільськогосподарський товаровиробник», що міститься у Законі України «Про сільськогосподарський перепис» та у ПК України, не суперечить один одному, оскільки визначення, закріплене законодавцем у пп.14.1.235 п.14.1 ст.14 ПК України, має чітко обмежену сферу застосування та, як наслідок, для інших випадків мають бути застосовані субсидіарно норми інших законів у відповідності до положень п.5.3 ст.5 ПК України.

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000р. №507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

До будівель, споруд сільськогосподарських товаровиробників, призначені для використання безпосередньо у сільськогосподарській діяльності відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1271 «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», що включає підкласи: 1271.1 «Будівлі для тваринництва», 1271.2 «Будівлі для птахівництва», 1271.3 «Будівлі для зберігання зерна», 1271.4 «Будівлі силосні та сінажні», 1271.5 «Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства»; 1271.6 «Будівлі тепличного господарства», 1271.7 «Будівлі рибного господарства», 1271.8 «Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва», 1271.9 «Будівлі сільськогосподарського призначення інші».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Згідно з ДК 018-2000 до групи (код 127) «Будівлі нежитлові» належить клас (код 1271) «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства», який включає будівлі для використання в сільськогосподарській діяльності, наприклад, корівники, стайні, свинарники, кошари, кінні заводи, собачі розплідники, птахофабрики, зерносховища, склади та надвірні будівлі, підвали, винокурні, винні ємності, теплиці, сільськогосподарські силоси тощо.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що для цілей застосування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, звільняються від оподаткування цим податком споруди, які використовуються сільськогосподарським товаровиробником (особою, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції, переробкою власно виробленої сільськогосподарської продукції та її реалізацією) безпосередньо у сільськогосподарській діяльності, незалежно від того, власником таких споруд є фізична чи юридична особа.

Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 01.02.2023 у справі № 2240/3410/18.

Із змісту даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що ОСОБА_1 володіє такими об`єктами нежитлової нерухомості: реєстраційний номер об`єкту 19750208 (нежитлова будівля, поз.1) загальною площею 229,9 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 31.07.2007; реєстраційний номер об`єкту 19750294 (нежитлова будівля, поз.2), загальною площею 323,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 31.07.2007; реєстраційний номер об`єкту 19750371 (нежитлова будівля, поз.3), загальною площею 362,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 31.07.2007; реєстраційний номер об`єкту 31872053 (нежитлова будівля, теплиця (поз.4)), загальною площею 3260,0 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , дата реєстрації - 27.10.2010.

Суд звертає увагу на те, що довідкою Сокальської міської ради Львівської області від 15.09.2022 № 191 підтверджується та обставина, що споруди, якими ОСОБА_1 володіє з 2007 року є спорудами сільськогосподарського призначення. Позивач вирощує сільськогосподарські культури, зокрема картоплю, моркву, цибулю, часник, капусту, помідори, огірки, перець та інші.

Таким чином, ОСОБА_1 наділений статусом сільськогосподарського товаровиробника у розумінні наведених вище норм права та використовує належні йому на праві власності нежитлові будівлі як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури в межах сільськогосподарських потреб, а саме: для вирощування сільськогосподарських культур, а тому такі будівлі, в силу приписів п.п. «ж» п.п.266.2.2 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно.

Поряд з цим, щодо посилання відповідача на те, що позивачем не надавався до податкового органу експертний висновок, щодо приналежності об`єктів нерухомості до певного класу будівель, суд зазначає, що норми податкового законодавства не покладають на платника податку обов`язок отримати від Державного підприємства «Державний науково-дослідний інститут автоматизованих систем у будівництві» експертний висновок щодо правильності класифікації наявних у власності особи об`єктів нерухомості за державним класифікатором ДК 018:2000, проте такі дії платника могли б спростити процес податкового адміністрування податку на нерухомість.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок доказування правомірності свого рішення в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень положеннями частини другої статті 77 КАС України покладається на відповідача.

Водночас, відповідач в межах спірних правовідносин не довів, що будівлі нерухомості, які належать позивачу на праві власності, не є будівлями сільськогосподарського призначення. Здійснюючи донарахування податку контролюючий орган не довів наступне: чим він керувався при визначенні позивачу розміру податкового зобов`язання, який документ щодо класифікації будівель і споруд використав, чому на стадії податкового адміністрування (контролю) не отримав інформацію щодо класифікації будівель від компетентної установи, що вказує на не дотримання відповідачем як суб`єктом владних повноважень пунктів 1, 2, 3, 5, 6, 8 частини другої статті 2 КАС України при прийнятті рішень.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 09.05.2023 у справі №380/10802/22.

З огляду на викладене, податкові повідомлення-рішення від 15.06. 2017 №25396-17 в сумі 1114,11 грн.; від 15.06.2017 №25397-17 в сумі 1247,78 грн.; від 15.06.2017 №25398-17 в сумі 11230,70 грн.; від 15.06 2017 №25399-17 в сумі 792,01 грн.; від 04.06.2021 №0-1329 в сумі 1990,67 грн. є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Львівській області від 15.06.2017 №25396-17; від 15.06.2017 №25397-17; від 15.06.2017 №25398-17; від 15.06 2017 №25399-17; від 04.06.2021 №0-1329.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Стрийська, 35, м.Львів, 79003; код ЄДРПОУ ВП: 43968090) сплачений судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна