Справа № 460/13378/23
Суддя: Н.С. Гудима
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань забезпечення позову
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Н.С. Гудима, розглянувши клопотання з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправним та скасування розпорядження,
Ухвалою суду від 06.06.2023 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків.
В обґрунтування заяви вказано, що можливість здійснення господарської діяльності беззаперечно напряму залежить від наявності чи чинності відповідних ліцензій, а їх анулювання призводить до зупинення господарської діяльності, що тягне за собою такі наслідки як втрата доходу від здійснення господарської діяльності, неможливість виплати заробітної плати персоналу та можливе звільнення працівників. Повідомлено, що безпідставне зупинення господарської діяльності в мережі автозаправних контейнерних автоматичних станцій "X-Drive" призведе до невиконання зобов`язань перед покупцями палива, які вже оплатили вартість товару та отримали замість палива талони на відпуск бензину. Тобто, на цей час на АКАС позивача зберігається на відповідальному зберіганні значна кількість палива, а неможливість його відпуску покупцям (власникам товару) призведе до підриву ділової репутації позивача, а також до розірвання контрактів з покупцями та в майбутньому може призвести до численних судових процесів з приводу сплати штрафних санкцій на користь контрагентів (покупців палива). У заяві наголошується, що анулювання ліцензії згідно з розпорядженням ГУ ДПС у Рівненській області призведе до неможливості здійснення господарської діяльності і може спричинити значну шкоду.
За правилами ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Розглянувши заяву про забезпечення позову та долучені до неї матеріали, суд керується і виходить з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведеної правової норми свідчить на користь висновку, що законодавець встановив наступні підстави для постановляння ухвали про забезпечення позову у справі: 1) існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі; 2) захист прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат; 3) наявні ознаки очевидної протиправності оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності.
Положеннями ч.1 ст.151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною 2 ст.151 КАС України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
На підставі зазначеного, суд наголошує, що забезпечення позову - це заходи адміністративного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим. Вони повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Значення цього інституту адміністративного процесуального права в тому, що ним захищаються законні інтереси (права) позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення. Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.
Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно певної сторони у спорі, їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.
Отже, під час вирішення питання про забезпечення позову адміністративний суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Із аналізу наведених норм випливає, що забезпечення позову можливе виключно за наявності вказаних обставин, які підлягають доведенню позивачем та встановленню судом у разі вжиття таких заходів.
Разом з цим, розглядати заяву про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчившись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність способу забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Суд звертає увагу, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною 2 статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, установити і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якої можливо запобігти.
Отже, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини такого звернення, у зв`язку із чим, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Тобто, заявник повинен надати суду належні та допустимі докази наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття заходів забезпечення позову.
Дослідивши заяву про забезпечення позову разом з доданими до неї документами, суд встановив, що заявник не надав жодних доказів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не обґрунтував (з наданням відповідних підтверджуючих доказів) причини неможливості захисту (поновлення) прав, свобод та інтересів заявника після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому саме полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав заявника у майбутньому.
Тобто, заявник не довів та документально не підтвердив обставини, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів забезпечення до ухвалення рішення у справі, та на які він посилається у заяві про забезпечення позову.
При цьому, долучені до заяви копії документів: ліцензій, договорів, наказів про затвердження програми вступного інструктажу з питань охорони праці, журналів протоколів перевірки знань, відомостей нарахування заробітної плати, жодним чином не підтверджують наведених ним у заяві про забезпечення позову доводів про наявність очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення у справі та неможливості захисту прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.
З огляду на наведене та беручи до уваги, що заявником жодними належними та допустимими доказами не доведено необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд не вбачає будь-яких правових підстав, які вказують на необхідність вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а тому заява ФОП ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.
Керуючись статтями 150-158, 248, 256, 294, 295 КАС України, суд
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складений 13 червня 2023 року

Суддя Н.С. Гудима