Справа № 500/1512/23
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1512/23

05 червня 2023 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у березні 2023 року позивач звернулася до Відповідача із заявою, в якій просила повідомити їй про хід виконання вищевказаного рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 500/3029/22 та зазначити з яких підстав їй не виплачується пенсія призначена згідно з вказаним рішенням суду.

Відповідач у своєму листі від 21.03.2023 № 1335-1149/Г-02/8-1900 зазначив, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року Позивачу з 04.08.2022 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, однак виплата її не проводиться. Спори, що виникають за цим Законом вирішуються органами Пенсійного фонду в судовому порядку.

Позивач вважає такі дії Відповідача, що полягають у невиплаті їй пенсії з 04.08.2022, призначеної на виконання рішення суду, протиправними.

Ухвалою від 20.04.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 08.05.2023. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі №500/3029/22 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 10.08.2022 №68 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, починаючи з 04.08.2022.

Рішення суду першої інстанції оскаржувалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задоволено частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі №500/3029/22 в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виплатити ОСОБА_1 з 04.08.2022 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту б частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 року № 213-VIII, скасовано та прийнято в цій частині постанову про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги.

У іншій частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року в справі №500/3029/22 залишено без змін.

У постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року зазначено, що позивачка має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, на підставі пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відповідач відповідний обов`язок.

Водночас, суд першої інстанції передчасно зобов`язав відповідача виплатити позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 04.08.2022 року, оскільки права позивачки в цій частині відповідачем не порушені.

На переконання апеляційного суду, у відповідача не було правових підстав для виплати пенсії позивачці, оскільки така не була призначена.

Таким чином, відсутні правові підстави для визнання протиправними дій відповідача щодо невиплати пенсії позивачці, а, відтак, і для зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії.

Тому, виплата пенсії позивачці не проводиться.

Крім того, у даному випадку відсутні підстави стверджувати про виникнення між позивачем та відповідачем нового спору, оскільки має місце спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав: щодо призначення та виплати ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту б частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 02.03.2015 №213-VIII, починаючи з 04.08.2022.

На підставі вищенаведеного, відповідач просила закрити провадження по даній справі.

Ухвалою суду від 16.05.2023 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 05.06.2023 о 10:45 год.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 04.08.2022 звернулася в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - Відповідач) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

17.08.2022 за № 1900-0204-8/22666 Позивач отримала лист Відповідача, до якого долучено копію рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.08.2022 № 68 про відмову у призначенні пенсії за віком.

У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.08.2022 № 68 зазначено, що пенсійний вік Позивача становить 52 роки 02 місяці 23 дні; страховий стаж Позивача - 25 років 11 місяців 17 днів; пільговий стаж по Списку № 2 - 12 років 01 місяць 26 днів. Враховуючи той факт, що Позивач не досягла віку 35 років, вирішено відмовити у призначенні пенсії відповідно до пункту 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з такими твердженнями Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2, Позивач звернулася до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовною заявою в якій просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 10.08.2022 № 68 щодо відмови ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити з 04.08.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213- VIII.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 500/3029/22 позовні вимоги Позивача до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області від 10.08.2022 № 68 про відмову Позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Відповідача призначити та виплатити Позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту б частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, починаючи з 04.08.2022.

Відповідач у справі не погоджуючись із таким рішенням суду, подав апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року у справі №500/3029/22 апеляційну скаргу Відповідача задоволено частково. Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року в справі № 500/3029/22, в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Відповідача виплатити Позивачу з 04.08.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VIII, скасовано та прийнято в цій частині постанову про відмову в задоволенні вказаної позовної вимоги. У іншій частині рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року в справі № 500/3029/22 залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги щодо виплати пенсії Позивачу з 04.08.2022 суд апеляційної інстанції зазначив, що суд першої інстанції передчасно зобов`язав Відповідача виплатити Позивачці пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 04.08.2022, оскільки права Позивачки в цій частині Відповідачем не порушені.

На переконання апеляційного суду, у Відповідача не було правових підстав для виплати пенсії Позивачці, оскільки така не була призначена.

При цьому, апеляційний суд вважає, що відсутні підстави вважати, що після призначення пенсії Позивачці, Відповідач не провидитиме її виплату.

Таким чином, суд апеляційної інстанції констатував, що відсутні правові підстави для визнання протиправними дій Відповідача щодо невиплати пенсії Позивачці, а, відтак, і для зобов`язання Відповідача вчинити відповідні дії.

У березні 2023 року Позивач звернулася до Відповідача із заявою, в якій просила повідомити їй про хід виконання вищевказаного рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 500/3029/22 та зазначити з яких підстав їй не виплачується пенсія призначена згідно з вказаним рішенням суду.

Відповідач у своєму листі від 21.03.2023 № 1335-1149/Г-02/8-1900 зазначив, що на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2023 року Позивачу з 04.08.2022 призначено пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII, однак виплата її не проводиться. Спори, що виникають за цим Законом вирішуються органами Пенсійного фонду в судовому порядку.

Не погодившись із протиправними діями Відповідача, що полягають у невиплаті їй пенсії з 04.08.2022, призначеної на виконання рішення суду, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійні правовідносини регулюються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон - № 1058-IV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 1 Закону № 1058-IV встановлено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

У ст. 5 Закону № 1058-IV зазначено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема: порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Суд вважає, що жодних підстав, наведених у ст. 49 Закону № 1058-IV, щодо невиплати позивачу пенсії, призначеної на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 500/3029/22, Відповідач у своєму листі від 21.03.2023 № 1335-1149/Г-02/8-1900 не зазначив. У зв`язку із цим дії Відповідача, щодо невиплати пенсії, призначеної Позивачу з 04.08.2022 на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 500/3029/22, є протиправними.

За змістом статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі Щокін проти України (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06), у якому вказано, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу якості закону, передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в своєму рішенні від 21.04.2021 у зразковій справі №360/3611/20, яке підтримане постановою Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021, вказав, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У контексті предмету спору, Європейським судом з прав людини сформовано підхід щодо застосування принципу належного урядування. Так, в рішенні від 20.05.2010 у справі Лелас проти Хорватії (заява № 55555/08) ЄСПЛ наголосив, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків; ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу (пункт 74).

Отже, принцип належного урядування без сумніву є дотичним і до означених пенсійних спорів. Адже особа-пенсіонер чи майбутній пенсіонер, як приватна особа, не має у своєму розпорядженні ані державного апарату, ані владних функцій. Зоною відповідальності саме держави є те, щоб пенсії при призначені були правомірно нараховані та своєчасно поновлені й виплачені. І всі помилки та прорахунки в цій сфері є саме помилками, які могли з`явитись лише як наслідок порушення принципу належного урядування.

За таких обставин та правового регулювання Суд вважає, що відповідач не застосував більш сприятливий закон, який передбачає право позивача на обумовлену попередньою роботою пільгову пенсію, проте застосував закон, який позбавляє зазначеного права, отже діяв всупереч вимог верховенства права.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 1073,60 грн. згідно квитанції від 29.03.2023.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у виплаті з 04.08.2022 ОСОБА_1 пенсії, призначеної відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 500/3029/22.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області виплатити з 04.08.2022 ОСОБА_1 пенсію, призначену відповідно до рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2022 року у справі № 500/3029/22.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області сплачений судовий збір в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок, відповідно до квитанції від 29.03.2023 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 07 червня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769).

Головуючий суддя Подлісна І.М.