Справа № 200/7261/13-ц
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

12 червня 2023 року

м. Київ

справа №200/7261/13-ц

адміністративне провадження №К/990/19189/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі № 200/7261/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська зі скаргою на бездіяльність Державної казначейської служби України.

Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 травня 2019 року, яку залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року, скаргу задоволено. Зобов`язано керівника ДКСУ виконати в повному обсязі рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 20 березня 2013 року в цивільній справі № 200/7261/13 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 10 лютого 2021 року ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 08 травня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 жовтня 2019 року скасовано. Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Державної казначейської служби України закрито. Повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесений до юрисдикції адміністративного суду.

29 березня 2021 року від позивача до суду надійшла заява про зміну позовних вимог, в якій позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідачів у справі №200/7261/13-ц та зобов`язати негайно виконати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 27.12.2011 року у справі № 200/4709/11 та від 20.03.2013 року у справі №200/7261/13-ц.

- відшкодувати моральну шкоду, завдану позивачу невиконанням вказаних рішень Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 27.12.2011 року та від 20.03.2013 року та ЄСПЛ від 22.07.2007 року "Заїченко проти України" та від 06.12.2018 року у справі "Аграчова проти України" у розмірі, встановленому вказаними рішеннями ЄСПЛ, тобто у гривневому еквіваленті суми 2000 та 1200 Євро, що дорівнює 3200 Євро або за курсом НБ України 105600 грн.

Також у разі задоволення позовних вимог позивач, керуючись ст. 382 КАС України, просив зобов`язати керівника ДКСУ подати суду звіт про виконання судового рішення у цій справі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремих ухвал відмовлено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 червня 2022 року скасовано, ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Державної казначейської служби України щодо невиконання рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 20 березня 2013 року у справі №200/7261/13-ц. Зобов`язано Державну казначейську службу України виконати рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2013 року у цивільній справі № 200/7261/13 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, Державної казначейської служби України про стягнення матеріальної та моральної шкоди у повному обсязі. Стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 кошти в сумі 10 000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України. Відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні іншої частини позовних вимог.

Не погоджуючи із постановою суду апеляційної інстанції, Державною казначейською службою України подано касаційну скаргу до Верховного Суду.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Аналіз матеріалів касаційної скарги свідчить про її невідповідність вимогам статті 330 КАС України.

Одночасно із касаційною скаргою скаржником подано клопотання про звільнення або відстрочення від сплати судового збору мотивоване тим, що Державна казначейська служба України є бюджетною установою, а тому фінансування здійснюється з Державного бюджету. Водночас на момент подання касаційної скарги скаржник не має змоги своєчасно та в повному обсязі сплатити судовий збір, у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань за відповідним кодом економічної класифікації видатків.

Вирішуючи питання щодо звільнення або відстрочення скаржника від сплати судового збору Суд виходить із наступного.

За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до частин першої, другої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналіз зазначених норм свідчить, що скаржник не є суб`єктом, на якого розповсюджується дія законодавства з питань звільнення або відстрочення від сплати судового збору.

При цьому, клопотання скаржника не містить належних обґрунтувань щодо наявності підстав для звільнення або відстрочення від сплати судового збору та не підтверджено відповідними доказами. У вказаному клопотанні скаржник посилається на загальні обставини щодо обмеженого фінансування та відсутність бюджетних коштів, та відповідно відсутністю можливості сплати судовий збір.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення або відстрочення від сплати судового збору.

Питання, пов`язані із розміром ставок судового збору, порядком сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору регулюються Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлена на рівні 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Зі скарги та доданих до неї матеріалів слідує, що позивач, є фізичною особою, звернувся до суду в 2013 році та заявив 1 позовну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" у редакції, яка була чинна на час звернення позивачки до суду, ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру встановлена на рівні 0,03 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2013 рік" станом на 1 січня 2013 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1147,00 гривень.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 68,82 гривень (200% від 34,41 грн (1147,00 грн*0,03).

Крім того, згідно з частинами першою-третьою статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

З матеріалів касаційної скарги слідує, що оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 28 лютого 2023 року, а касаційну скаргу подано на пошту 25 травня 023 року, тобто з пропуском передбаченого статтею 329 КАС України тридцятиденного строку на касаційне оскарження.

Одночасно із касаційною скаргою скаржник порушує питання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що вперше подану касаційну скаргу ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2023 року, повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України. Вказану ухвалу отримано скаржником 13 квітня 2023 року. Вдруге подану касаційну скаргу ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2023 року було повернуто скаржнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України, роз`яснивши, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду. Вказану ухвалу отримано скаржником 01 травня 2023 року. Втретє подану касаційну скаргу ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2023 року, повернуто скаржнику на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України. Вказану ухвалу отримано скаржником 23 травня 2023 року. Враховуючи, що повторну касаційну скаргу подано без зайвих зволікань просить поновити строк на касаційне оскарження.

Вирішуючи клопотання скаржника в частині поновлення строків на касаційне оскарження, колегія суддів виходить з наступного.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії "права на суд", може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та доводи ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що пропуск такого строку дійсно пов`язаний з об`єктивно непереборними обставинами чи істотними перешкодами.

Враховуючи, що скаржником не додано доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження, суд касаційної інстанції позбавлений можливості вирішити клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За таких обставин, відповідно до правил статей 169, 332 КАС України касаційна скарга підлягає залишенню без руху з установленням скаржнику строку для усунення її недоліків шляхом надання до суду касаційної інстанції оригіналу документа про сплату судового збору, а також доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

На підставі викладеного, керуючись статтею 169, частиною 4 статті 330, статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення або відстрочення від сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі № 200/7261/13-ц.

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2023 року у справі № 200/7261/13-ц за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та відшкодування моральної шкоди - залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали.

Недоліки необхідно усунути шляхом подання до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду:

1) оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 68,82 гривень (отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів бюджету - 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055"); призначення платежу - *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскарження справи) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний адміністративний суд) (назва суду, де розглядається справа));

2) доказів поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині невиконання вимог статті 330 КАС України касаційна скарга буде повернута.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в частині виконання вимог частини третьої статті 332 КАС України у відкритті касаційної скарги буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов

Судді Верховного Суду