Справа № 420/6770/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/6770/23

Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С. Дата і місце ухвалення: 05.05.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради про визнання протиправною і скасування відмови від 13 січня 2023 року №16.08-22/1-1 в наданні ОСОБА_1 допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі, та зобов`язання надати допомогу на проживання як внутрішньо переміщеній особі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що вона з липня 2020 року є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території (м.Донецьк). В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до структурного підрозділу відповідача управління соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси із заявою про надання допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі. Однак, листом від 13.01.2023р. їй було відмовлено в наданні відповідної допомоги на підставі абзацу 7 пункту 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022р. №332. Таку відмову позивач вважає незаконною та зазначає, що відповідачем не враховано положень абз.8 п.3 Порядку №332, згідно якого починаючи з травня 2022 року допомога на проживання надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України. Місто Донецьк, з якого перемістилася у 2020 році ОСОБА_1 , являється містом обласного значення і є тимчасово окупованою російською федерацією територією України згідно Указу Президента України від 07.02.2019р. №32/2019 «Про межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною і скасовано відмову Департаменту праці і соціальної політики Одеської міської ради від 13 січня 2023 року №16.08-22/1-1 в наданні ОСОБА_1 допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі.

Зобов`язано Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2023р. про надання допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині задоволення позову Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 05.05.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що на момент звернення до управління соціального захисту населення в Суворовському районі м.Одеси ОСОБА_1 не отримувала грошової допомоги, передбаченої Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою КМУ від 01.10.2014р. №505, у зв`язку з чим, у відповідності до абзацу 7 пункту 3 Порядку №332, вона не має права на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Також, апелянт посилається на те, що позивач з 24.04.2020р. повторно не перемістилася з адреси фактичного проживання ( АДРЕСА_1 ) та по теперішній час там мешкає, не отримувала допомогу по Постанові №505, а тому у неї відсутня можливість автоматичного отримання допомоги відповідно до Порядку №332. До того ж, місто Одеса не було тимчасово окупованою територією або територією, на якій ведуться бойові дії, а тому мешканцям Одеської області починаючи з травня 2022 року виплата допомоги як внутрішньо переміщеним особам взагалі не здійснюється.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою з тимчасово окупованої території, а саме із м. Донецька, про що свідчить довідка про взяття її на облік в якості внутрішньо переміщеної особи від 24 липня 2020 року №51389-.

Згідно вказаної довідки фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

09.01.2023р. позивач звернулась до структурного підрозділу відповідача - управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси із заявою про надання допомоги на проживання (щомісячної адресної допомоги) як внутрішньо переміщеній особі.

22.01.2023р. ОСОБА_1 отримала повідомлення про відмову у наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам від 13.01.2023р. №16.08-22/1-1, обґрунтоване посиланням на абзац 7 пункту 3 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМУ від 20.03.2022р. №332.

Вказаною нормою передбачено, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р., крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України, територій, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, після 24 лютого 2022 року.

Вважаючи зазначену відмову протиправною ОСОБА_1 оскаржила її в судовому порядку.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що внутрішньо переміщені особи, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24.02.2022р. у регіонах, що включені до переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка» згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р. №204-р., та які не отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, мають право на отримання допомоги на проживання згідно Постанови №332, за умови надання відповідної заяви. Судом встановлено, що ОСОБА_1 була зареєстрована та проживає як внутрішньо переміщена особа в м.Одесі, яка наявна в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога застрахованим особам в рамках Програми «єПідтримка», згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 06.03.2022р. №204-р.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем листом від 13.01.2023р. №16.08-22/1-1 протиправно відмовлено позивачу у призначенні допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі. При цьому, за висновками суду, належним способом захисту порушених прав позивача у спірних правовідносинах буде прийняття рішення про зобов`язання Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 09.01.2023р. про надання допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі з урахуванням висновків суду.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014р. №1706-VII року (далі - Закон №1706-VII) передбачено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ст.2 Закону №1706-VII Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, створення умов для добровільного повернення таких осіб до покинутого місця проживання або інтеграції за новим місцем проживання в Україні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно п.п.1, 2 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2022 року №332 (далі - Порядок №332), цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам.

Допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території російською федерацією території України, а також території адміністративно-територіальних одиниць, де проводяться бойові дії та що визначені в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми «єПідтримка», затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204.

Облік внутрішньо переміщених осіб ведеться відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014р. №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Пунктом 3 Порядку №332 визначено, що допомога надається щомісячно з місяця звернення до квітня 2022 р. включно на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах: для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень; для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням.

Допомога внутрішньо переміщеним особам, які звернулися за її наданням до 30 квітня 2022 р. включно, надається починаючи з березня 2022 року.

Допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №505 «Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг» (Офіційний вісник України, 2014р., №80, ст.2271). Виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Абзацом сьомим пункту 3 Порядку №332 передбачено, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р., крім осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, та осіб, які повторно перемістилися з тимчасово окупованої території російською федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) після 24 лютого 2022 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 року №457 пункт 3 Порядку №332 доповнено абзацом восьмим наступного змісту (зі змінами, внесеними згідно з Постановами КМ №507 від 29.04.2022р. - застосовується з 1 травня 2022 року, №602 від 17.05.2022р., № 740 від 28.06.2022р., №1168 від 14.10.2022р.):

«Починаючи з травня 2022 р. допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території російською федерацією території України, території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також внутрішньо переміщеним особам, у яких житло зруйноване або непридатне для проживання внаслідок пошкодження і які подали до 20 травня 2022 р. заявку на відшкодування відповідних втрат, зокрема засобами Єдиного державного вебпорталу електронних послуг (далі - Портал Дія), або за умови подання документального підтвердження від органів місцевого самоврядування факту пошкодження/знищення нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією російської федерації.»

Також, передбачено, що перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 травня 2022 р. № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Мінреінтеграції за погодженням з Міноборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Отже, з 01.05.2022р. виплату допомоги на проживання поширено на усіх внутрішньо переміщених осіб, які перемістилися з тимчасово окупованої російською федерацією території України.

При цьому, Порядок №332 (у редакції, чинній з 01.05.2022р.) не ставить виникнення в особи права на отримання спірної допомоги у залежність від моменту набуття статусу внутрішньо переміщеної особи: до 24.02.2022р. чи після цієї дати.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність у ОСОБА_1 права на отримання допомоги на проживання, що мотивовані твердженням про набуття позивачем статусу внутрішньо переміщеної особи у 2020 році та проживанням станом на 24.02.2022р. у м. Одесі.

Позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка у 2020 році перемістилась з м.Донецьк Донецької області.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року №309 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 р. за № 1668/39004) вся територія Донецького району з 07.04.2014р. віднесена до тимчасово окупованої російською федерацією території України.

А відтак, на позивача поширюються наведені вище положення абзацу восьмого пункту 3 Порядку №332, а тому відмова управління соціального захисту населення в Суворовському районі м. Одеси у призначенні позивачу допомоги на проживання (щомісячної адресної допомоги) як внутрішньо переміщеній особі, обґрунтована посиланням на абзац 7 п.3 Порядку №332, є незаконною.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу, що при вирішенні даного спору суд першої інстанції застосував положення абз.7 п.3 Порядку №332 в редакції, яка вже не була чинною станом на дату звернення позивача до відповідача із заявою від 09.01.2023р., а також не врахував положень абз.8 п.3 Порядку №332, який є визначальним при вирішенні даного спору.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Частиною четвертою статті 317 КАС України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки судом першої інстанції прийнято правильне по суті рішення про задоволення позовних вимог, проте, з неправильним застосуванням норм матеріального права, тому колегія суддів вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині мотивів його прийняття.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року в частині підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 13 червня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук