Справа № 420/5596/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/5596/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язати вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 21.03.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, про визнання протиправними відмову та бездіяльність та зобов`язати вчинити дії.

Ухвалою від 24.03.2023 позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

До суду від позивача за вх №ЕС/2537/23 надійшла заява про усунення недоліків з доказами направлення позовної заяви з додатками відповідача та з позовною заявою, в якій позовні вимоги викладені в наступній редакції:

1. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України щодо не проведення перерахунку та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги за 13 повних календарних років служби, з урахуванням вже раніше виплаченої;

2. Зобов`язати Головне управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в повному обсязі, тобто за 13 повних календарних років служби, з урахуванням вже раніше виплаченої.

Ухвалою від 11.04.2023 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 (вх. №ЕС/2537/23), відкрито провадження у адміністративній справі та ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що при звільненні відповідачем позивачу було нараховано та виплачено одноразову грошову допомогу в розмірі 162479,25 грн. за 18 повних календарних років служби (9026,62 грн. за кожен рік), проте рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2021 року у справі № 420/19438/21 ГУ НГУ було зобов`язане зарахувати терміни проходження мною служби у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України із розрахунку один місяць служби за півтора місяці, також за участь у складі українського миротворчого персоналу спостерігачів цивільної поліції місії ООН у Ліберії та за безпосередню участь в антитерористичній операції з розрахунку один місяць, за три та на виконання вищезазначеного рішення суду ГУНГУ підготувало Розрахунок вислуги років та наказом командувача НГУ від 25.11.2022 №181 о/с оголошено вислугу років, зокрема пільгову вислугу років зараховано до календарної, що становить 31 рік 10 місяці та 19 днів. Вказує, що позивач звернувся до відповідача щодо перерахунку одноразової грошової допомоги, однак отримав відповідь про відсутність підстав для перерахунку. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними.

Ухвалу від 11.04.2023 відповідачем отримано засобами електронного зв`язку 12.04.2023, однак відзив на позов до суду від відповідача не надійшов.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї доказами, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються вимоги та перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, судом встановлено таке.

ОСОБА_2 з 15.07.1999 по 28.02.2018 проходив військову службу у МВС України та Головному управлінні Національної гвардії України.

Наказом командувача Національної гвардії України від 19.02.2018 № 20 о/с (а.с.63) з позивачем припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби у запас за пп. «а» ч. 6 ст. 26, з урахуванням пп. «ї» п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за редакцією від 18.02.2018: у зв`язку із закінченням строку контракту, які в особливий період (крім проведення мобілізації та введення воєнного стану) проходять військову службу за контрактом і строк контракту яких закінчився, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу).

Станом на день звільнення відповідно до наказу від 19.02.2018 №20 о/с, вислуга років ОСОБА_2 становила: в календарному обчисленні - 18 років 07 місяців 14 днів, в пільговому обчисленні (без урахування календарної) - 13 років 03 місяці 05 днів.

Відповідно до витягу з наказу командувача Національної гвардії України від 26.02.2018 №44 (а.с.63 зворот) припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби у Національній гвардії України та виключено зі списків особового складу Головного управління Національної гвардії України та всіх видів забезпечення старшого офіцера інформаційно-аналітичного відділу оперативного управління штабу підполковника ОСОБА_1 з 28.02.2018, та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби; вислуга років на 28 лютого 2018 року становить: час служби в календарному обчисленні - 18 років 07 місяців 14 днів; час служби в пільговому обчисленні (без урахування календарної вислуги) - 13 років 03 місяці 05 днів.

Відповідно до грошового атестату №38 (а.с.64) позивачу виплачено 162479,25 грн одноразової грошової допомоги при звільненні, яка обчислена як стверджує позивач та не заперечується відповідачем виходячи з вислуги років 18 повних календарних років служби.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.12.2021, яке залишене без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 20.07.2022: адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії Головного управління Національної гвардії України в частині не зарахування до календарної вислуги років ОСОБА_1 пільгової вислуги в періоди: з 23.07.2003 по 10.07.2010 та з 13.08.2012 по 01.02.2014 служби у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України, з 03.04.2017 по 08.06.2017 за безпосередню участь в антитерористичній операції, з 10.07.2010 по 13.08.2012 та з 01.02.2014 по 02.05.2016 рік за участь у складі українського миротворчого персоналу спостерігачів цивільної поліції місії ООН у Ліберії; зобов`язано Головне управління Національної гвардії України зарахувати пільгову вислугу років ОСОБА_1 в календарну, з розрахунку один місяць, за три, за періоди: з 03.04.2017 08.06.2017 за безпосередню участь в антитерористичній операції та з 10.07.2010 по 13.08.2012; з 01.02.2014 по 02.05.2016 рік за участь у складі українського миротворчого персоналу спостерігачів цивільної поліції місії ООН у Ліберії та з розрахунку один місяць служби за півтора місяці за період з 23.07.2003 по 10.07.2010 та з 13.08.2012 по 01.02.2014 служби у частинах і підрозділах (загонах) спеціального призначення внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України; зобов`язано Головне управління Національної гвардії України з урахуванням правової оцінки наданої в рішенні суду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2021 року про призначення пенсії за вислугою років; у задоволенні решти вимог відмовлено.

На виконання зазначеного рішення відповідачем 25.11.2022 прийнято наказ №181 о/с, яким вислугу років у пільговому обчисленні ОСОБА_1 зараховано в календарну вислугу років та станом на 28 лютого 2018 року становить 31 рік 10 місяців 19 днів.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 17.02.2023, в якій просив дорахувати та виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за кожен календарний рік служби в НГУ відповідно до вимог наказу Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 (а.с.24).

У відповідь на зазначену заяву позивач отримав лист від 01.03.2023 №27/11/3-А-447 (а.с.25), в якому відповідачем зазначено: «…Повідомляємо, що відповідно до пункту 2 статті 15 розділу II Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога за кожний повний календарний рік служби.

Слід зазначити, що рішенням № 420/19438/21 Вам зараховано пільгову вислугу років до календарної вислуги років.

Оскільки зміна календарної вислуги років Вам відповідно до рішення № 420/19438/21 не змінює кількості повних календарних років Вашої служби, підстав для проведення перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні немає».

Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у редакції, чинній станом на дату звільнення позивача з військової служби), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири складові:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини другої статті 15 Закону №2011-ХІІ військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджену Наказом Міністра оборони України 11.06.2008 № 260 (втратила чинність 20.07.2018) передбачено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Верховним Судом було сформовано правову позицію відповідно до якої поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Така правова позиція висловлена, зокрема, у постановах від 11.04.2018 у справі № 806/2104/17, від 24.11.2020 у справі № 822/3008/17, від 21.04.2021 у справі № 380/2427/20, від 27.05.2021 у справі № 1.380.2019.005965 та від 29.04.2022 у справі №580/2497/21.

Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 по справі № 480/4241/18 визначив, що в цілях Закону №2262-ХІІ календарна вислуга - це вислуга, яка складається з повної кількості календарних днів відповідного періоду (календарний рік - 365 календарних днів, календарний місяць - 30 календарних днів). Для призначення пенсій за вислугу років за цим Законом календарна вислуга років може бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку обчислення вислуги років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

Отже, суд зазначає, що частина 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ оперує двома поняттями, а саме «вислуга років» та «повний календарний рік служби», які не є тотожними.

У контексті спірних правовідносин вислуга років має значення при вирішенні питання наявності права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, а кількість повних календарних років служби для обчислення розміру такої грошової допомоги.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 16 квітня 2013 року (справа №21-94а13), календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів.

Отже, незважаючи на те, що на момент звільнення позивача згідно наказу відповідача від 25.11.2022 №181 о/с календарна вислуга років ОСОБА_1 становить 31 рік 10 місяців 19 днів, як вбачається з розрахунку вислуги років позивача (а.с.69-70) позивач проходив військову службу тривалістю 18 повних календарних роки.

Відтак суд вважає, що позивачу правомірно обчислено та виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні відповідно до частини 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ виходячи з 18 повних календарних років служби.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача у листі від 01.03.2023 №27/11/3-А-447, що зміна календарної вислуги років ОСОБА_1 відповідно до рішення № 420/19438/21 не змінює кількості повних календарних років його служби.

Отже, на підставі викладеного суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що позовна заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 10, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної гвардії України щодо не проведення перерахунку та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги за 13 повних календарних років служби, з урахуванням вже раніше виплаченої та зобов`язання Головного управління Національної гвардії України нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в повному обсязі, тобто за 13 повних календарних років служби, з урахуванням вже раніше виплаченої відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ).

Відповідач - Головне управління Національної гвардії України (вул. Святослава Хороброго, 9А, м. Київ, 03151, ).

Суддя О.А. Вовченко