Справа № 420/1296/23
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1296/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за період з 08 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 20 травня 2022 року; з 02 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року у розмірі 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 за період з 08 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 20 травня 2022 року; з 02 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що так як позивач безпосередньо приймав участь у здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, ним був написаний відповідний лист на адресу військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати йому додаткової винагороди до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Відповідач, у своїй відповіді на запит від 07.11.2022 року за №3438/1/1059 фактично відмовив у задоволенні заяви, аргументуючи це тим, що у зверненні наявні ознаки службової діяльності військовослужбовців. Чому саме, позивачу не було нарахована вказана додаткова винагорода, відповіді він так і не отримав.

Враховуючи викладене позивач вважає, що дії відповідача, є протиправними та такими, що не ґрунтується на вимогах законодавства України, а його порушене право підлягає поновленню.

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відповідачем подано відзив на адміністративний позов, відповідно до якого позовні вимоги військовою частиною НОМЕР_1 не визнаються.

В обґрунтування правової позиції зазначено, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, але в порушення Статуту безпідставно 11.10.2022 року звернувся з заявою напряму на адресу командира військової частини НОМЕР_1 замість рапорту, при цьому не звернувся до свого безпосереднього начальника з службових та особистих питань. Згідно ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджено Законом України від 24.03.1999 року за №548-ХІV, всі військовослужбовці повинні звертатись із службових та особистих питань до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може вирішити до наступного прямого начальника. Листом військової частини НОМЕР_1 від 07.11.2022 року № 3438/1/1059 ОСОБА_1 було роз`яснено порядок звернення до командира військової частини службових та особистих питань. Після жодного рапорту не було безпосереднього керівника позивача або ж командира військової частини.

Також, представник відповідача зазначив, що позивач не надавав до заяви довідку №4094, яка видана 31.08.2022 року військовою частиною НОМЕР_2 .

Крім того, вказану довідку №4094 видану 31.08.2022 року військовою частиною НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на ім`я позивача не розглядала постійно діюча внутрішньо-перевірочна комісія військової частини НОМЕР_1 , яка створена на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №257 від 04.08.2022року, з метою уточнення та перевірки правильного оформлення та відповідності до керівних документів Довідок про прийняття безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі у стриманні збройної агресії військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та інших документів особового складу військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 які набули право для отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 грн.

На переконання представника відповідача, позивач безпідставно вважає, що на підставі довідки №4094 виданої 31.08.2022 року військовою частиною НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) відповідач зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоплачену частину додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року № 168 за період: з 08 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 20 травня 2022 року; з 02 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року, виходячи з її розміру 100000 (сто тисяч) гривень 00 копійок, з урахуванням попередньо виплаченої суми такої винагороди.

Також представник відповідача вказує, що грошове забезпечення виплачується за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні на підставі наказу командира (начальника, керівника) (далі - командир). Разом з тим, відсутні підстави для видачі наказу командира військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди позивачу на підставі довідки від 31.08.2022 року №4094 військовою частиною НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) про безпосередню участь підпорядкованих військовослужбовців у складі інших військових частин, у яких не були зазначені бойові накази (бойові розпорядження) та/або рапорти командирів підрозділів цих військових частин, які стали підставою для підтвердження періодів безпосередньої участі у бойових діях; без зазначення документів, визначених п. 3 Окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29 Міністра оборони України «Щодо порядку та умов виплати додаткової винагороди та видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовцям органів військового управління і військових частин (підрозділів) включених до складу одного з діючих угрупувань військ», які стали підставою для включення військовослужбовця до наказу про виплату збільшеного розміру додаткової винагород.

Представник відповідача вказує, що оглянувши ксерокс довідки №4094 виданої 31.08.2022 року військовою частиною НОМЕР_2 на ім`я позивача, ОСОБА_1 , у зазначеному ксероксі довідки № 4094 від 31.08.2022 року та підстави її видачі виявлені недоліки, які не дозволяють нарахувати та виплати позивачу додаткову винагороду. В довідці №4094 виданої 31.08.2022 року військовою частиною НОМЕР_2 не зазначено:

1) в підставах для видачі довідки:

- відсутнє посилання на бойове розпорядження ОУВ Примор`я №37 від 08.03.2022 року ОУВ Примор`я про безпосередню участь військовослужбовця за періоди з 08.03.2022 року по 31.03.2022 року, з 01.04.2022 року по 30.04.2022 року, з 01.05.2022 року по 20.05.2022року;

- наявне лише посилання на бойове розпорядження ОУВ «Примор`я» №4424дск від 02.08.2022 року про безпосередню участь військовослужбовця за періоди з 02 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року;

- відсутнє посилання на бойове розпорядження ОУВ Примор`я, що вказаний військовослужбовець направляється до складу і сил військовою частиною НОМЕР_2 . Якщо немає бойового розпорядження ОУВ Примор`я, що вказаний військовослужбовець направляється до складу і сил військовою частиною НОМЕР_2 , то військова частина НОМЕР_2 немає право видавати будь-які довідки відносно військовослужбовця, що не був включений у склад сил саме цієї військової частини;

- відсутнє посилання на бойове розпорядження військової частини НОМЕР_2 , що вказаний військовослужбовець входить у склад сил військовою частиною НОМЕР_2 . Якщо вказана військова частина видає довідку військовослужбовцю, то саме цей військовослужбовець повинен на підставі бойового розпорядження цієї частини входити в склад сил цієї військової частини. При відсутності бойового розпорядження військової частини про участь військовослужбовця у складі сил цієї частини, вказана частина немає право видавати вказану довідку;

- в рапорті командира маневреної групи № 5/82 зазначено військову частину НОМЕР_1 замість НОМЕР_4 ;

- в рапорті командира маневреної групи № 5/82 немає реєстраційного номеру та дати;

- в рапорті командира маневреної групи № 5/82 не зазначено періоду безпосередню участь військовослужбовця в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

2) Печатка військової частини НОМЕР_2 на Довідці № 4094 від 31.08.2022 року розмита (ставилася двічі).

Не вказано в довідці рапорти командира маневреної групи РЕР №5/82 саме військової частини НОМЕР_4 про безпосередню участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у складі маневреної групи РЕР №5/82 в період з 08 березня 2022 року по 31 березня 2022 року; з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року; з 01 травня 2022 року по 20 травня 2022 року; з 02 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року. Немає реєстраційного номеру та дати рапорту.

Довідка від 31.08.2022 року № 4094, виданої на ім`я позивача військовою частиною НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) не відповідає вимогам п. 3, 4 Окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29 Міністра оборони України «Щодо порядку та умов виплати додаткової винагороди та видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовцям органів військового управління і військових частин (підрозділів) включених до складу одного з діючих угрупувань військ» та Додатку № 1 цього Окремого Доручення.

Згідно п. 3 Окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29 Міністра оборони України «Щодо порядку та умов виплати додаткової винагороди та видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовцям органів військового управління і військових частин (підрозділів) включених до складу одного з діючих угрупувань військ», відсутній рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань майора ОСОБА_1 старшого офіцера відділення аналізу та обробки даних командного пункту військової частини НОМЕР_1 , а саме відсутній рапорт на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , щодо того, щоб було видано наказ командира військової частини, згідно додатку 3 Окремого доручення від 23.06.2022 №912/з/29.

Також, за результатами виконання бойових завдань та прибутті до місця постійної служби командир підрозділу, який передавався в оперативне підпорядкування не доповідав командиру військової частини про результати виконання поставлених бойових завдань (у формі бойового донесення) та на підставі його ( або журналу бойових дій, якщо таке донесення не доповідалося), та не подав рапорт про участь військовослужбовця у виконанні бойових завдань.

За твердженням представника відповідача, на підставі відсутності зазначених документів, з урахуванням вимог, визначених абз. 4-6 пункту 3 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29 «Щодо порядку та умов виплати додаткової винагороди та видачі довідок про безпосередню участь у бойових діях військовослужбовцям органів військового управління і військових частин (підрозділів) включених до складу одного з діючих угрупувань військ», у командира військової частини, з якої підрозділ передавався в оперативне підпорядкування, не було підстав видати наказ про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям, які приймали участь у виконані бойових завдань, у розмірі 100 000 гривень пропорційно дням такої участі.

Представником позивача подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що під час виконання позивачем бойових завдань через певні терміни протягом наступних місяців на всі його питання, щодо не нарахування доплати за виконання бойових завдань згідно наданих документів командиром підрозділу, у складі якого він виконував завдання, командуванням частини усно особисто і по телефону доводились тези, що документи оформлені неналежним чином та взагалі підстав для виплат позивач не має. Кожного місяця командиром маневреної групи документи відправлялись до військової частини встановленим чином проте, кожного місяця стверджувалось про відсутність підстав для виплат. Але позивач був відправлений командуванням військової частини НОМЕР_1 у відрядження в райони ведення бойових дій і мав обмежені можливості щодо з`ясування належних підстав для виплат, постійно і безперервно виконував службові обов`язки, був обмежений щодо переміщення в районах ведення бойових дій та був не в змозі особисто відпрацьовувати ті чи інші документи і представляти їх на розгляд відповідним командирам і начальникам. В той же час документи, які є підставою для отримання виплати, повинно оформлювати діловодство та управління військової частини, а в разі невідповідності документів, які поступили з інших військових частин, проводити листування з цими частинами з метою усунення недоліків.

На переконання представника позивача, командування військової частини НОМЕР_1 направило позивача у відрядження в район виконання бойових завдань згідно свого ж бойового розпорядження і для підтвердження цього вимагає від нього ряд документів, які підтверджують його там перебування і виконання завдань згідно бойових розпоряджень, таким чином самоусунувшись від виконання своїх функцій з цього питання.

Також представник позивача вказує, що окреме доручення Міністра оборони України N 912/з/29 прийняте 23.06.2022 р., тобто після виникнення спірних правовідносин, та безпосереднього приймання участі позивача в бойових діях. Тобто, до 23.06.2023 року єдиним належним документом для виконання була Постанова КМУ №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», яка набула чинності з 24 лютого 2022 року.

З приводу допущених помилок в ході складання довідки військової частини НОМЕР_2 №4094, а саме неправильного вказання найменування органів військового управління та інші дані в довідках, то, за твердженням представника позивача, позивач відповідно до своїх функціональних обов`язків не має право та не в змозі їх виправити, навіть, якщо такі помилки мали місце. Вказані помилки може виправити військова частина, яка надавала довідку, тобто НОМЕР_2 , за запитом військової частини НОМЕР_1 . До того ж загальний алгоритм виплати вказаний у ПКМУ № 168 від 28.02.2022, згідно якого і надавались довідки.

Представником відповідача подано заперечення, в яких з підстав, аналогічних викладеним у відзиві, просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 15.02.2022 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Розгляд справи вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями за розпорядженням №87 від 06.03.2023 року, адміністративна справа №420/1296/23 передана на розгляд головуючому судді Марину П.П.

Ухвалою суду від 10.03.2023 року дану справу прийнято до провадження, розгляд справи розпочато спочатку.

Ухвалою суду від 01.05.2023 року занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

В судове засідання, призначене на 09.05.2023 року, сторони до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог КАС України.

Від представників позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності.

У зв`язку з відсутністю потреби заслухання свідка чи експерта, судом, керуючись положеннями ч.9 ст.205 КАС України, прийнято рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Відповідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 08.03.2022 року №13 майор ОСОБА_1 , старший офіцер відділення аналізу та обробки даних командного пункту військової частини НОМЕР_1 , вибув у відрядження до військової частини НОМЕР_8 ( АДРЕСА_2 ) з 08 березня 2022 року до окремого розпорядження, з метою виконання завдань за призначенням в польових умовах. З 08 березня 2022 року зняти з котлового забезпечення частини та видати повсякденний набір сухих продуктів (ПНСП-Р) терміном на 3 (три) доби. (Підстава: бойове розпорядження начальника центру розвідки №16 від 08.03.2022 року).

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2022 року №86 майор ОСОБА_1 , старший офіцер відділення аналізу та обробки даних командного пункту військової частини НОМЕР_1 вибув з відрядження з військової частини НОМЕР_9 20 травня 2022 року. З 23 травня зарахувати на котлове забезпечення частини. (Підстава: посвідчення про відрядження, продовольчий атестат)

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2022 року №163 майор ОСОБА_1 , старший офіцер відділення аналізу та обробки даних командного пункту військової частини НОМЕР_1 на технічну позицію маневреної групи РЕР № 4 ОУВ «Примор`я» (Калинівка) вибув у відрядження з 03 серпня 2022 року до окремого розпорядження, з метою виконання бойового розпорядження ОУВ Примор`я від 02.08.2022 року №4424дск. З 03 серпня 2022 року зняти з котлового забезпечення частини. (Підстава: бойове розпорядження ОУВ «Примор`я» №4424дск від 02.08.2022 року, рапорт підполковника ОСОБА_2 ».)

ОСОБА_1 звернувся до військової частини НОМЕР_1 з листом, який отримано останнім засобом поштового зв`язку за вх.№1922 від 02.11.2022 року.

31.08.2022 року Військовою частиною НОМЕР_2 видано довідку майору ОСОБА_1 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , в тому, що він приймав безпосередню участь в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії:

з 08 березня 2022 року по 31 березня 2022 року, з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, з 01 травня 2022 року по 20 травня 2022 року, з 02 серпня 2022 року по 31 серпня 2022 року.

Підстава: Бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 №16 від 08.03.2022 року, Наказ командира військової частини НОМЕР_1 №13 від 08.03.2022 року, Бойове розпорядження ОУВ «Примор`я» №4424дск від 02.08.2022 року, Наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 03.08.2022 року, рапорт командира маневреної групи №5/82 військової частини НОМЕР_1 .

Листом від 07.11.2022 року за №3438/1/1059 Військова частина НОМЕР_1 повідомлено позивача про те, що: «Згідно із ст. 14 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, що затверджено Законом України від 24 березня 1999 року за № 548-ХІV, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити до наступного прямого начальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України № 393/96-ВР, громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Згідно із ст. 5 Закону України № 393/96-ВР звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення може бути подано окремою особою (індивідуальне) або групою осіб (колективне).

Звернення може бути усним чи письмовим.

Усне звернення викладається громадянином на особистому прийомі або за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії" та записується (реєструється) посадовою особою.

Письмове звернення надсилається поштою або передається громадянином до відповідного органу, установи особисто чи через уповноважену ним особу, повноваження якої оформлені відповідно до законодавства. Письмове звернення також може бути надіслане з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення).

У зверненні має бути зазначено прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання громадянина, викладено суть порушеного питання, зауваження, пропозиції, заяви чи скарги, прохання чи вимоги. Письмове звернення повинно бути підписано заявником (заявниками) із зазначенням дати. В електронному зверненні також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним. Застосування електронного цифрового підпису при надсиланні електронного звернення не вимагається.

Натомість у Вашому зверненні наявні ознаки, що стосуються службової діяльності військовослужбовців.

Відповідно до 4.2 ст. 1 Закону України №393/96-ВР військовослужбовці, працівники органів внутрішніх справ і державної безпеки, а також особи рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України мають право подавати звернення, які не стосуються їх службової діяльності.».

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до абзацу 1 статті 1-1 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XІІ), законодавство про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей базується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022 року воєнний стан продовжено до 25.04.2022 року.

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженого Законом України №2212 від 21.04.2022 року воєнний стан продовжено з 25.04.2022 року на 30 діб.

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України від 22 травня 2022 року

№ 2263-IX воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України від 15 серпня 2022 року

№ 2500-IX воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України 16 листопада 2022 року № 2738-IX воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України від 7 лютого 2023 року №2915-IX воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Указом Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженого Законом України № 3057-IX від 02.05.2023 воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин з 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28 лютого 2022 року прийнято постанову №168, пунктом 1 якої (в первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 зазначеної Постанови КМУ №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

В подальшому до пункту 1 вказаної постанови вносилися зміни, зокрема постановами Кабінету Міністрів України від 07 березня 2022 року №217, від 22 березня 2022 року №350, від 01 квітня 2022 року №400, при цьому вказані зміни застосовувались з 24 лютого 2022 року, а розмір додаткової винагороди залишався незмінним 30000 гривень щомісячно та 100000 гривень особам, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до Постанови КМУ №217 від 07.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», виключивши в абзаці першому слова (крім військовослужбовців строкової служби)».

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №217 від 07.03.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Постановою КМУ №350 від 22.03.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», доповнивши абзац перший після слів та поліцейським словами, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка.

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №350 від 22.03.2022 вона набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до Постанови КМУ №754 від 01.07.2022 внесено зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в абзаці першому слова «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби, що розташовані в межах адміністративно-територіальних одиниць, на території яких надається допомога в рамках Програми є Підтримка» замінено словами «які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)»; після слова щомісячно доповнено словами (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 червня 2022 року.

У відповідності до Постанови КМУ №793 від 07.07.2022 внесені наступні зміни до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»:

«У пункті 1:

1) в абзаці першому слова і цифри додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно замінити словами і цифрами додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць».

Згідно з пунктом 2 Постанови КМУ №793 від 07.07.2022 вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 1 Постанови КМУ №168 (в чинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови КМУ№ 168 (в чинній редакції) установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

Порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022р. (далі Окреме доручення), яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022 р.

При цьому, суд зазначає, що оскільки довідка військовою частиною НОМЕР_2 складено 31.08.2022 року, тобто після прийняття Окремому дорученні №912/з/29 від 23.06.2022 р., доводи представника позивача щодо того, що положення вказаного доручення не застосовуються до спірних правовідносин є необґрунтованими.

За приписами п.3 Окремого доручення передбачено, що райони ведення бойових дій визначати відповідними рішенням (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувачі Збройних Сил України, а склад діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави відповідними рішеннями (наказами, директивами. розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України або начальника Генерального штабу Збройних Сил України.

Окремо, відповідними рішеннями (наказами, директивами, розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил України визначати інші райони ведення бойових дій (у т.ч. повітряного простору), в яких також здійснювалися заходи з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії з визначенням конкретного місця та часу їх проведення.

Документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

Генеральному штабу Збройних Сил України довести до військ затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України перелік органів військового управління (штабів угрупування військ (сил) або штабів тактичних груп), включених до складу діючих угрупувань військ (сил) Сил оборони держави, що мають право видавати довідки про підтвердження безпосередньої участі у бойових діях або заходах відряджених до цих органів військовослужбовців за формою, наведеною в додатку № 4 до цього доручення.

Пунктом 4 Окремого доручення визначено, що керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних групи, командирам військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цього доручення.

У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній термінів безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведено« і додатку № 2 до цього доручення.

У підставах про видання таких довідок (додаток № 1 додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Надати право керівникам органів військового управління, угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, перелік яких затверджено Головнокомандувачем Збройних Сил України або начальником Генерального штабу Збройних Сил України, включати до таких довідок безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах починаючи з 24 лютого 2022 року.

Також, згідно до п.5 наведеного Окремого доручення встановлено, що виплату додаткової винагороди в розмірі 100000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів п. 6 Окремого доручення.

Як зазначено позивачем, протягом часу несення військової служби з березня 2022 року по 31 серпня 2022 року не отримував виплату у розмірі 100000 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у відповідних заходах.

Разом з тим, позивач вказує, що на його усні звернення отримував відмову у виплаті вказаних коштів з огляду на відсутність підстав.

В свою чергу, як вказує представник відповідача, та вбачається з матеріалів справи безпосереднім командиром позивача не подавався рапорт щодо участі позивача у бойових діях або заходах за спірний період, не вносились записи в журнал обліку бойових дій, бойового донесення, тощо, та, як наслідок не видавався наказ командиром військової частини про виплату додаткової винагороди.

Таким чином, оскільки наказ про виплату додаткових винагород стосовно позивача не видавався у відповідача не було підстави для здійснення таких виплат.

Між тим, визначальним в даному спорі є те, що жодних доказів надання відповідачу довідки про безпосередню участь у бойових діях у спірні періоди позивачем не надано, а додана до адміністративного позову копія довідки, за твердженням представника відповідача, складена з недоліками.

Крім того, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №257 від 04.08.2022 року з метою уточнення та перевірки правильного оформлення та відповідності до керівних документів довідок про прийняття безпосередньої участі в бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі у стримуванні збройної агресії військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та інших документів особового складу військової частини НОМЕР_1 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , які набули право для отримання додаткової винагороди в розмірі до 100000 грн, утворено постійно діючу внутрішньо-перевірочну комісію.

Однак, внаслідок того, що позивачем не подано до військової частини НОМЕР_1 оригінал довідки від 31.08.2022 року №4094 про безпосередню участь у бойових діях та заходах у спірний період, комісію не здійснено перевірки, зазначеної у довідці інформації та не складено акт, пропозиції щодо перевіряємого документу.

Стосовно звернення до відповідача з листом щодо виплати додаткової винагороди, суд зазначає таке.

Так, порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений Положенням "Про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України", затвердженим Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 (далі - Положення), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до абз. 2 п. 12 Положення право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначено у Статуті внутрішньої служби ЗСУ, затвердженому Законом України Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV.

Відповідно до ст. 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Однак, ОСОБА_1 звернувся до військової частина № НОМЕР_10 із зверненням щодо надання інформації, яка стосується службових питань відповідно до Закону України «Про звернення громадян», у зв`язку з чим отримав лист, яким роз`яснено порядок звернення з порушеного питання.

Докази звернення позивача до безпосереднього начальника з наданням оригіналу довідки від 31.08.2022 року №4094 під час розгляду справи до суду не надано, як не надано і доказів надання до військової частини НОМЕР_1 документів, підтверджуючих участь ОСОБА_1 у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки позивач не звернувся до відповідача у встановленому Законом порядку з метою вирішення службового питання, у діях відповідача відсутні протиправні дії.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21,22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_11 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_12 ).

Суддя П.П. Марин

.