Справа № 340/4328/22ДСК
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 червня 2023 року м. Дніпросправа № 340/4328/22ДСК

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стахєєва Олександра Олексійовича на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року (суддя Притула К.М.) в справі № 340/4328/22ДСК за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу від 29 липня 2022 року № 96ДСК «Про результати проведення службового розслідування за фактом залишення бойових позицій та відмови діяти зброєю військовослужбовцями в.ч. НОМЕР_1 » в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вважає висновок суду першої інстанції про правомірність накладення дисциплінарного стягнення через відсутність доказів правомірності залишення бойових позицій безпідставним, позаяк судом першої інстанції не досліджено рапорт командира роти ОСОБА_2 від 30 травня 2022 року, яким підтверджено факт залишення бойових позицій позивачем за наказом командира роти, якому підпорядковувався позивач.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 29 травня 2022 року надійшла усна інформація командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 та рапорт заступника начальника штабу з мобілізаційної роботи військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_4 від 29 травня 2022 року №963 про те, що перебуваючи в районі селища Борівське, 29 травня 2022 року самовільно залишили бойові позиції 89 військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , зокрема, 31 військовослужбовець мінометної батареї, 3 військовослужбовця командного пункту, 53 військовослужбовці 3 стрілецької роти та 2 військовослужбовця 4 стрілецької роти.

29 травня 2022 року за №652 до ІНФОРМАЦІЯ_2, ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та Луганського ВСП м. Сєвєродонецька направлено доповідь про подію, кримінальне правопорушення, яке скоєне військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 .

02 червня 2022 року Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління ДБР до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000345 внесено відомості за фактом вчинення 89-ма військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 КК України (самовільне залишення поля бою або відмова діяти зброєю).

У ході службового розслідування встановлено, що увечері 28 травня 2022 року зведений підрозділ без відповідного наказу керівництва батальйону зі зброєю та боєкомплектом залишив бойові позиції та зосередився у загальноосвітній школі селища. Зі слів особового складу зведеного підрозділу, близько 20.00 год. школа була піддана мінометному обстрілу ворога. Відповідно до їх пояснень після обстрілу «З метою збереження життя особового складу, було прийнято колективне рішення висунутись до пункту тимчасової дислокації батальйону, у м. Костянтинівка», що і було ними здійснено лише з особистою стрілецькою зброєю та боєкомплектом в магазинах до автоматів. У подальшому вихід зведеного підрозділу до околиць м. Лисичанська відбувся в пішому порядку в ніч з 28 на 29 травня 2022 року. До «Шанхайського пляжу», розташованого на північній околиці м. Костянтинівка, підрозділ прибув 29 травня 2022 року близько другої половини дня та перебував там.

Відповідачем зроблено висновок, що в діях військовослужбовців, зокрема ОСОБА_1 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 429 «Самовільне залишення поля бою або відмова діяти зброєю», ч. 4 ст. 402 «Непокора» та ч. 4 ст. 408 «Дезертирство» Кримінального кодексу України.

Також в діях військовослужбовців вбачаються порушення статей 111, 112-1, 119, 123,125, 127, 128 та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

Окремо зазначено, що своїми діями військовослужбовці даного зведеного підрозділу (зокрема, позивач) на чолі з командиром роти порушили вимоги бойового розпорядження командира батальйону №5 ДСК від 24 травня 2022 року.

За результатами службового розслідування складено акт службового розслідування за фактом залишення бойових позицій та відмови діяти зброєю військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 .

Матеріали службового розслідування, результати якого оформлені актом службового розслідування, містять письмові пояснення ОСОБА_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 29 липня 2022 року № 96/ДСК «Про результати проведення службового розслідування за фактом залишення бойових позицій та відмови діяти зброєю військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 », зокрема, наказано за грубе порушення ст. 125 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, невиконання вимог бойового розпорядження командира батальйону №5ДСК (витяг у єдиному примірнику) від 24 травня 2022 року, що виявилось у самовільному залишенні військовослужбовцями батареї бойових позицій, молодшим сержантам, зокрема, ОСОБА_1 , командиру 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, накласти дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «ґ» ст. 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, - попередження про неповну службову відповідність.

Суд першої інстанції вважав, що командир відділення підпорядковується командиру взводу та головному сержантові взводу і є безпосереднім начальником особового складу відділення.

Однак, молодший сержант ОСОБА_1 та його підрозділ на чолі із командиром підрозділу покинули бойові позиції, чим порушив норми Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, оскільки виконання завдань, визначених у бойовому розпорядженні командира батальйону № 5 ДСК від 24 травня 2022 року, відповідали його обов`язкам як командира відділення та полягали у веденні бойових дій при здійсненні відсічі збройної агресії Російської Федерації у складі батальйону.

Тому суд першої інстанції дійшов до висновку, що командир відділення в цілому відповідає за успішне виконання завдань своїм відділенням, його підготовку, експлуатацію та утримання в справному стані озброєння, відтак ОСОБА_1 як командир відділення був зобов`язаний виконувати бойовий наказ командира частини та забезпечити його виконання підпорядкованим особовим складом.

Суд першої інстанції погодився з позицією відповідача, що попри гіпотетичний наказ на відступ командира 3 стрілецької роти, позивач повинен був усвідомлювати відповідальність за невиконання раніше поставленого бойового завдання, покидання поля бою, а також подальших відмов повернутись до виконання бойових завдань чи здати зброю.

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність наявності дисциплінарного проступку у діях позивача, а саме неналежне виконання військовослужбовцем своїх функціональних обов`язків.

Суд визнає приведений висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу на посаді командира 2 стрілецького відділення стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , має спеціальне (військове) звання молодший сержант.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29 травня 2022 року №82 (а.с. 35-39 т.2) призначено службове розслідування за фактом самовільного залишення поля бою та відмовою діяти зі зброєю 31 військовослужбовцем мінометної батареї, 3 військовослужбовцями командного пункту управління штабу, 53 військовослужбовцями 3 стрілецької роти, 2 військовослужбовцями 4 стрілецької роти.

Актом службового розслідування без дати, затвердженого командиром військової частини НОМЕР_1 , (а.с. 267-304 т.2) встановлено, зокрема, що увечері 28 травня 2022 року зведений підрозділ без відповідного наказу керівництва батальйону зі зброєю та боєкомплектом залишив бойові позиції та зосередився у загальноосвітній школі селища. Зі слів особового складу зведеного підрозділу близько 20.00 год. школа була піддана мінометному обстрілу ворога. Відповідно до їх пояснень після обстрілу «з метою збереження життя особового складу, було прийнято колективне рішення висунутись до пункту тимчасової дислокації батальйону, у м. Костянтинівка», що і було ними здійснено лише з особистою стрілецькою зброєю та боєкомплектом в магазинах до автоматів.

В акті службового розслідування зроблено висновок, що військовослужбовці зведеного підрозділу на чолі із командиром роти вчинили неправомірні дії, що виразились у самовільному залишенні бойових позицій, чим порушили норми Статуту внутрішньої служби ЗСУ, такі дії мають ознаки кримінального правопорушення, тому неправомірні дії військовослужбовців слід вважати підтвердженими в ході службового розслідування.

Запропоновано притягнути, зокрема, молодшого сержанта ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності в вигляді попередження про неповну службову відповідність (пункт 56 додатку до акту службового розслідування).

Пунктом 4 наказу командира військової частина НОМЕР_1 від 29 липня 2022 року № 96/ДСК за грубе порушення статті 125 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, що виявилось у самовільному залишенні військовослужбовцями батареї бойових позицій, зокрема, не молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти, накладено дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «ґ» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, - попередження про неповну службову відповідність (а.с. 305-315 т.2).

Згідно з рапортом командира 3 стрілецької роти ОСОБА_2 від 30 травня 2022 року (а.с. 160-164 т.2), зважаючи на знищення фортифікаційних споруд, втрату особового складу, відсутність підтримки, з метою збереження особового складу ним прийнято рішення про передислокацію військовослужбовців 3 роти в м. Костянтинівка.

Спірним під час апеляційного перегляду справи є доведеність наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 2 якого встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначається Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, яким також регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ).

Статтею 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Стаття 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначає, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Частиною третьою статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

Абзацом першим статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Тобто дисциплінарним правопорушенням визнається як невиконання чи неналежне виконання військовослужбовцем своїх службових обов`язків, так й порушення військової дисципліни чи громадського порядку.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

За положеннями статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Дотримання порядку проведення службового розслідування не є спірним під час апеляційного перегляду справи.

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Таким чином, притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності можливе у разі доведеності вини військовослужбовця.

Виходячи з висновку акту службового розслідування, підставою накладення на позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність стало грубе порушення позивачем статті 125 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, що виявилось у самовільному залишенні військовослужбовцями батареї бойових позицій.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби).

Статтями 5 - 8 Статуту внутрішньої служби встановлено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

Згідно зі статтею 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, серед яких:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання.

За положеннями статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Статтею 26 Статуту внутрішньої служби передбачено, що військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в:

наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця;

наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази;

забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців (стаття 29 Статуту внутрішньої служби).

Згідно зі статтею 30 цього Статуту начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

За змістом статті 35 Статуту внутрішньої служби накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості. За крайньої потреби командир (начальник), старший за службовим становищем, ніж безпосередній начальник, може віддати наказ підлеглому, минаючи його безпосереднього начальника, про що повідомляє безпосереднього начальника підлеглого чи наказує підлеглому особисто доповісти своєму безпосередньому начальникові.

Наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, у тому числі з використанням технічних засобів зв`язку.

Наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Статтею 36 Статуту внутрішньої служби передбачено, що командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

За віддання і виконання явно злочинного наказу (розпорядження) винні особи притягаються до відповідальності згідно із законом.

Відповідно до абзацу другого та третього статті 37 цього Статуту військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Позивач ОСОБА_1 має військове звання молодший сержант, є командиром 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно зі статтею 125 Статуту внутрішньої служби командир відділення в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання відділенням завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців відділення, їх військову дисципліну, морально-психологічний стан, охайний зовнішній вигляд, стройову та фізичну підготовку, правильне зберігання, експлуатацію і утримання в належному стані озброєння, техніки та іншого майна відділення.

Командир відділення підпорядковується командиру взводу та головному сержантові взводу і є безпосереднім начальником особового складу відділення.

Командир відділення, як встановлено статтею 126 цього Статуту, зокрема, зобов`язаний: підтримувати бойову готовність особового складу, озброєння і техніку відділення; знати тактику дій відділення в різних видах бою, вміло командувати особовим складом під час виконання завдань за призначенням; досконало знати і вміло володіти всіма видами озброєння і техніки відділення; знати керівні документи з бойової підготовки, надавати пропозиції головному сержантові взводу щодо планування, організації, проведення заходів із бойової підготовки та заходів з удосконалення рівня індивідуальної підготовки військовослужбовців відділення; доповідати головному сержантові взводу стосовно проблемних питань проходження військової служби особовим складом відділення, надавати заявки головному сержантові взводу щодо всебічного забезпечення військовослужбовців відділення; забезпечувати додержання особовим складом відділення військової дисципліни, виконання правил носіння військової форми одягу, доповідати головному сержантові взводу про застосовані ним заохочення і накладені на військовослужбовців відділення стягнення; забезпечувати виконання розпорядку дня особовим складом підрозділу, вживати заходів для запобігання вчиненню правопорушень військовослужбовцями відділення; негайно доповідати командирові взводу та головному сержантові взводу про надзвичайні події у відділенні, факти порушення військової дисципліни, випадки втрати чи несправності озброєння, техніки та інших матеріальних засобів; виховувати поважне ставлення особового складу відділення до військової служби та свого військового фаху, розвивати в них патріотичні почуття та моральну готовність до захисту держави; забезпечувати правильне зберігання і експлуатацію озброєння, техніки та іншого майна відділення, стежити за їх наявністю та утриманням в належному стані, за правильним припасуванням військовослужбовцями спорядження і екіпірування та його обслуговуванням, щодня проводити їх огляд, перевірку наявності та справності, виховувати в особового складу дбайливе ставлення до них; контролювати наявність озброєння і техніки протягом занять (навчань), виконання завдань за призначенням, доповідати командирові взводу та головному сержантові взводу щодо втрат серед особового складу, втрат та пошкодження озброєння і техніки, потреби в їх евакуації та поповненні (відновленні); перевіряти наявність особового складу та наявність, стан і комплектність озброєння, техніки, боєприпасів, навчально-тренувальних, імітаційних та бойових засобів, іншого майна після закінчення занять (стрільб, навчань), виконання завдань за призначенням, проводити технічне обслуговування озброєння і техніки, чищення зброї і шанцевого інструменту, організовувати поповнення боєприпасів та інших матеріально-технічних засобів; здійснювати збір та надання головному сержантові взводу інформації про досвід, отриманий особовим складом під час виконання завдань за призначенням, використовувати його з метою підвищення ефективності виконання покладених на відділення завдань, збереження життя і здоров`я особового складу.

В порушення зазначених вимог Статуту внутрішньої служби командир 2 стрілецького відділення молодший сержант ОСОБА_1 та його підрозділ на чолі із командиром підрозділу покинули бойові позиції, не виконавши завдання, визначені у бойовому розпорядженні командира батальйону № 5 ДСК від 24 травня 2022 року, які відповідали обов`язкам позивача як командира відділення та полягали у веденні бойових дій при здійсненні відсічі збройної агресії Російської Федерації у складі батальйону.

Відповідно є правильним висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні дисциплінарного правопорушення, яке полягає у самовільному залишенні бойових позицій, та про правомірність накладення на позивача дисциплінарного стягнення пунктом 4 наказу командира військової частина НОМЕР_1 від 29 липня 2022 року № 96/ДСК у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Основним доводом апелянта є неврахування судом першої інстанції того факту, що наказ про залишення бойових позиції видано командиром 3 стрілецької роти ОСОБА_5 , а позивач як підлеглий не може відповідати за віддані командуванням роти накази.

Проте суд відхиляє такі доводи з огляду на наступне.

По-перше, судом першої інстанції враховано позицію позивача щодо наявності наказу командира 3 стрілецької роти про залишення бойових позицій, надана цьому факту оцінка, яка полягає у тому, що попри гіпотетичний наказ на відступ командира 3 стрілецької роти, позивач повинен був усвідомлювати відповідальність за невиконання раніше поставленого бойового завдання, покидання поля бою, а також подальших відмов повернутись до виконання бойових завдань чи здати зброю.

По-друге, позивач як командир відділення у воєнний час відповідає за успішне виконання відділенням завдань за призначенням. При цьому в силу статтей 36 та 37 Статуту внутрішньої служби позивач мав право не виконувати наказ, який суперечить наказу (бойовому розпорядженню) командира батальйону № 5 ДСК від 24 травня 2022 року.

Суд зазначає, що позивач як командир відділення в цілому відповідає за успішне виконання завдань своїм відділенням, його підготовку, експлуатацію та утримання в справному стані озброєння, тому він як командир відділення був зобов`язаний виконувати бойовий наказ командира частини та забезпечити його виконання підпорядкованим йому особовим складом.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки ця справа стосується питання прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, а позивач не є службовою особою, яка у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займає відповідальне та особливо відповідальне становище, ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 1 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Стахєєва Олександра Олексійовича на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року в справі № 340/4328/22ДСК залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11 січня 2023 року в справі № 340/4328/22ДСК за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати ухвалення 12 червня 2023 року та відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 12 червня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко