Справа № 160/11651/22
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить:
- зобов`язати відповідача-2 зарахувати позивачу до загального стажу періоди роботи: з 14.11.1988 року по 29.08.1989 року (0 років 9 місяців 16 днів) на посаді муляра в кооперативі Силікат, з 13.09.1994 року по 07.04.1995 року (0 років 6 місяців 26 днів) на посаді фінансового директора у ТОВ Кришар, з 01.11.1996 року по 21.04.1997 року (0 років 5 місяців 21 день) на посаді контролера у фірмі Пікнік;
- зарахувати позивачу до загального страхового стажу роботи періоди здійснення підприємницької діяльності: з 01.10.2005 року по 31.12.2005 року, з 01.01.2006 року по 31.12.2006 року, з 02.02.2007 року по 31.12.2007 року, з 01.01.2008 року по 31.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року, з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року, з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, з 01.01.2010 року по 31.12.2011 року як два роки 0 місяців 0 днів;
- зобов`язати відповідача-2 з 24.01.2022 року призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
- зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач-1) з 24.01.2022 року нарахувати та виплатити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
В обґрунтування позову зазначено, що 24.01.2022р. позивач звернувся через портал для надання електронних послуг Пенсійного фонду України до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням ГУ ПФУ у в Одеській області від 01.02.2022 р. №11 «Про відмову у призначенні пенсії» позивачу відмовлено в призначені пенсії.

Відповідно до рішення страховий стаж Позивача становить 23 роки 11 місяців, при необхідному страховому стажі у 28 років.

Так, до страхового стажу не зараховано період роботи з 14.11.1988р. по 29.08.1989р. у кооперативі «Сілікат», оскільки наявне необумовлене виправлення у даті наказу про зарахування на роботу, з 13.09.1994р. по 07.04.1995р. у ТОВ «Кришар», оскільки відсутній підпис відповідальної особи, що засвідчили запис про звільнення та період роботи з 01.11.1996р. по 21.04.1997р. у фірмі «Пікнік», оскільки відсутня посада та ПІБ відповідальної особи, що засвідчила запис про звільнення».

Окрім того, відповідачем-2 не зараховано до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.10.2005р. по 31.12.2005р., з 01.01.2006р. по 31.12.2006р., з 02.02.2007р. по 31.12.2007р., з 01.01.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. оскільки, відсутні відомості про сплату ОСОБА_1 страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірах, що не менші на мінімальний страховий внесок

Позивача вважає рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 01.02.2022р. №11 про відмову у призначенні пенсії протиправним, тому звернувся з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 09.08.2022р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.

На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 29.08.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Відповідачем-2 до суду подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечує проти заявлених позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі зазначає, що під час розгляду поданих позивачем документів було встановлено, що загальний страховий стаж складає 23 роки 11 місяців, що є недостатнім для призначення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФУ у в Одеській області №11 від 01.02.2022р. позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Враховуючи те, що у позивача був відсутній встановлений законодавством необхідний страховий стаж, у ГУ ПФУ у в Одеській області були відсутні правові підстави для прийняття будь-якого іншого рішення, окрім як про відмову у призначенні пенсії.

Крім того, щодо не зарахування періоду з 14.11.1988р. по 29.08.1989р. відповідачем-2 зазначено, що запис №16 про звільнення позивача внесено 26.01.1982р. містить виправлення, внесені у спосіб, що суперечить законодавству.

Щодо періодів з 13.09.1994р. по 07.04.1995р. та з 01.11.1996р. по 21.04.1997р. відповідачем-2 було зазначено, що запис №30 у трудовій книжці позивача про звільнення від 07.04.1995р. не засвідчено підписом керівника підприємства.

Також, в порушення зазначеної вимоги, запис №32 про звільнення позивача від 21.04.1997р. не містить відомості про особу, яка внесла такий запис.

Підставою щодо не зарахування до страхового стажу періоди здійснення підприємницької діяльності з 01.10.2005р. по 31.12.2005р., з 01.01.2006р. по 31.12.2006р., з 02.02.2007р. по 31.12.2007р., з 01.01.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., з 01.01.2016р. по 31.12.2016р. стали відсутні відомості про сплату ОСОБА_1 страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у розмірах, що не менші на мінімальний страховий внесок, у відповідача-2 були відсутні правові підстави для зарахування спірних періодів до страховою стажу Позивача.

ГУ ПФУ у Дніпропетровській області подано клопотання про продовження строку для надання відзиву, обґрунтоване необхідністю в отриманні документів стосовно ведення підприємницької діяльності позивача, які знаходяться на зберіганні у структурних підрозділах.

Ухвалою суду від 23.09.2022р. клопотання ГУ ПФУ у Дніпропетровській області про продовження строку для надання відзиву по справі задоволено.

Відповідачем-1 до суду подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого заперечує проти заявлених позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі зазначає, що на момент звернення за призначенням пенсії позивачу виповнилось 60 років, відповідно до ст.26 Закону України №1058-IV починаючи з 01.01.2018р. право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2021р. по 31.12.2021р. не менше 28 років.

Розглянувши усі наявні документи та враховуючи дані реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, на момент звернення за призначенням пенсії загальний стаж позивача складає 23р. 11м. (при необхідних 28р.)

Рішення про відмову в призначенні пенсії від 01.02.2022р. №11, прийнятому ГУ ПФУ в Одеській області, повідомлено позивача про відсутність загального страхового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України №1058-IV (позивач має 23р. 11 м. при необхідних 28 р.), відповідно, дата з якої позивач матиме право на пенсійну виплату 26.03.2024р.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 24.01.2022р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області через портал для надання електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. У додаток до заяви позивачем надані: диплом, трудова книжка НОМЕР_1 , військовий квиток НОМЕР_2 , довідки про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній вих. №1026 від 27.07.2020р., довідки з архівного відділу виконкому Криворізької міської ради, від 22.03.2021р. №Д- 568 та від 16.08.2021р. №Д-2645 та вих. №460781 від 16.08.2021р. виданою ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця серії В01 №076238, довідку про взяття на облік платника податків від 09.07.2002 №661 та лист №10454/6/04-36-79-01-08 від 17.03.2021р., розписки про одержання звіту до Пенсійного фонду України за 2010 рік, 2011 рік, 2012 рік, 2014 рік, 2015 рік, квитанції про сплату податку за 2005 рік, 2006 рік, 2007 рік, 2008 рік, 2009 рік, 2010 рік, 2011 рік, 2012 рік та 2017 рік, звіти суб`єкта малого підприємництва ФОП єдиного податку за I, II, III, IV квартал 2008р., 2009р., свідоцтва про сплату єдиного внеску, патент серії НОМЕР_3 за 2011 рік, заява про виплату пенсії або грошової допомоги.

Також, позивачем надано заяву щодо призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 24.01.2022 року.

Рішенням ГУ ПФУ у в Одеській області №11 від 01.02.2022р. позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, оскільки страховий стаж позивача становить 23 роки 11 місяців, при необхідному страховому стажі у 28 років.

Так, у зазначеному рішенні вказано, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано: період роботи з 14.11.1988р. по 29.08.1989р. у кооперативі «Сілікат», оскільки наявне необумовлене виправлення у даті наказу про зарахування на роботу; період роботи з 13.09.1994р. по 07.04.1995р. у ТОВ «Кришар», оскільки відсутній підпис відповідальної особи, що засвідчили запис про звільнення; період роботи з 01.11.1996р. по 21.04.1997р. у фірмі «Пікнік», оскільки відсутня посада та ПІБ відповідальної особи, що засвідчила запис про звільнення.

З рішення про відмову не зрозумілим залишилось питання щодо зарахування періоду реєстрації позивача, як фізичної особи-підприємця.

04.07.2022р. представник позивача звернулась до відповідача-1 з адвокатським запитом вих.№30/06-Д від 30.06.2022р. для отримання відповідної інформації, щодо зарахування періоду реєстрації позивача фізичною особою-підприємцем та отриманням алгоритму розрахунку.

Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 11.07.2022 року №0400-010304-8/69681 про розгляд запиту повідомлено позивача, що забезпечити надання повної інформації немає можливості, а можливість з`явиться після закінчення воєнного стану введеного відповідно до Указу президента України від 24.02.2022р. №64/2022 року. Проте з алгоритму розрахунку вбачається, що період реєстрації фізичною особою-підприємцем зараховано частково, а саме: з 01.01.2010р. по 31.12.2011р. (1 рік 0 місяців 0 днів) та з 01.01.2017 року по 28.02.107 року (0 років 2 місяці 0 днів).

Відповідач 1 не зарахував позивачу періоди реєстрації фізичної особи підприємцем, а саме: з 01.10.2005р. по 31.12.2005р., з 01.01.2006р. по 31.12.2006р., з 02.02.2007р. по 31.12.2007р., з 01.01.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.

Вважаючи рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 01.02.2022 р. про відмову у призначенні пенсії №11 протиправним, позивач звернувся за захистом свої прав, свобод та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV(далі - Закон України №1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (ст.8 Закону України №1058-IV).

Статтею 1 Закону України №1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ст.11 Закону України №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ст.20 Закону України №1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюється у натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Згідно з ст.24 Закону України №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 1 ст.26 Закону України №1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Тобто, вказаними змінами законодавець передбачив зарахування як до трудового так і до страхового стажу фізичних осіб - підприємців періоди провадження ними господарської діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, незалежно від сум сплачених ними страхових внесків (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Як вже зазначено вище, підприємці при досягненні пенсійного віку мають право на призначення пенсії за віком, проте зарахування підприємницької діяльності до страхового стажу залежить від того, яку систему оподаткування використовував приватний підприємець до виходу на пенсію. Відповідно до цього законодавець визначав перелік документів, які підтверджують зарахування стажу у певні періоди.

Згідно з пп.1 п.3-1 розділу XV Перехідні положення Закону України №1058-IV (з внесеними змінами Законом України №2148-VIII від 03.10.2017р.), чинним з 01.01.2018р. до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із ст.26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Відповідно до п.4 Порядку №637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 по 31.12.2003 зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

За приписами пп.2 п.2.1 розділу П Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

За період роботи, починаючи з 01.01.2004р., структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за №785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 №8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 по 30.06.2000 включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Отже, з аналізу наведених положень слідує, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме з 01.01.2004 по 31.12.2017 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Оформлення такої довідки за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) є обов`язковим відповідно до пункту 2.1. розділу ІІ Порядку №22-1.

Пунктом 1 ч. 2 ст.22 Закону України №1058-IV передбачено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом.

Абзацом 5 ч.1 ст.40 Закону України №1058-IVвизначено, що заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 01.07.2000 враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 01.07.2000 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Такі висновки суду відповідають правовій позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.10.2018 у справі №643/20104/15-а, де суд констатував, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Відповідно до довідки Криворізької північної ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.03.2021р. №10454/6/04-36-79-01-08 ОСОБА_1 взятий на облік як фізична особа підприємець 04.07.2002р. Згідно відомостей єдиного державного реєстру припинив діяльність, як фізична особа підприємець 27.02.2017р.

У період з 04.07.2002р. по 01.01.2003р. перебував на загальній системі оподаткування.

У період з 01.01.2003р. по 31.12.2009р. на спрощеній системі оподаткування єдиний податок.

У період з 01.01.2010р. по 27.02.2017р. на загальній системі оподаткування.

Відповідач у свою чергу зазначає, що в періоди 2005-2009, 2012-2016р. відсутня сплата внесків у будь-якому розмірі.

Верховною Радою України 04.07.2013р. прийнято Закон України №406-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», яким внесено зміни до Закону України від 08.07.2010р. №2464 «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон України №2464) в частині повноважень Міндоходів.

Так, з 01.10.2013р. функції з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування перейшли до органів Міндоходів в повному обсязі.

Повноваження Пенсійного Фонду України щодо адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у частині прийняття та обробки звітних форм з ЄВС та обліку сплати ЄВС продовжено до 30 вересня 2013р.

Порядок застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності в період провадження підприємницької діяльності позивачем був передбачений Указом Президента України №727/98 Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва.

Для фізичних осіб - суб`єктів малого підприємництва ставки єдиного податку для самостійного здійснення підприємницької діяльності встановлюються місцевими радами у фіксованому розмірі, залежно від виду діяльності, в межах від 20 до 200 грн. на місяць (ст.2 Указу №727/98 (727/98).

Статтею 2 Указу №727/98 (727/98) визначено, що фізична особа - суб`єкт підприємницької діяльності сплачує єдиний податок щомісяця на окремий рахунок відділень Держказначейства України, які наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку в таких розмірах:

до місцевого бюджету - 43%;

до Пенсійного фонду України - 42%;

на обов`язкове соціальне страхування - 15% (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4%) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства в зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Розмежування та перерахування коштів до місцевих бюджетів та позабюджетних фондів здійснюють органи Держказначейства України за місцем реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, який сплачує єдиний податок, згідно з Порядком №107.

Розподіл суми єдиного податку суб`єктів малого підприємництва між держбюджетом, місцевими бюджетами, Пенсійним фондом України, фондами соціального страхування у співвідношенні, встановленому Указом №727/98 (727/98), здійснюють відділи розмежування та оперативно-аналітичного обліку державних доходів територіальних відділень.

Так, сплата страхових внесків (єдиного внеску) Позивачем підтверджується:

За 2005 рік (7 місяців загального страхового стажу): квитанціями від №141 від 27.05.2005, №235 від 17.06.2005, №28 від 19.07.2005, №188 від 19.08.2005, №8366/073/6360731від 20.09.2005р., від 20.10.2005р. №8366/073/6360731, від 22.11.2005р. №8366/073/6360731 та Свідоцтвом про сплату єдиного внеску серія В №262453 від 20.12.2004р. (діяло 2005 рік);

За 2006 рік (11 місяців загального страхового стажу): квитанціями від 20.12.2005 р. №8366/073/6360732, №8366/073/6360731 від 30.01.2006 р., від 15.02.2006 р. №8366/073/6360731, від 24.03.2006р. №8366/073/6360731, від 03.05.2006р. №8366/073/6360731, від 19.05.2006р. №8366/073/6360731, від 21.06.2006р. №8366/073/6360731, від 19.07.2006р. №8366/073/6360732, від 23.08.2006р. №8366/073/6360731, від 19.09.2006р. №8366/073/6360731, від 22.11.2006р. №8366/073/6360731;

За 2007 рік (12 місяців загального страхового стажу): квитанціями від 14.12.2006р. №8366/073/6360731, від 23.01.2007р. №8366/073/6360731, від 20.02.2007р. №8366/073/6360731, від 20.03.2007р. №8366/073/6360731, від 17.04.2007р. №8366/073/6360731, від 18.05.2007р. №8366/073/6360731, від 19.06.2007 №8366/073/6360731, від 14.08.2007р. №8366/073/6360731, від 14.09.2007р. №8366/073/6360731, від 19.10.2007р. №8366/073/6360732, від 21.11.2007р. №8366/073/6360731 та Свідоцтвом про сплату єдиного внеску серія Д №404633 від 24.12.2006р. (діяло 2007 рік);

За 2008 рік (12 місяців загального страхового стажу): квитанціями від 12.12.2007р. №8366/073/6360731, від 21.01.2008р., від 19.02.2008р. №8366/073/6360731, від 19.03.2008р. №8366/073/6360731, від 05.05.2008р. №8366/073/6360731, від 19.05.2008р. №8366/073/6360731, від 19.06.2008р. №8366/073/6360731, від 18.08.2008р. №8366/073/6360731, від 19.09.2008р. №8366/073/6360731, від 06.10.2008р. №8366/073/6360731, від 21.10.2008р. №8366/073/6360731, свідоцтво про сплату єдиного внеску серія Е №452937 від 21.12.2007р. (діяло 2008 рік), звітам суб`єкта малого підприємництва ФОП єдиного податку за I, II, III, IV квартал 2008р.;

За 2009 рік (12 місяців загального страхового стажу): звітами суб`єкта малого підприємництва ФОП єдиного податку за I, II, III, IV квартал 2009р.;

Далі, з 01.01.2010 по 27.02.2017 року, відповідно до довідки Криворізької північної ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 17.03.2021р. №10454/6/04-36-79-01-08 позивач перебував на загальній системі оподаткування та згідно доповідної записки №74822/01-16 від 22.09.2022 єдиний соціальний внесок за цей час був сплачений за 2011 рік у розмірі 4010,3 грн., у 2012-2013 внесків не надходило. Те ж саме підтверджується відповідно до призначення платежу у наданих позивачем квитанціях.

Отже, до загального страхового стажу Позивача відповідно до сплачених страхових внесків підлягають зарахуванню: за 2005 рік 3 місяці страхового стажу (відповідно до позовних вимог з 01.10.2005 до 31.12.2005), за 2006 рік - 11 місяців загального страхового стажу, за 2007 рік - 12 місяців загального страхового стажу, за 2008 рік - 12 місяців загального страхового стажу, за 2009 рік - 12 місяців загального страхового стажу; 2011 рік - 12 місяців загального страхового стажу.

Доказів стосовно здійснення внесків позивачем з 01.01.2010р. по 31.12.2010р., 01.01.2012р. по 31.12.2012р., з 01.01.2013р. по 31.12.2013р., з 01.01.2014р. по 31.12.2014р., з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що період провадження ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 01.10.2005 до 31.12.2005, з 01.01.2006р. по 31.12.2006р., з 02.02.2007р. по 31.12.2007р., з 01.01.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., з 01.01.2011р. по 31.12.2011р., слід зарахувати до страхового стажу останнього.

Щодо зарахування періоду роботи з 14.11.1988р. по 29.08.1989р. на посаді муляра в кооперативі Силікат, з 13.09.1994р. по 07.04.1995р. на посаді фінансового директора у ТОВ «Кришар», з 01.11.1996р. по 21.04.1997р. на посаді контролера у фірмі «Пікнік», суд виходить з наступного.

Згідно з записами трудової книжки НОМЕР_4 ОСОБА_1 в період з 14.11.1988р. по 29.08.1989р. працював муляром в кооперативі «Силікат», з 13.09.1994р. по 07.04.1995р. працював фінансовим директором у ТОВ «Кришар» та з 01.11.1996р. по 21.04.1997р. працював контролером у фірмі «Пікнік».

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV набрав чинності 01.01.2004р. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XIІ (далі - Закон України №1788-XIІ) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до ст.62 Закону України №1788-XIІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Подібна правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 04.02.2021 у справі №439/905/17, від 09.06.2021 у справі №488/3973/13-а.

Таким чином, суд зауважує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

На час первісного заповнення діяв порядок ведення трудових книжок, який був передбачений положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 №252 із змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990) (далі - Інструкція №162).

Відповідно до пункту 2.2 вказаної Інструкції у трудову книжку, зокрема, вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції №162 всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виробляються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938р.) записується: « 1984.05.01», у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975р.; « 05.01.1984».

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Пунктами 2.5 та 2.7 Інструкції №162 передбачено, що у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення на іншу постійну роботу, про нагородження та заохочення та ін. виправлення проводиться адміністрацією того підприємства, де було внесено відповідний запис. Адміністрація за новим місцем роботи зобов`язана надати працівникові у цьому необхідну допомогу.

Якщо підприємство, яке внесло неправильний або неточний запис, ліквідовано, виправлення вносяться правонаступником, а за його відсутності - організацією, що стоїть вище, якій було підпорядковане ліквідоване підприємство.

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції №162 у розділах «Відомості про роботу», «Відомості про нагородження», «Відомості про заохочення» трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

При необхідності, наприклад, зміни запису відомостей про роботу після вказівки відповідного порядкового номера, дати внесення запису в графі 3 пишеться: «Запис за № таким недійсний. Прийнятий за такою професією (посадою)» і в графі 4 повторюється дата номер наказу (розпорядження) адміністрації, запис з якого неправильно внесено до трудової книжки.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 вказується, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер (пункт 2.26 Інструкції №162).

З даних, які містяться в трудовій книжці, наявна можливість встановити факт роботи позивача у період з 14.11.1988р. по 29.08.1989р. на посаді муляра в кооперативі Силікат, з 13.09.1994р. по 07.04.1995р. на посаді фінансового директора у ТОВ «Кришар», з 01.11.1996р. по 21.04.1997р. на посаді контролера у фірмі «Пікнік».

Враховуючи вказане вище та з огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що період роботи позивача з 14.11.1988р. по 29.08.1989р. на посаді муляра в кооперативі Силікат, з 13.09.1994р. по 07.04.1995р. на посаді фінансового директора у ТОВ «Кришар», з 01.11.1996р. по 21.04.1997р. на посаді контролера у фірмі «Пікнік» підлягає зарахуванню до його страхового стажу. А тому, відповідач, діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення не зарахувавши спірний період роботи позивача до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на підставі частини першої ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області з 24.01.2022р. призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 24.01.2022р. нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 58 Закону України №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій, перерахунку пенсій громадянам, та на свій розгляд розраховувати пенсію позивача, оскільки прийняття рішень про призначення пенсії відноситься до компетенції відповідача, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення та перерахунку пенсії, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», в межах загального строку позовної давності.

Суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 ч.4 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта і владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з 24.01.2022р. нарахувати та виплатити пенсію за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суд враховує, що нарахування та виплата пенсії проводиться з часу призначення пенсії. Отже, ці вимоги наразі є передчасними. Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи на час звернення до суду, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині слід відмовити.

Оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, суд приходить до висновку, що встановлені у справі обставини частково підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а тому позовні вимоги є частково обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Згідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1, ч.4 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно до ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Згідно із п.3 ч.1 ст.129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст.9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, в порядку ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про наявність підстав для присудження на користь позивача судових витрат пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: судового збору у розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст.9, 90, 72-78, 139, 241-246, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії №11 від 01.02.2022р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди роботи: з 14.11.1988р. по 29.08.1989р. (0 років 9 місяців 16 днів) на посаді муляра в кооперативі «Силікат», з 13.09.1994р. по 07.04.1995р. (0 років 6 місяців 26 днів) на посаді фінансового директора у ТОВ «Кришар», з 01.11.1996р. по 21.04.1997р. (0 років 5 місяців 21 день) на посаді контролера у фірмі «Пікнік».

Зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу роботи періоди здійснення підприємницької діяльності: з 01.10.2005 до 31.12.2005, з 01.01.2006р. по 31.12.2006р., з 02.02.2007р. по 31.12.2007р., з 01.01.2008р. по 31.12.2008р., з 01.01.2009р. по 31.12.2009р., з 01.01.2011р. по 31.12.2011р.

Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м.Одеса, вул. Канатна, буд. 82; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яності шість гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст.295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова