Справа № 260/2415/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 рокуСправа № 260/2415/22 пров. № А/857/4448/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці, Державної казначейської служби України та Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та відшкодування шкоди, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2023 року (суддя Гаврилко С.Є., м.Ужгород, повний текст складено 8 лютого 2023 року),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Львівської митниці (далі Митниця), Державної казначейської служби України (далі ДКСУ) та Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 ) в якому просив:

визнати протиправними дії Митниці щодо відчуження транспортного засобу «Volkswagen Touran», реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , рік виготовлення 2016, робочий об`єм циліндрів 1598 см (далі ТЗ) для потреб Збройних Сил України (далі ЗСУ);

стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 вартість ТЗ у розмірі 234416 грн, визначену згідно з актом про примусове відчуження або вилучення майна № 4 від 04.03.2022;

стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями Митниці 30000 грн;

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Митниці щодо видачі (вилучення, передачі) в/ч НОМЕР_1 ТЗ для потреб ЗСУ. Стягнуто з Митниці на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10000 грн. У задоволенні позову у частині інших позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішення, в частині задоволених позовних вимог, його оскаржила Митниця, яка із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у відповідній частині.

В доводах апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не встановив, які саме дії вчинила Митниця відносно ТЗ позивача: вилучення, видача чи передача. Зазначає, що відповідач немає повноважень на вчинення будь-яких дій щодо примусового відчуження майна та таких дій фактично не вчиняла. Більше того, саме дана процедура є примусовою (примусове відчуження майна), й не передбачає ані згоди власника на це, ані особи у якої майно перебуває на зберіганні (якою в даному випадку була Митниця). Всі дії по примусовому відчуженню або вилученню ТЗ здійснювала в/ч НОМЕР_1 . А судом першої інстанції не наведено жодної законодавчої норми, яка б поклала на Митницю обов`язок відмовити чи вчиняти будь-які дії проти вилучення в/ч НОМЕР_1 даного ТЗ.

Позивач відзиву на апеляційну скаргу не подав.

ДКСУ, в/ч НОМЕР_1 в судове засідання не надіслали своїх представників, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача та апелянта, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що Митницею протиправно було видано (вилучено, передано) в/ч НОМЕР_1 ТЗ для потреб ЗСУ, а тому позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди з урахуванням характеру правовідносин сторін, обставин справи та засад розумності і справедливості.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В іншій частині - щодо відмови у задоволенні позову, рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що протоколом про порушення митних правил 27.05.2021 № 0963/209000/21 (далі Протокол) за ознаками вчинення порушення митних правил, передбаченого частиною першою статті 483 Митного кодексу України (далі МК) було тимчасово вилучено ТЗ ввезений громадянином під керуванням водія ОСОБА_2 . У протоколі також зазначено, що отримувачем цього ТЗ є ОСОБА_3 (т.1 а.с.12-14).

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 09 листопада 2021 року, що ухвалена у справі про адміністративне порушення № 461/8515/21 (далі Постанова суду), яка набрала законної сили 29.12.2021, провадження по справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 483 МК закрито. Постановлено вилучений, згідно Протоколу ТЗ, повернути ОСОБА_2 . У Постанові суду також зазначено, що отримувачем цього ТЗ є ОСОБА_3 (т.1 а.с.15-17).

Зі змісту Постанови суду видно, що ОСОБА_2 переміщував на митну територію України ТЗ вартістю 6100 євро; покупцем, платником згідно з договори купівлі-продажу від 17.05.2021 та наданої продавцем квитанції № 261/21 й отримувачем вказаного ТЗ є ОСОБА_4 не був декларантом ТЗ чи його власником, а лише перевізником, що підтверджується нотаріально посвідченою довіреністю від 07.05.2021.

Адвокатом Бориславським А.Л., який діяв від імені ОСОБА_2 , на ім`я начальника Митниці було скеровано заяву від 01.02.2022, якою, долучивши судові рішення у справі №461/8515/21, просив повернути ОСОБА_2 , вилучений згідно з Протоколом ТЗ для ввезення його в Україну з метою розмитнення. Крім того, ОСОБА_5 14.03.2022 та 05.04.2022 звертався до Митниці з аналогічними заявами (т.1 а.с.21-24).

Листом в.о. заступника начальника Митниці від 14.04.2022 № 7.4-3/21/10/7111 на заяву ОСОБА_6 від 05.04.2022 посилаючись на пункт 9.1 «Порядку роботи складу митного органу», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 627 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі МЮУ) 03.07.2012 за № 1097/21409; далі Порядок №627) зазначив, що у зв`язку з введенням в Україні режиму воєнного стану та його подальшим продовженням, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон №389-VIII), Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» (далі Закон № 4765-VI), розпорядження Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил» (далі Розпорядження №186), наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 01.03.2022 № 97 «Про примусове вилучення майна в умовах правового режиму воєнного стану» (акт про примусове відчуження або вилучення майна від 02.03.2022; далі Наказ №97, Акт відчуження майна відповідно) для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану проведено примусове відчуження (вилучення) майна, згідно переліку, в тому числі і ТЗ. Повідомлено про те, що вказане майно буде використовуватись за призначенням з метою виконання заходів, спрямованих на оборону, цивільний захист, громадську безпеку та порядок (т.1 а.с.25).

16.05.2022 ОСОБА_1 звернувся до начальника Митниці та просив надати інформацію про сплачені суми фінансових гарантій, строк, умови та всі документи, які були підставою для вивезення ТЗ з митного складу (т.1 а.с.26).

У відповідь ОСОБА_1 разом з листом від 18.05.2022 № 7.4-3/21/10/9592 були надані копії витягів з Наказу № 97; накладної (вимоги) від 02.03.202 № 80; Акту примусового відчуження. Також повідомлено про підготовку висновку про перерахування згідно із заявою позивача сплачених за попередньою митною декларацією типу ІМ40ЕЕ № UА209250/2021/9538 згідно з квитанцією від 19.05.2021 № 2031323 коштів в сумі 85820 грн з депозитного рахунку Митниці на депозитний рахунок Івано-Франківської митниці (а.с.27).

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

За змістом частини другої статті 353 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) в умовах воєнного або надзвичайного стану майно може бути примусово відчужене у власника з наступним повним відшкодуванням його вартості.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» (далі Указ №64/2022), на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону №389-VIII введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Пунктом 2 Указу № 64/2022 установлено військовому командуванню, зокрема Державній прикордонній службі разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, а в пункті 6 - обласним, Київській міській державним адміністраціям, органам місцевого самоврядування утворити ради оборони та забезпечити сприяння військовому командуванню у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану.

Згідно з частиною 3 Указу № 64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону 389-VIII.

В подальшому, Указом Президента України від 14.03.2022 за №133/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону 389-VIII, внесено часткову зміну статті 1 Указу № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» постановлено на часткову зміну статті 1 Указу № 64/2022, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 № 2263-IX затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб.

В подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними Указами Президента та триває на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону №389-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) примусове відчуження майна, що перебуває у приватній або комунальній власності, вилучення майна державних підприємств, державних господарських об`єднань для потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану в установленному законом порядку та видання про це відповідних документів встановленого зразка є заходами правового режиму воєнного стану, які запроваджуються та здійснюються військовим командуванням разом із військовими адміністраціями або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 17 Закону №389-VIII органи державної влади України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, громадські об`єднання, а також громадяни зобов`язані сприяти діяльності військового командування та військових адміністрацій у запровадженні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану на відповідній території.

Механізм передачі, примусового відчуження або вилучення майна у юридичних та фізичних осіб для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану визначено Законом №4765-VI (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).

Пунктами 1 і 2 частини першої статті 1 Закону №4765- VI визначено:

примусове відчуження майна це позбавлення власника права власності на індивідуально визначене майно, що перебуває у приватній або комунальній власності та яке переходить у власність держави для використання в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану за умови попереднього або наступного повного відшкодування його вартості;

вилучення майна - позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

Рішення про примусове відчуження або вилучення, згідно зі статтею 4 Закону №4765- VI приймається військовим командуванням, погодженим відповідно з Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною, районною, Київською чи Севастопольською міською державною адміністрацією або виконавчим органом відповідної місцевої ради.

У місцевостях, де ведуться бойові дії, примусове відчуження або вилучення майна здійснюється за рішенням військового командування без погодження із зазначеними органами.

Способами примусового відчуження або вилучення майна згідно з приписами статті 3 Закону №4765- VI є :

примусове відчуження майна може здійснюватися з попереднім повним відшкодуванням його вартості або з наступним повним відшкодуванням його вартості;

вилучення майна здійснюється без відшкодування вартості такого майна;

визначено вимоги до акта про примусове відчуження або вилучення майна.

Частиною третьою статті 10 Закону №4765-VI встановлено, що оформлення документів для примусового відчуження або вилучення майна, а також оплата витрат з оцінки майна, яке відчужується, здійснюються військовим командуванням, органом, що прийняв рішення про таке відчуження або вилучення, за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до приписів статті 7 Закону №4765-VI про примусове відчуження або вилучення майна складається акт. Бланк акта про примусове відчуження або вилучення майна (далі - акт) виготовляється за єдиним зразком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

В акті зазначаються: 1) назва військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження або вилучення майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення; 2) відомості про власника (власників) майна: для юридичних осіб - повне найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; для фізичних осіб - прізвище, ім`я, по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів, крім осіб, які з релігійних або інших переконань відмовилися від ідентифікаційного номера, про що мають відповідну відмітку у паспорті; 3) відомості про документ, що встановлює право власності на майно (у разі наявності); 4) опис майна, достатній для його ідентифікації. Для нерухомого майна - відомості про місцезнаходження (адреса), для рухомого майна (наземні, водні та повітряні транспортні засоби) - відомості про реєстраційний номер транспортного засобу, марку, модель, номер шасі, рік випуску та інші реєстраційні дані; 5) сума виплачених коштів (у разі попереднього повного відшкодування вартості майна).

Акт підписується власником майна або його законним представником і уповноваженими особами військового командування та органу, що погодив рішення про примусове відчуження майна, або військового командування чи органу, що прийняв таке рішення, і скріплюється печатками військового командування та/або зазначених органів.

Право державної власності на майно виникає з дати підписання акта. У разі примусового відчуження майна до акта додається документ, що містить висновок про вартість майна на дату його оцінки, яка проводилася у зв`язку з прийняттям рішення про його примусове відчуження.

Отже, після підписання відповідного акта вилучене чи відчужене майно вибуває із приватної власності та переходить у державну власність у порядку, що відповідає вказаній нормі закону. Акт у цьому випадку породжує цивільні права - володіння та користування транспортним засобом, та є правовстановлюючим документом.

Примірник акта та документ, що містить висновок про вартість майна, вручаються під розписку особі, у якої відчужується або вилучається майно, або її уповноваженому представнику.

Як видно з матеріалів справи ТЗ, отримувачем якого був ОСОБА_1 , у зв`язку із не проходженням відповідних митних формальностей при ввезенні його на територію України перебував на зберіганні в приміщенні складу Митниці.

На підставі Наказу №97, винесеного в/ч НОМЕР_1 , що є відповідним рішенням військового командування, що було погоджене з начальником Хмельницької обласної військової адміністрації, вирішено провести примусове відчуження (згідно виправленого «вилучення») автомобільної техніки, яка перебуває у Митниці, зокрема і ТЗ.

Виходячи з наведених правових норм, апеляційний суд вважає за необхідне зауважити, що ухвалюючи оскаржуване рішення суду, суд першої інстанції попри наведені ним правові норми Закону №4765-VI неправильно кваліфікував спосіб примусового відчуження або вилучення майна, так як весь зміст рішення суду зводиться до того, що ТЗ був примусово вилучений, що однак не відповідає визначенню цього поняття в Законі, яке передбачає, що вилучення можливе шляхом позбавлення державних підприємств, державних господарських об`єднань права господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Разом з тим, факт виправлення в Наказі №97 з «відчуження» на «вилучення» майна, не може змінювати сутність спірних відносин, які чітко у відповідності до законодавчих норм вказують, що мало місце «примусове відчуження ТЗ».

Процедура примусового відчуження майна ТЗ, зафіксована Актом примусового відчуження.

При цьому, така процедура відчуження майна не передбачає погодження відповідною обласною державною адміністрацією, в даному випадку як зазначив цей суд - військовою адміністрацією у Львівській області.

Апелянт в апеляційній скарзі слушно зауважує, що нормою частини першої статті 4 Закону №4765-VI не визначено, що погодження відбувається з обласною державною адміністрацією за місцезнаходженням майна. Судом не вмотивовано, чому на його думку погодження має відбуватися саме з обласною державною адміністрацією за місцезнаходженням майна, а чому не за місцем знаходження військової частини як в даному випадку, чи з будь-якою іншою. Вищевказаною нормою передбачено «погодженим відповідно», тобто з органами, зазначеними в цій нормі, а не з «відповідною», тим більше вимог щодо територіальної належності цих органів також не передбачено.

Звідси, також є безпідставними та необґрунтованими висновки суду першої інстанції про те, що Наказ №97 мав бути погодженим із Львівською обласною державною адміністрацією і є легітимним лише в частині щодо вилучення майна, що знаходиться на території відповідної територіальної одиниці Хмельницької області, так як відповідний Наказ №97 є чинним та не скасований у встановленому законом порядку і поза компетенцією Митниці відсутні повноваження давати оцінку легітимності такого Наказу.

Задовольняючи позов у спосіб, що наведений у рішенні, суд фактично поклав всю відповідальність щодо примусового відчуження майна на відповідача, попри те, не встановивши які саме дії вчинила Митниця, щодо спірного ТЗ (видача, вилучення чи передача), які процедурні порушення були допущені Митницею при передачі вказаного ТЗ на виконання Наказу №97 в/ч НОМЕР_1 , як органу, що відповідно до Закону №4765-VI, може вилучати в Митниці лише те майно, яке перебуває у відповідача на праві господарського відання або оперативного управління індивідуально визначеним державним майном з метою його передачі для потреб держави в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану.

В той же час, ТЗ, це майно, яке зберігалося на складі митного органу та, яке належало на праві власності фізичній особі, а не митному органу, про що в/ч НОМЕР_1 було достеменно відомо.

Крім того, суд першої інстанції не навів жодної норми законодавства яка б покладала на Митницю обов`язок відмовити у вилученні спірного автомобіля. Більше того, не зазначив взагалі про наявність будь-яких повноважень щодо можливості перешкоджання в/ч НОМЕР_1 у вчиненні відповідних дій щодо примусового відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану.

Наведені вище висновки суду першої інстанції свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи, довільне, невиправдано спрощене і неправильне трактування наведених вимог законодавства, а також покладення в основу рішення суду виключно тих доводів, що наведені позивачем у позові без належної оцінки доводів інших учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

В підсумку, такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду в частині задоволення позову та прийняття постанови про відмову в задоволенні позову в цій частині, з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 308, 310, 315-317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2023 року в частині, якою позовні вимоги задоволено, скасувати та прийняти постанову, якою в задоволені позову в цій частині відмовити.

В решті рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 1 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний
Повне судове рішення складено 13 червня 2023 року у зв`язку з перебуванням судді Большакової О.О., з 06.06.2023 у відпустці, з 07.06.2023 по 10.06.2023 у відрядженні; судді Затолочного В.С., увільнення після донації крові на період 12.06.2023 згідно наказу голови суду.