Справа № 380/10116/23
Суддя: Мартинюк Віталій Ярославович
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого-судді Мартинюка В.Я. розглянувши у спрощеному провадженні без повідомлення (виклику) сторін у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити пенві дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення №82 від 02.05.2023 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

зобов`язати призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, починаючи з дати звернення.

Позовні вимоги позивач аргументує тим, що у період з 16.01.1996 по теперішній час працює на посаді водія трамвая у ЛКП «Львівелектротранс». Зазначає, що зверталася до відповідача - 1 з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, однак спірним рішенням їй відмовлено у призначенні такої пенсі. Вказану відмову вважає протиправною, оскільки згідно з пунктом «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020 має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а відтак на отримання належних сум пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що пенсійни вік, визначений пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та становить 55 років, проте станом на дату звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (24.04.2023) позивачка досягла 51 річного віку. Відтак, враховуючи те, що вна 1972 року народження, питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до зазначеної норми може розглядатися після досягнення нею 55 років, а саме 07.03.2027 року. Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що станом на дату звернення про призначення пенсії за віком на пільговиї умовах позивачка досягла віку 51 рік, проте визначений пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» необхідний вік для призначення пенсії за віком на підбгових умовах становить, 55 років. Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому зазначає, що як вбачається зі змісту відзиву на позов такий аналогічний мотивам оскаржуваного рішення, відтак протиправність дій ним зазначено у позовній заяві. Вважає помилковими твердження відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин вимог пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки вказаний Закон ніколи не регулював спірних питань призначення пенсії, а вказана норма була прийнята після того, як відповідні зміни до ст.13 Заклну України «Про пенсійне забезпечення» були оскаржені до Конституційного Суду Україени. Просить позов задовольнити.

Ухвалою від 12.05.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до органів Пенсійного фонду України з метою реалізації свого права на отримання пенсії за віком на пільгових умовах, про що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області було прийнято Рішення від 02.05.2023 №82 про відмову в призначені такої з врахуванням пункту 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 07.03.2027.

В даному рішенні зазначено, що дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 24.04.2023. Пенсійни вік, визначений пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 55 років. Вік заявниці 51 рік. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить 25 років. Страховий стаж особи становить 31 рік 6 місяців 15 днів. Необхідний пільговий стаж водієм міського пасажирського траспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, визначений пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», становить не менше 10 років. Пільговий стаж особи становить 27 років 2 місяці 26 днів. Заниження пенсійного віку, визначене пунктом 8 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на 5 років. Документами підтверджено право на зниження пенсійного віку на 5 років. За доданими документами до страхового та пільгового стажу зараховано всі періоди. Зазначено, що особа працює та дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 07.03.2027.

Будь-яких інших підстав для відмови у призначенні пенсії позивачу у тексті оскарженого рішення пенсійний орган не виклав.

При цьому, відповідачем у оскаржуваному рішенні жодним чином не заперечувались обставини загального страхового стажу позивача, який складає 31 рік 6 місяців 15 днів та пільгового - 27 років 2 місяці 26 днів.

Не погодившись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Зміст спірних правовідносин є рішення органу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 02.05.2023 №82.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, судом враховано наступні обставини справи та норми чинного законодавства.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

03 жовтня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 року (даліЗакон № 2148-VIII), що доповнив Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 року (даліЗакон № 1058-IV) розділом XIV-1, який містить пункт 8 частини другої статті 114 такого змісту: «На пільгових умовах пенсія за віком призначається водіям міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятим у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу: для чоловіків - не менше 30 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років».

За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажу роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажу роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з пунктом «з» статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки після досягення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менеше 12 років 6 місяців; жінки після досягення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менеше 10 років.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: з) водії міського пасажирського транспорту (автобусів, тролейбусів, трамваїв) і великовагових автомобілів, зайнятих у технологічному процесі важких і шкідливих виробництв: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи 25 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 12 років 6 місяців; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи 20 років, в тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років.».

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний суд України (далі КСУ) визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах для водіїв міського пасажирського транспорту, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

На час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав вік для жінок у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, суд приходить до висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).

Слід зазначити, що суд також враховує правові висновки Європейського суду з прав людини відповідно до приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» , якою передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону» , передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - «поза будь-яким розумним сумнівом», у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - «баланс вірогідностей».

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд констатує, що обрані адміністративним органом у даному конкретному випадку мотиви вчинення владного управлінського волевиявлення не враховують правила розв`язання колізій між діючими актами права однакової сили та з одного з того ж предмету із застосуванням приписів ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на користь невладного суб`єкта приватної особи (тобто на користь позивача).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.

Відтак, збільшений Законом №213-VIII віковий ценз (після досягнення 55 років і при стажі роботи, зокрема для жінок - не менше 25 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років) був зменшений Законом № 1788-XII (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ) (після досягнення 50 років і при стажі роботи, зокрема для жінок - не менше 20 років, у тому числі на зазначеній роботі не менше 10 років).

Аналогічна позиція викладена в рішенні Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі №360/3611/20 (Пз/9901/32/20), яке набрало законної сили і є зразковим рішенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Зважаючи на те, що позивач на час звернення до органів Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах досягла 51 рік, що є достатнім віком для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» статті 13 Закону №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом №213-VIII), рішення прийняте Головним управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 02.05.2023 №82 про відмову в призначенні позивачу є протиправним.

Згідно з п.3 і п.8 ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія). Такі критерії правомірності відповідачем дотримані не були.

З огляду на викладене, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1 -р/2020 від 23.01.2020 року, починаючи з дати звернення є похідними від першої позовної вимоги, тому також підлягають до задоволення.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Що стосується судових витрат, то, у відповідності до вимог ст.139 КАС України, такі підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області №82 від 02.05.2023 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до пункту «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) призначити ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту «з» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції відповідно до рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, починаючи з дати звернення, 24.04.2023 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області (адреса: 29000, м.Хмельницький, вул.Чекірди Гната, 10, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський оружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Мартинюк В.Я.