Справа № 525/568/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 р.Справа № 525/568/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліціїї на рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.05.2023, головуючий суддя І інстанції: Прасол Я.В., вул. Шевченка, 69, смт. Велика Багачка, Великобагачанський, Полтавська, 38300, по справі № 525/568/22

за позовом ОСОБА_1

до Департамент патрульної поліції , Поліцейського 2 взводу 4 роти батальйону УПП в Полтавській області ДПП старшого лейтенанта поліції Коваленка Максима Олександровича , Т.в.о. начальника УПП в Полтавській області ДПП капітан поліції Яковенка Євгена Євгеновича

про визнання незаконним та скасування рішення про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення і закриття справи, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорож,

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2022 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області із позовною заявою до поліцейського 2 взводу 4 роти батальйону УПП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції Коваленка Максима Олександровича (надалі відповідач-1), т.в.о. начальника УПП в Полтавській області капітана поліції Яковенка Євгена Євгеновича (надалі відповідач-2), Департаменту патрульної поліції (надалі відповідач-3) про скасування рішення по справ про адміністративне правопорушення і закриття справи, прийняте 21.07.2022 т.в.о. начальника УПП в Полтавській області капітаном поліції Яковенком Євгеном Євгеновичем; скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 591082 від 08.08.2022, винесену поліцейським 2 взводу 4 роти батальйону УПП в Полтавській області старшим лейтенантом поліції Коваленком Максимом Олександровичем та закриття провадження у справі.

Рішенням Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01.05.2023 по справі № 525/568/22 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішення т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Яковенка Є.Є. від 21.07.2022 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №264667 від 21.06.2022 та направлення справи на новий розгляд скасовано.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 591082 від 08.08.2022 за ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі КУпАП) відносно ОСОБА_1 скасовано, провадження у справі - закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, посилаючись на постанову Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 810/869/16, стверджує про наявність у нього дискреційних повноважень у частині розгляду скарг на постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Також вважає, що цей спір розглянуто неналежним судом, оскільки, на його думку, такий спір мав розглядатися окружним адміністративним судом.

Згідно ч. 1 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Сторони в судове засідання не зв`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені, відповідно до ст. 268 КАС України.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які Департамент патрульної поліції посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини, які не оспорено сторонами.

Постановою серії БАВ №264667 від 21.06.2022 поліцейського 2 взводу 4 роти батальйону УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Коваленком М.О. на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн за порушення, а саме: керування транспортним засобом не маючи права керування таким транспортним засобом та перевищення допустимого обмеження швидкості руху в межах населеного пункту на 30 км/год.

ОСОБА_1 не погодився з вищевказаною постановою та оскаржив її шляхом подання позову про скасування постанови до Великобагачанського районного суду Полтавської області, справа №525/407/22.

На підставі рапорту начальника СПЗ УПП в Полтавській області ДПП Каліновської О. було призначено та проведено службове розслідування, за результатами якого прийнято рішення т.в.о. начальника УПП в Полтавській області ДПП капітаном поліції Яковенком Є.Є. від 21.07.2022, яким скасовано постанову серії БАВ №264667 від 21.06.2022 відносно ОСОБА_1 , а справу направлено на новий розгляд, згідно п. 2 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

ОСОБА_1 був повідомлений про повторний розгляд справи про адміністративне правопорушення на 08.08.2022.

05.08.2022 на адресу УПП в Полтавській області надійшло клопотання захисника ОСОБА_1 адвоката Смірнова С.І. про відкладення розгляду справи.

08.08.2022 поліцейським 2 взводу 4 роти батальйону УПП в Полтавській області ДПП старшим лейтенантом поліції Коваленком М.О. розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та накладено стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 340 грн. Згідно постанови 21.06.2022 о 17 год. 46 хв. по вул. Київська, 7Б в с. Супрунівка ОСОБА_1 керував автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT днз НОМЕР_1 зі швидкістю 80 км/год., перевищивши встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 30 км/год.

Листом УПП в Полтавській області ДПП за вих. №С-342/41/26/01-2022 від 15.08.2022 повідомлено адвоката Смірнова С.І. про відхилення клопотання про відкладення розгляду справи від 05.08.2022.

Задовольняючи вимоги суд першої інстанції виходив з відсутності у т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Яковенка Є.Є. від 21.07.2022 права на ухвалення рішення про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №264667 від 21.06.2022 та направлення справи на новий розгляд.

Колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідно до ст. 308 КАС України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів вказує, що ця конституційна норма втілює засадничу складову принципу законності, відповідно до якої суб`єктам владних повноважень дозволено робити тільки те, на що їх прямо уповноважує закон. Ця конституційна норма вимагає дотримуватися приписів Закону як підстави для вчинення суб`єктом владних повноважень активних дій. Закон, своєю чергою, визначає, описує, який юридичних факт чи їх сукупність повинні бути наявними для того, щоб у владного суб`єкта виникли повноваження діяти тим чи іншим чином. Будь-яка діяльність та будь-яке рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності таких юридичних фактів, визначених законом, буде проявом свавільності.

Конструкція "в межах повноважень" у розумінні ст. 19 Конституції України стосується обсягу повноважень і вказує на необхідність суб`єкту владних повноважень діяти виключно в тих межах, на які їх уповноважили Конституція та закони України. Це означає, що суб`єктам владних повноважень заборонено вчиняти будь-які дії або приймати будь-які рішення, можливість вчинення чи прийняття яких прямо не передбачена в тексті закону для певного випадку. Будь-які такі рішення або дії будуть проявом свавільності.

Нарешті, "у спосіб" у тексті ч. 2 ст. 19 Конституції України вказує на те, що, по-перше, спосіб вчинення дій і прийняття рішень обов`язково має бути встановлений законом. Положення ч. 2 ст. 19 Конституції вимагає того, щоб і підстави вчинення дій та прийняття рішень суб`єктами владних повноважень, і межі їхніх повноважень, і спосіб вчинення дій та прийняття рішень були або встановлені на конституційному рівні, або закріплені на рівні закону. По-друге, суб`єкти владних повноважень зобов`язані діяти й приймати рішення саме в такий спосіб, який передбачений законом, тобто неухильно дотримуватися визначеної на рівні закону процедури вчинення юридично значущих дій та прийняття обов`язкових для інших суб`єктів рішень. По-третє, суб`єкти владних повноважень не мають права вчиняти дії чи приймати рішення свавільно, тобто у спосіб, відмінний від того, який визначений законом.

Суд також звертає увагу на відсутність ієрархічного підпорядкування вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України. Жодна з них не є важливішою за іншу. Суб`єкти владних повноважень можуть діяти та приймати рішення виключно з дотримання усіх трьох із них одночасно. Таким чином, порушення владним суб`єктом визначеної законом процедури вчинення дій або прийняття рішень є настільки ж неприпустимим, як і вчинення ним дій (прийняття рішень) без уповноваження законом.

Також заслуговує й акцент положень Конституції України на необхідності визначення способу вчинення дій або прийняття рішень для суб`єкта владних повноважень (процедури їх вчинення) саме на рівні закону. Оскільки рішення або дії суб`єктів владних повноважень як органів публічної адміністрації прямо впливають на права та інтереси інших осіб, вимоги до процедури їх вчинення, які запобігають порушенням прав осіб та свавільності повинні бути встановлені саме законодавчим органом як органом представницької демократії як одна із передумов дотримання принципу верховенства права.

Завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Приписами статті 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху.

Статтею 248 КУпАП визначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Стосовно позивача складено Постанову серії БАВ №264667 від 21.06.2022, яку він оскаржив до Великобагачанського районного суду Полтавської області, справа №525/407/22.

Так, матеріалами справи підтверджено, що підставою для ухвалення спірного рішення т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Яковенка Євгена Євгеновича від 21.07.2022 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №264667 від 21.06.2022 фактично слугувало отримання УПП в Полтавській області ДПП позовної заяви ОСОБА_1 з Великобагачанського районного суду Полтавської області та проведення на підставі цього позову службового розслідування.

Статтею 287 КУпАП визначено, що постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу (ст. 289 КУпАП).

Таким чином Законом визначене коло осіб, які можуть оскаржити постанову у справі про адміністративне правопорушення, порядок і строки такого оскарження.

Згідно положень ст. 292 КУпАП, скарга на постанову по справі про адміністративне правопорушення розглядається правомочними органами (посадовими особами) в десятиденний строк з дня її надходження, якщо інше не встановлено законами України.

Також Законом визначені повноваження осіб уповноважених розглядати скарги на постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Так, відповідно до ст. 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:

1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення;

2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд;

3) скасовує постанову і закриває справу;

4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Якщо буде встановлено, що постанову винесено органом (посадовою особою), неправомочним вирішувати цю справу, то така постанова скасовується і справа надсилається на розгляд компетентного органу (посадової особи).

Згідно положень ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі. За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що особа, яка притягається до відповідальності має право самостійно обрати спосіб оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності у спосіб:

- подання скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі);

- подання позову до відповідного місцевого суду.

При цьому, за змістом ст. 293 КУпАП, право органу (посадової особи) ухвалити одне з рішень, визначених цією нормою, виникає лише при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Сторонами у поданих ним процесуальних документах не заперечується того факту, що позивач оскаржив Постанову серії БАВ №264667 від 21.06.2022 у спосіб подання позову до відповідного місцевого суду та не звертався із жодними скаргами до вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи).

Вказане свідчить, що т.в.о. начальника УПП в Полтавській області ДПП капітан поліції Яковенко Є.Є. не мав права розглядати позовну заяву позивача як скаргу до вищестоящого органу та ухвалювати рішення про скасування оскарженої у судовому порядку постанови, чим фактично перебрав на себе непритаманні йому повноваження суду.

Ухвалення відповідного рішення т.в.о. начальника УПП в Полтавській області ДПП капітаном поліції Яковенком Є.Є. на підставі висновків службового розслідування також не передбачено ані КУпАП, ані Законами України Про Національну поліцію, Про Дисциплінарний статут Національної поліції України, ані Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7.11.2018 №893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за №1355/32807 Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Посилання апелянта на наявність у цьому випадку дискреційних повноважень у т.в.о. начальника УПП в Полтавській області ДПП капітана поліції Яковенка Є.Є. є хибним, оскільки під дискреційними повноваженнями слід розуміти право суб`єкта владних повноважень обирати один з декількох альтернативних варіантів поведінки, які прямо передбачені Законом.

Проте, у цьому випадку, жодним Законом не встановлено права вищестоящого органу (вищестоящої посадової особи) переглядати постанову про притягнення до адміністративної відповідальності особи без відповідного звернення такої особи.

Посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 810/869/16 є хибним з таких підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що вказана норма визначає обов`язковими для врахування лише висновки Верховного Суду щодо застосування конкретних норм права, а не загальних висновків пов`язаних з наданням юридичної оцінки фактичним обставинам справи, що переглядаються Верховним Судом.

Так, предметом розгляду у справі № 810/869/16 було, зокрема, рішення вищестоящого органу Державної податкової служби про розгляд скарги платника податків на рішення нищестоящого органу ДПС, які врегульовані нормами спеціального закону Податкового кодексу України.

Отже, вказана постанова Верховного Суду від 26.03.2019 у справі № 810/869/16 не містить жодних висновків щодо застосування норм права, пов`язаних з переглядом вищестоящим органом Патрульної поліції постанови про притягнення до адміністративної відповідальності особи, яка до такого органу не оскаржувалася, а тому не є релевантною до спірних правовідносин.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Яковенка Євгена Євгеновича від 21.07.2022 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №264667 від 21.06.2022 та направлення справи на новий розгляд ухвалено з порушенням приписів п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, тобто, на не підставі, поза межами повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому підлягає безумовному скасуванню.

З огляду на протиправність рішення т.в.о. начальника Управління патрульної поліції в Полтавській області ДПП Яковенка Євгена Євгеновича від 21.07.2022 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ №264667 від 21.06.2022 та направлення справи на новий розгляд, колегія суддів також вважає протиправною, ухвалену на підставі цього рішення, Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 591082 від 08.08.2022.

Доводи апелянта про те, що цей спір розглянуто неналежним судом також є хибним з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на те, що предмет цього спору пов`язаний саме із притягненням позивача до адміністративної відповідальності, ця адміністративна справа не підсудна саме місцевому загальному суду, а не окружному адміністративному суду, як помилково стверджує апелянт.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод установлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, не передбаченої законом.

Отже, за наведених обставин Великобагачанський районний суд Полтавської області у спірних відносинах є "судом, встановленим законом" для розгляду цього позову.

Разом, з цим, колегія суддів також враховує, що ця справа передавалася на розгляд до Полтавського окружного адміністративного суду, проте була повернута на розгляд до Великобагачанського районного суду Полтавської області ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2022, яка не була оскаржена ані апелянтом, ані сторонами по справі.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліціїї залишити без задоволення.

Рішення Великобагачанського районного суду Полтавської області від 01 травня 2023 року по справі № 525/568/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк