Справа № 160/6138/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2023 року Справа № 160/6138/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -
29 березня 2023 року представник товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Львівської митниці, в якій просить:
В обґрунтування позову позивач зазначив, що ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» до митного контролю та оформлення за ЕМД № UA209140/2022/107386 від 11.10.2022 року заявлено партію товару, імпортовану за контрактом на поставку продукції № 3557-FY/RК від 10.04.2020 р. з Private Company «For your dream».
При поданні декларації на підтвердження митної вартості декларантом надано всі необхідні документи відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України з визначенням митної вартості товару за ціною контракту.
Однак, митницею за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів не було визнано заявлену декларантом митну вартість товарів та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 18.10.2022 року № UA209000/2022/210242/2. Також відмовлено у прийнятті вищевказаної митної декларації шляхом оформлення картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.10.2022 р. № UA209140/2022/002140.
Позивач не погоджується із винесеними рішеннями та зазначає про те, що ним було визначено митну вартість товарів, пред`явлених до митного оформлення, відповідно до вимог ст. 53 МК України та надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості.
Документи, подані ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», не містили розбіжностей, не мали ознак підробки, містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що підлягає сплаті за ці товари.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
19 квітня 2023 року від представника Львівської митниці до суду через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, я якому зазначено, що при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості товару, відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Разом із митною декларацією №UA209140/2022/107386 від 11.10.2022 на товар "Косметичні засоби для догляду за шкірою розфасовані для роздрібної не в аерозольній упаковці не містять психотропних наркотичних речовин та прекурсорів":
Договори із підприємствами, що надають послуги з перевезення, та які мають містити істотні умови перевезення, до митного оформлення не надано.
У ЦМР гр.4 місце завантаження не зазначено умови поставки оцінюваного товару в ЕМД заявлено FOB - KR BUSAN, відправником товару - PRIVATE COMPANY FOR YOUR DREAM (64, Yeonsuwon-го, Danwon-qu, Ansansi, Gyeonggi-do, Republic of Corea), Перевізник - ФОП ОСОБА_1 . Тобто, в місці завантаження, послуги портових зборів, зберігання в порту надав PRIVATE COMPANY FOR YOUR DREAM, перевезення здійснював ФОП ОСОБА_1 , а рахунки виставив ТзОВ ТГЛ Україна. До митного оформлення не надано доказів правомірності виставлення рахунків саме ТзОВ ТГЛ Україна (відсутні договори між ТзОВ ТГЛ Україна та ТЗОВ "АТБ-МАРКЕТ", між ТзОВ ТГЛ Україна та іншими надавачами послуг).
Таким чином, відомості щодо складових митної вартості (транспортування, вартість фрахту, портові витрати (розвантаження, завантаження, витрати за зберігання контейнера в порту, сплата штрафу за затримку контейнера) не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу.
Документ під назвою "прайс-лист" насправді є не комерційною пропозицією необмеженому колу осіб, а листом на адресу покупця, який констатує факт відпускних цін продавця для нього. Дата виставлення прайс-листа 20.01.2022, в ньому передбачено асортимент товару та кількість позицій що підлягають імпорту. А саме маски для обличчя у кількості 6400 од., та додатково міститься інформація про гідрогелеві патчі для зони під очима з екстрактом зеленого чаю у кількості 8000 од., такий товар не надано до митного оформлення.
На вимогу декларантом надано додаткові документи: декларація країни відправлення, свіфт, прайс-лист (іменний, за суттю -комерційна пропозиція). Перекладів документів не надано, інших документів згідно вимоги не надано.
Зважаючи на викладене, відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість.
Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Митний кодекс України від 13.03.2012 року №4495-VI розділ III. Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала для т1 - МД №: UA209140/2022/093344 від 08.09.2022 - рівень митної вартості - 17.01 дол.США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось. Різниця платежів склала 277751,93 грн.
Представник відповідача також вказує, що в даному випадку посадові особи Львівської митниці, перевіривши та проаналізувавши подані разом із митною декларацією документи, мали обґрунтовані підстави витребувати додаткові документи, оскільки:
- до митного оформлення не було подано банківського платіжного документа, що підтверджує здійснення оплати за товар та є один із документів, що підтверджують митну вартість ( п.4 ч.2 ст. 53 МК України);
- відсутні договори транспортного експедирування, які є важливими транспортними документами, що підтверджують договірні відносини між сторонами та містять істотні умови перевезення;
Таким чином, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема ч.3 ст.53 МК України.
З урахуванням наведеного, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.
24 квітня 2023 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вказано, що в оскаржуваному рішенні від 18.10.2022 р. № UА209000/2022/210242/2 відповідачем зазначені підстави, у зв`язку з якими відповідачем відмовлено у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю та проведено коригування митної вартості товару. Проте, жодна із вказаних у рішенні № UА209000/2022/210242/2 підстав не відповідає випадкам, встановленим ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України, які надають митному органу право на проведення коригування митної вартості, про що позивачем детально зазначено у позовній заяві.
Представник позивача зазначає, що відповідачем у рішенні № UА209000/2022/210242/2 не надано пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та не зазначено докладної інформації та джерел, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, та не конкретизовано підстави незастосування методів щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, методів визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості товарів.
Таким чином, лише зазначення у рішенні № UА209000/2022/210242/2 про відсутність інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, про відсутність інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів не є належним обґрунтуванням застосування резервного методу та неможливості застосування методів визначення митної вартості щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, методів визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості.
Також представник позивача наголошує, що відповідач разом із відзивом на позовну заяву не надає доказів того, що товар за МД: № UА209140/2022/093344 від 08.09.2022 дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та не скасоване судом. Також звертає увагу, що товар за даною МД декларувався декларантом одразу за шостим резервним методом, а не за ціною договору.
За таких обставин представник позивача вважає, що відповідачем необґрунтовано застосовано резервний метод визначення митної вартості та необгрунтована неможливість застосування методів визначення митної вартості щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, методів визначення митної вартості на основі віднімання та додавання вартості.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Між ТОВ АТБ-МАРКЕТ (покупець) та Private Company For your dream, Republic of Korea (продавець) укладено контракт на поставку продукції №3557-FY/RK від 10.04.2020 року.
Відповідно до п. 1.1 контракту продавець зобов`язується поставити товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах, визначених у цьому контракті.
Найменування, кількість та ціна товару, який постачається за цим контрактом, зазначаються у специфікаціях до цього контракту, які підписуються обома сторонами на кожну поставку товару та є невід`ємною частиною цього контракту. Зміна ціни товару після підписання обома сторонами відповідної специфікації можлива лише за взаємного згодою обох сторін (п. 2.1 контракту).
Загальна остаточна сума цього контракту дорівнює загальній ціні товару згідно з усіма специфікаціями, які будуть підписані сторонами протягом строку дії цього контракту. Вартість одиниці товару зазначається у відповідній специфікації до цього контракту, підписаній обома сторонами (п. 2.2. контракту).
Ціна на товар розуміється відповідно до умов FOB BUSAN, Республіка Корея згідно з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів Інкотермс Міжнародної торгової палати у редакції 2010 р. (надалі - Правила Інкотермс 2010 р.) (якщо у відповідній специфікації до цього контракту, підписаній обома сторонами, не зазначені інші умови згідно з Правилами Інкотермс 2010 р.) та включає в себе вартість навантаження товару у продавця, вартість усіх митних формальностей у країні продавця, вартість сертифікації товару, вартість упаковки та маркування товару, не включаючи податки та мита на території України (п. 2.3 контракту).
11 жовтня 2022 року товариством з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» для здійснення митного контролю та митного оформлення було подано до Львівської митниці митну декларацію № UA209140/2022/107386 на наступний товар:
косметичні засоби для догляду за шкірою розфасовані для роздрібної торгівлі, не в аерозольній упаковці, не містять психотропних наркотичних речовин та прекурсорів: Маска для обличчя із тканини "THE ICELAND" PEACH, MANGO, AVOCADO, COCONUT - 6400 коробок. Торгівельна марка: THE ICELAND. Виробник: CNF Co. LTD.
Загальна митна вартість товару, заявленого до митного оформлення, становить 2 440 479,84 грн. (66 737,03 дол. США), що складається з ціни товару за контрактом та витрат на транспортування і страхування. Ця вартість була визначена декларантом за методом 1, тобто за ціною договору (контракту) щодо товару, який імпортується (вартість операції).
Для митного оформлення позивачем були подані документи, встановлені ч. 2 ст. 53 Митного Кодексу України, а саме:
- декларація митної вартості;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 10.04.2020 р. № 3557-FY/RK;
- специфікація №10 від 20.01.2022 року;
- рахунок-фактура (інвойс) № АТВ-220221-0ША від 21.02.2022 року;
- страхові документи, а саме страховий поліс № 9329 від 23.08.2022 р.
Додатково разом з митною декларацією надавалися наступні документи: пакувальний лист № б/н від 15.10.2021 р.; сертифікат якості № б/н від 15.10.2021 р.; декларація про походження товару № АТВ-210826- 01UA від 15.10.2021 р.; пакувальний лист № б/н від 21.02.2022 р.; сертифікат якості до інвойсу № АТВ-220221-0ША від 21.02.2022 р.; сертифікат про походження товару № К016-22-0531453 від 21.07.2022 р.
спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій
про вартість товару або сировини. Переклади документів відповідно до вимог ст. 254 МКУ. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару».
Позивач листом від 12.10.2022 р. № 1210-1/2022 надав пояснення щодо зауважень, які виникли у відповідача до поданих документів, а також:
- банківські платіжні документи: swift № б/н від 21.09.2022 р., swift №б/н від 07.07.2022 р.;
- прайс-лист виробника товару б/н від 20.01.2022 р.
Крім вказаних вище документів, позивач відповідно до положень ч. 8 ст. 55 Митного кодексу України протягом 80 днів з дня випуску товару разом із заявою вих. № М-2022-4817 від 30.12.2022 року надав відповідачу наступні додаткові документи:
- копію виписки з бухгалтерської документації (картка рахунку: 63.2 на 12.12.2022 р.);
- акти про здачу-прийняття робіт (надання послуг) з перевезення № ОУ-0003226 від 10.10.2022 р., № ОУ-0003234 від 10.10.2022 р., № ОУ-0003235 від 10.10.2022 р. та № ОУ-0003236 від 10.10.2022 р., що підтверджують транспортні витрати;
- платіжні доручення № 298584 від 24.08.2022 р., № 325738 від 04.11.2022 р., № 325743 від 04.11.2022 р. та № 325732 від 04.11.2022 р., що підтверджують оплату транспортних послуг;
- експертний висновок Дніпропетровської ТПП № ГО-870/1 від 08.12.2022 р.;
- прайс-лист виробника товару б/н від 20.07.2022 р. (копія);
- Договір транспортного експедирування № 30-05/05-08 від 26.05.2022 р. між ТОВ ТГЛ Україна та ТОВ БН-Груп;
- договір транспортного експедирування № 05-10/30-04 від 05.10.2022 р. між ТОВ БН-Груп та ФОП ОСОБА_1 ;
- CMR № 000179 та№ 000180 від 06.10.2022 p.;
- лист від ТОВ ТГЛ Україна за вих. № TG015622/1 від 29.12.2022 р.
За результатами розгляду усіх наданих декларантом документів відповідачем прийняті рішення про коригування митної вартості товарів від 18.10.2022 року № UA209000/2022/210242/2 та винесено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.10.2022 року № UA209140/2022/002140.
Відповідач повідомив, що митна вартість товару №1 Косметичні засоби для догляду за шкірою розфасовані для роздрібної торгівлі, не в аерозольній упаковці, не містять психотропних наркотичних речовин та прекурсорів - Маска для обличчя із тканини "ТНЕ ICELAND" PEACH, MANGO, AVOCADO, COCONUT - 6400 коробок. Торгівельна марка: THE ICELAND. Виробник: CNF Co. LTD." скоригована за резервним 6-им методом і визначена на рівні 17,0100 дол. США за одиницю.
Позивач не погоджується з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення, просить визнати їх протиправними та скасувати, посилаючись на те, що ним були надані митному органу всі документи, які підтверджують митну вартість товарів, визначені ст.53 Митного кодексу України, та розбіжності, вказані митним органом, не впливають на визначення митної вартості товару та не можуть бути підставою для витребування додаткових документів у декларанта за приписами ст.ст.52, 53 МК України.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 52 Митного кодексу України у випадках, визначених цим Кодексом, для заявлення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України відповідно до митного режиму імпорту, митному органу, який проводить митне оформлення цих товарів, разом з митною декларацією та іншими необхідними для митного оформлення зазначених товарів документами в установленому порядку подається декларація митної вартості.
За приписами частини 8 статті 52 Митного кодексу України у декларації митної вартості наводяться відомості про метод визначення митної вартості товарів, числове значення митної вартості товарів та її складових, умови зовнішньоекономічного договору, що мають відношення до визначення митної вартості товарів, та надані документи, що підтверджують зазначене.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Положеннями статті 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Статтею 52 Митного кодексу України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Відповідно до статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та (або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Частиною 6 статті 54 Митного кодексу України передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та(або) недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що метод визначення митної вартості товару за ціною договору є основним. На підтвердження заявленої декларантом митної вартості товару, що визначена за першим методом, митному органу необхідно надати відповідні документи. При цьому, застосування кожного наступного методу у їх послідовності можливе лише у разі обґрунтованої та об`єктивної неможливості застосування попереднього методу.
Суд зауважує, що саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.08.2020 у справі №815/3451/16, від 12.06.2020 у справі №826/4434/16, від 10.10.2019 у справі №809/1469/16.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
В ході перевірки правильності визначення митної вартості товарів, відповідач дійшов висновку про неможливість застосування методу за ціною договору, оскільки в ході перевірки правильності визначення митної вартості товару виявлені невідповідності та розбіжності у документах та відомостях, наданих до митного контролю, відсутність підтвердження числових значень складових митної вартості товару, ціни, що фактично сплачена.
Проте, суд вважає необґрунтованими висновки митного органу з огляду на наступне.
Відповідно до статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та (або) бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Суд враховує, що митний орган має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість.
Водночас, цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. І на підставі тих, що надані додатково з ініціативи декларанта чи на вимогу митного органу.
Стосовно твердження митниці у спірному рішенні, що «контракт між суб`єктами зовнішньоекономічної операції не відповідає вимогам наказу Міністерства економіки та з питань Європейської інтеграції України №201 від 06.09.2001. В контракті відсутня печатка продавця, що свідчить про відсутність всіх відомостей щодо обставин купівлі-продажу товару», суд зазначає наступне.
Декларант при внесенні до графи відомостей про документ, який надавався митному органу в попередніх випадках митного оформлення товарів із застосуванням МД, перед кодом такого документа проставив символ "m", що означає (документ уже знаходиться у митниці). Позивачем разом із заявою від 30.12.2022 р. № М-2022-4817 було надано відповідачу контракт № 3557-FY/RК від 10.04.2022 р. з печаткою продавця. Таким чином, в даному випадку розбіжності відсутні.
Щодо твердження відповідача у спірному рішенні, що «відповідно до вимог ЗУ «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів" від 01.08.2006 №57-V та ст.6 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів (Женева, 19 травня 1956) у гр.1,. СМR - зазначається відправник, якого не зазначено в жодному документі», суд вказує на наступне.
В супровідних документах, а саме в ЦМР №000180 від 06.10.2022 р., № 000179 від 06.10.2022 р. в графі відправник вказаний агент в Угорщині, який займався стафіруванням вантажу.
Отже з огляду на викладене, розбіжності відсутні.
Окрім цього, суд зауважує, що факт зазначення в графі 1 CMR «A1-Hungary Logisztikai Kft....» жодним чином не впливає на визначення числових значень митної вартості товару.
Стосовно твердження митниці у спірному рішенні, що «в контракті № 3557-FY/RK від 10.04.2020 - вказано, що перелік окремих складових, які повинні бути враховані в ціні товару, проте, у товаросупровідних документах, зокрема комерційному інвойсі відсутні дані щодо складових вартості товару, таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджено документально та не піддаються перевірці, що є порушенням вимог положень частини 21 статті 58 Митного кодексу», суд зазначає наступне.
Поставка товару здійснювалася на підставі контракту на поставку продукції від 10.04.2020 р., укладеного між ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» (Покупець) та Private Company «For your dream», Republic of Korea (Республіка Корея).
Відповідно до п. 2.3. контракту Ціна на товар розуміється відповідно до умов FOB BUSAN, Республіка Корея згідно з Міжнародними правилами тлумачення торговельних термінів «Інкотермс» Міжнародної торгової палати у редакції 2010 р. (надалі - «Правила «Інкотермс» 2010 р.») (якщо у відповідній специфікації до цього контракту, підписаній обома сторонами, не зазначені інші умови згідно з Правилами «Інкотермс» 2010 р.) та включає в себе вартість навантаження товару у Продавця, вартість усіх митних формальностей у країні продавця, вартість сертифікації товару, вартість упаковки та маркування товару, не включаючи податки та мита на території України.
Позивачем у заяві від 30.12.2022 р. за вих. № М-2022-4817 було повідомлено митницю, що згідно п.2.3. зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3557-FY/RK від 10.04.2020 р. витрати на навантаження товару у продавця, вартість усіх митних формальностей у країні продавця, вартість сертифікації товару, вартість пакування та маркування - включені у вартість товару. В даному договорі не вказано про обов`язкове надання продавцем калькуляції вартості товарів, так як дана інформація є комерційною таємницею. Продавцем не було надано жодних документів, які б відображали витрати на навантаження товару у продавця, митних формальностей у країні продавця, вартість сертифікації товару, витрати на маркування та пакування. Отже, витрати на навантаження товару у продавця, митних формальностей у країні продавця, вартість сертифікації товару, на маркування, пакування, включені до вартості товару відповідно до п.2.3. зовнішньоекономічного договору (контракту) № 3557-FY/RK від 10.04.2020 р. А отже, у відповідача була можливість визначити митну вартість самого товару.
З матеріалів справи встановлено та не заперечується відповідачем, що позивачем надавалися разом із митною декларацією та із заявою від 30.12.2022 р. № М-2022-4817 на підтвердження транспортних витрат наступні документи:
- акти про здачу-прийняття робіт (надання послуг) з перевезення № ОУ-0003226 від 10.10.2022 р, № ОУ-0003234 від 10.10.2022 р., № ОУ-0003235 від 10.10.2022 р. та № ОУ-0003236 від 10.10.2022 р., що підтверджують транспортні витрати;
- платіжні доручення № 298584 від 24.08.2022 р., № 325738 від 04.11.2022 р., № 325743 від 04.11.2022 р. та № 325732 від 04.11.2022 р., що підтверджують оплату транспортних послуг;
- договір транспортного експедирування № 30-05/05-08 від 26.05.2022 р. між ТОВ «ТТЛ Україна» та ТОВ «БН-Груп»;
- договір транспортного експедирування № 05-10/30-04 від 05.10.2022 р. між ТОВ «БН-Груп» та ФОП ОСОБА_1 ;
- СМR № 000179 та№ 000180 від 06.10.2022 р.;
- лист від ТОВ «ТГЛ Україна» за вих. № ТО015622/1 від 29.12.2022 р.
- заява на страхування окремого перевезення вантажу № 9329 від 23.08.2022р.
Стосовно експертного висновку ТПП №ГО-870/1 від 08.12.2022, суд звертає увагу, що висновок експерта не є обов`язковим документом, який має надаватися митному органу згідно ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, і відповідач не обґрунтував належним чином необхідність його надання декларантом. При цьому, висновок експерта ТПП жодним чином не впливає на визначення числових значень митної вартості товару.
Щодо правильності обрання відповідачем методу для визначення митної вартості, суд зазначає наступне.
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Верховний Суд, розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці, висловлює у своїх постановах, наступні правові висновки: «Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування» (постанова від 22.04.2019 № 815/6242/17).
У постанові Верховного Суду від 18.12.2020 у справі №160/5853/19 вказано, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості такої інформації не містить, що не дає підстави вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
У спірному рішенні № UА209000/2022/210242/2 відповідач не конкретизував підстави незастосування попередніх методів.
Загальні посилання на норми Митного кодексу України щодо причин незастосування того чи іншого методу визначення митної вартості не є належним обґрунтуванням прийнятого відповідачем рішення № UА209000/2022/210242/2.
Відсутність в митниці інформації щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами не є належною підставою для незастосування методів визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, а відсутність у митниці необхідних документів не є належною підставою для незастосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів.
Отже, наведені у рішенні доводи відповідача не є належним обґрунтуванням для застосування резервного методу при визначенні митної вартості товару та доказом неможливості застосування попередніх п`яти методів визначення митної вартості відповідно до вимог Митного кодексу України.
За таких обставин, митницею не дотримано вимоги щодо послідовності застосування методів визначення митної вартості та вимоги ст. 55 Митного кодексу України щодо змісту рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 27.07.2018 року по справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 року у справі №825/648/17.
З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки, на які посилається Митниця, не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.
Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 06.03.2019 у справі №809/278/17.
Суд зазначає, що зміст спірних рішень відповідача, які є індивідуально-правовими актами, оскільки породжують права і обов`язки для позивача, мають відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.
Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.
Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

У рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 у справі «Суомінен проти Фінляндії» Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень.

З урахуванням наведеного вище, рішення про коригування митної вартості товарів Львівської митниці від 18.10.2022 р. № UA209000/2022/210242/2 та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.10.2022 р. № UA209140/2022/002140 є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене, адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» до Львівської митниці підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 139 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у розмірі 6851,00 грн.

Керуючись ст.ст.139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці (79000, Львівська обл., м.Львів, вул.Костюшка, б.1, ) про коригування митної вартості товарів від 18.10.2022 року № UA209000/2022/210242/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Львівської митниці (79000, Львівська обл., м.Львів, вул.Костюшка, б.1, ) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 18.10.2022 року № UA209140/2022/002140.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-МАРКЕТ» () за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6851,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України, до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.М. Олійник