Справа № 289/398/23
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 289/398/23

Головуючий у 1-й інстанції: Мельник О.В.

Суддя-доповідач: Шидловський В.Б.

13 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача поліцейського СРПП ВП №3 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області Сучка Ігоря Сергійовича про скасування постанови по справі про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

у лютому 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача поліцейського СРПП ВП №3 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області Сучка Ігоря Сергійовича, в якому просив скасувати постанову поліцейського капрала поліції Сучка І.С. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №464275 від 14.02.2023 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь за рахунок бюджетних асигнувань витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. та судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що після зупинки його автомобіля працівниками патрульної поліції було прямо порушено вимоги ст.251 КУпАП, що визначає види доказів у справі про адміністративне правопорушення, а також ст.280 КУпАП - перелік питань, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи. Крім того, вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121КУпАП є недоведеним і необґрунтованим, а складання оскаржуваної постанови було вчинене з порушенням норм закону.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 березня 2023 року позов задоволено.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №464275 від 14.02.2023, винесену поліцейським капралом поліції Сучком Ігорем Сергійовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладення на останнього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.5 ст.121 КУпАП - закрито.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, які складаються із судового збору в розмірі 536,80 грн. та витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., а всього в розмірі 5536 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять шість) гривень 80 копійок.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Крім того, апелянт вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки поліцейський СРПП ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Сучок І.С. є працівником ГУНП в Житомирській області, а не Департаменту патрульної поліції.

Ухвалою суду від 07 червня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 14.02.2023 відносно ОСОБА_1 поліцейським СРПП ВП № 3 Житомирського РУП ГУПН в Житомирській області Сучком І.С. було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Як зазначено у вказаній постанові, 14.02.2023 о 11:53 год. по вул. Мала Житомирська в м.Радомишль водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "HONDA FRV", державний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутим паском безпеки, чим порушив п. 2.3 в) ПДР України.

Не погоджуючись з вказаною постановою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з наданого стороною відповідача відеозапису слідує, що перед розглядом справи про адміністративне правопорушення позивачу інспектором не було роз`яснено його права, передбачені ст.ст. 54, 55, 59, 63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що є істотним порушенням особи яка притягається до адміністративної відповідальності. Також при винесенні оскаржуваної постанови порядок визначений пунктом 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395 взагалі не дотриманий. Інспектор обмежився лише врученням позивачу постанови, виготовленої за невідомих обставин, оскільки в супереч вимогам п.5 розділу ІІ Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 № 1026 наданий до суду відеозапис не є безперервним, що вказує на протиправність винесення оскаржуваної постанови.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Положеннями ст.14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.9. Правил дорожнього руху передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно зі ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

В силу п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі - Закон №580-VIII), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону №580-VIII, у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

У відповідності до ч.ч.1-2 ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята, шоста, восьма, десята і одинадцята статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, частина перша статті 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста, сьома і восьма статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Таким чином, за приписами ст.222 КУпАП розгляд справ про адміністративні правопорушення правил дорожнього руху, зокрема ч.1 ст.122 покладено на органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч.1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про Національну поліцію" систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції. Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання (ч.1 ст.15 Закону України "Про Національну поліцію").

Відповідно до ч.1 ст.17 цього Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За приписами ч.3 ст.288 КУпАП визначено порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, передбачено, що постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі можна оскаржити у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених ч.5 ст.121 КУпАП інспектори відповідного орану поліції діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції.

Отже, відповідні інспектори та управління не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачені, зокрема, ч.5 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст.ст.25, 26, 42 КАС України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Використання у зазначених вище нормах формулювань "від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення", "розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП" вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень, а не особа, яка перебуває з цим органом у трудових відносинах та від його імені здійснює розгляд справ про адміністративні правопорушення та накладає адміністративні стягнення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2020 року у справі №742/2298/17 та від 26.12.2019 р. у справі за №724/716/16-а.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не було враховано, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки поліцейський СРПП ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Сучок І.С. є працівником ГУНП в Житомирській області, а не Департаменту патрульної поліції, колегія суддів зважає на наступне.

Так, предметом розгляду у даній справі є постанова поліцейського СРПП ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області Сучка І.С. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч.5 ст.121 КУпАП.

Тобто, постанова винесена поліцейським ВП №3 (м. Радомишль) Житомирського РУП, яке є структурним підрозділом ГУНП в Житомирській області ().

Натомість, відповідачем у справі зазначено Департамент патрульної поліції ().

При цьому вказаний підрозділ - не є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції та не має будь-якого відношення до діяльності Департаменту патрульної поліції () та його структурного підрозділу - УПП в Житомирській області.

Крім того, апелянт повідомляє про те, що ні в Департаменті патрульної поліції, ні в його структурному підрозділі управлінні патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції не працює інспектор Сучок І.С.

Відтак, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що позивачем помилково було визначено Департамент патрульної поліції у якості відповідача у вказаній справі

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, оскільки не є учасником спірних правовідносин, то підстави для задоволення такого позову відсутні.

Отже, враховуючи, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, вбачається відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача, про що дійшов висновку Верховий Суд у постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 724/716/16-а та у постанові від 17.09.2020 по справі №742/2298/17.

Колегія суддів зазначає, що у суду не має переважного права на зміну сторін у справі за власною ініціативою, а тому суд повинен розглядати позов в межах позовних вимог визначених позивачем.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховним Судом у постанові №162/445/16-а від 02 вересня 2020 року.

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, суд першої інстанції дійшов до необґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити повністю.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 березня 2023 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.