Справа № 480/3059/23
Суддя: С.М. Гелета
Дата ухвалення: 2023-06-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 червня 2023 року Справа № 480/3059/23
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Гелети С.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за Комунального підприємства "Теплогарант" до Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги,
Комунальне підприємство "Теплогарант" звернулось до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області і просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, викладену у листі «Про усунення виявлених перевіркою закупівель порушень чинного законодавства» за вих.№201805-14/637-2023 від 16.03.2023, а саме визнати протиправним наявний у пункті 1 на сторінці 2 листа висновок, що «КП «Теплогарант» в порушення абз. 3 підп. 1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 169, із змінами (у редакції від 29.06.2022) проведено закупівлю товарів без застосування порядку проведення спрощених процедур закупівель, встановленого Законом України «Про публічні закупівлі» та/або електронного каталогу на загальну суму 19507000,00 грн, у тому числі: по договору від 29.06.2022 №118 на загальну суму 102 400,00 грн, від 29.06.2022 №119 на загальну суму 153900,00 грн, від 06.07.2022 №133 на загальну суму 12 160 700,00 грн, від 22.07.2022 №146 на загальну суму 3150000,00 грн та від 22.07.2022 №147 на загальну суму 3940000,00 гривень» та скасувати наявну у пункті 1 на сторінці 3 листа вимогу: «Розглянути результати проведеної перевірки та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників КП «Теплогарант», винних у допущеному порушенні».
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що посадовими особами відповідача проведено перевірку закупівель у КП "Теплогарант", за наслідками якої складено вимогу Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, викладену у листі «Про усунення виявлених перевіркою закупівель порушень чинного законодавства» за вих. №201805-14/637-2023 від 16.03.2023.
Позивач не погоджується із висновками перевіряючих щодо порушення КП «Теплогарант» абз. 3 підп. 1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 169, із змінами (у редакції від 29.06.2022), а саме проведення підприємством закупівлю товарів без застосування порядку проведення спрощених процедур закупівель, встановленого Законом України «Про публічні закупівлі» та/або електронного каталогу.
Зазначає, що закупівля товарів для забезпечення функціонування об`єктів критичної інфраструктури була проведена в умовах воєнного стану відповідно до чинного законодавства, порушення у позивача відсутні, а тому висновки відповідача, що наявні у пункті 1 на сторінці 2 листа, підлягають визнанню протиправним в судовому порядку. Також позивач зазначає, що підлягає скасуванню наявну у пункті 1 на сторінці 3 листа вимогу: «Розглянути результати проведеної перевірки та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників КП «Теплогарант», винних у допущеному порушенні», враховуючи відсутність порушень.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти позовних вимог у повному обсязі та зазначає, що відповідно до частини другої статті 15 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Аналіз наведеної норми дає підстави вважати, що органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень. Під час перевірки було встановлено відповідні порушення, визначено в листі-вимозі відповідну суму завданих збитків КП "Теплогарант".
Разом із тим, в даному випадку, заявлені позивачем вимоги не можуть бути задоволені, оскільки наявний у пункті 1 на сторінці 2 листа інформація та наявний у пункті 1 на сторінці 3 листа вимога: «Розглянути результати проведеної перевірки та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників КП «Теплогарант», винних у допущеному порушенні» не породжують для позивача жодних наслідків.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Матеріалами справи підтверджується , що посадовими особами відповідача в період з 07.02.2023 по 01.03.2023 проведено перевірку закупівель КП "Теплогарант", про що складено акт від 02.03.2023 №201805-20/04.
КП "Теплогарант" було подано заперечення від 13.03.2023 №107 на висновки акту перевірки за результатом розгляду яких Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області складено висновок на заперечення до акту перевірки від 15.03.2023.
В подальшому на адресу КП "Теплогарант" було надіслано лист за вих.№201805-14/637-2023 від 16.03.2023 «Про усунення виявлених перевіркою закупівель порушень чинного законодавства».
Так, в у пункті 1 на сторінці 2 листа за вих.№201805-14/637-2023 від 16.03.2023 зазначено, що «КП «Теплогарант» в порушення абз. 3 підп. 1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 169, із змінами (у редакції від 29.06.2022) проведено закупівлю товарів без застосування порядку проведення спрощених процедур закупівель, встановленого Законом України «Про публічні закупівлі» та/або електронного каталогу на загальну суму 19507000,00 грн, у тому числі: по договору від 29.06.2022 №118 на загальну суму 102 400,00 грн, від 29.06.2022 №119 на загальну суму 153900,00 грн, від 06.07.2022 №133 на загальну суму 12 160 700,00 грн, від 22.07.2022 №146 на загальну суму 3150000,00 грн та від 22.07.2022 №147 на загальну суму 3940000,00 гривень».
Також в листі за вих.№201805-14/637-2023 від 16.03.2023 у п. 1 на сторінці 3 зазначено вимогу : « 1. Розглянути результати проведеної перевірки та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників КП «Теплогарант», винних у допущеному порушенні».
Позивач не погодився із інформацією, зазначеною у пункті 1 на сторінці 2 листа описової частини вимоги та п. 1 листа - вимоги за вих. №201805-14/637-2023 від 16.03.2023 у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні визначає Закон України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» від 26.01.1993 р. № 2939-XIІ (далі - Закон № 2939-XIІ), за приписами статті 1 якого у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (далі - орган державного фінансового контролю), який у своїй діяльності керується Конституцією України, Бюджетним кодексом України, цим Законом, іншими законодавчими актами, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2939-XII головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про державні закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.
Державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення державного фінансового аудиту, перевірки державних закупівель та інспектування (частина друга статті 2 Закону №2939-XII).
Згідно з пунктами 1, 7, 10 статті 10 Закону №2939-XII органу державного фінансового контролю надається право: перевіряти в ході державного фінансового контролю грошові та бухгалтерські документи, звіти, кошториси й інші документи, що підтверджують надходження і витрачання коштів та матеріальних цінностей, документи щодо проведення процедур державних закупівель, проводити перевірки фактичної наявності цінностей (коштів, цінних паперів, сировини, матеріалів, готової продукції, устаткування тощо); пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства; звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Частиною другою статті 15 Закону №2939-ХІІ встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що органу державного фінансового контролю надано повноваження здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та в разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.
Вимога органу державного фінансового контролю, спрямована на корегування роботи підконтрольного об`єкта та приведення її у відповідність із вимогами законодавства, є обов`язковою до виконання. При виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган державного фінансового контролю має право визначити їх розмір у встановленому законодавством порядку та звернутися до суду в інтересах держави з позовом про стягнення таких збитків, якщо підконтрольним об`єктом не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Тобто, в органу державного фінансового контролю є право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних об`єктів, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Законність та правильність обчислення розміру збитків може бути предметом перевірки у судовому порядку за позовом державного фінансового контролю про їх стягнення, а не у справі за позовом підконтрольного об`єкта про визнання вимоги протиправною.
Аналогічні висновки щодо застосування наведених норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.11.2018 в справі № 820/3534/16 і постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02.07.2019 в справі № 826/2525/15, від 07.02.2020 в справі №803/634/17, від 14.02.2020 в справі № 825/3661/15-а, від 05.03.2020 в справі № 810/465/16 від 20.03.2020 в справі № 814/380/17 та від 28.04.2020 в справі № 826/8741/16, від 22.07.2021 в справі № 520/1039/19, від 17.06.2021 в справі № 0440/6907/18 та інших, а суд не вважає за необхідне відступати від цих висновків.
В даному випадку, лист - вимога вказує на факт заподіяння збитків КП "Теплогарант", у вимозі зазначено розмір таких збитків. Збитки у випадку відсутності факту добровільного виконання вимоги щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства стягуються примусово з підконтрольного об`єкта в судовому порядку і правильність обчислення таких збитків має перевірятися саме судом, який розглядає позов про їх стягнення, а не у справі за позовом підконтрольного об`єкта про визнання вимоги протиправною.
Вимога органу державного фінансового контролю в частині визначення характеру та обсягу збитків як індивідуальний акт вичерпала себе в момент її направлення підконтрольній установі, та самостійно не змінює обсяги прав та обов`язків позивача.
Процедуру проведення інспектування в міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і у суб`єктів господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували в період, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування або використовують (використовували у період, який перевіряється) державне чи комунальне майно (далі - підконтрольні установи), а на підставі рішення суду - в інших суб`єктів господарювання, визначено «Порядком проведення інспектування Державною аудиторською службою, її міжрегіональними територіальними органами», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20.04.2006 №550 (далі - Порядок №550).
Відповідно до п.2 цього Порядку інспектування полягає у документальній і фактичній перевірці певного комплексу або окремих питань фінансово-господарської діяльності об`єкта контролю і проводиться у формі ревізії, яка повинна забезпечувати виявлення фактів порушення законодавства, встановлення винних у їх допущенні посадових і матеріально відповідальних осіб.
Відповідно до п.16 Порядку №550 ревізія проводиться шляхом: документальної перевірки, що передбачає контроль за установчими, фінансовими, бухгалтерськими (первинними і зведеними) документами, статистичною, фінансовою та бюджетною звітністю, господарськими договорами, розпорядчими та іншими документами об`єкта контролю, пов`язаними з плануванням і провадженням фінансово-господарської діяльності, веденням бухгалтерського обліку, складенням фінансової звітності.
Згідно з пунктами 45, 46 Порядку №550 у міру виявлення ревізією порушень законодавства посадові особи контролюючого органу, не чекаючи закінчення ревізії, мають право усно рекомендувати керівникам об`єкта контролю невідкладно вжити заходів для їх усунення та запобігання у подальшому. Якщо ж вжитими в період ревізії заходами не забезпечено повне усунення виявлених порушень, контролюючим органом у строк не пізніше ніж 10 робочих днів після реєстрації акта ревізії, а у разі надходження заперечень (зауважень) до нього - не пізніше ніж 3 робочих дні після надіслання висновків на такі заперечення (зауваження) надсилається об`єкту контролю письмова вимога щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства із зазначенням строку зворотного інформування.
Відповідно до п.50 вказаного Порядку за результатами проведеної ревізії у межах наданих прав контролюючі органи вживають заходів для забезпечення, зокрема, звернення до суду в інтересах держави щодо усунення виявлених ревізією порушень законодавства з питань збереження і використання активів, а також стягнення у дохід держави коштів, одержаних за незаконними договорами, без встановлених законом підстав або з порушенням вимог законодавства.
За приписами пункту 7 статті 10 Закону №2939-XII, згідно з якими органу державного фінансового контролю надається право пред`являти керівникам та іншим особам підприємств, установ та організацій, що контролюються, обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства, вилучати в судовому порядку до бюджету виявлені ревізіями приховані і занижені валютні та інші платежі, ставити перед відповідними органами питання про припинення бюджетного фінансування і кредитування, якщо отримані підприємствами, установами та організаціями кошти і позички використовуються з порушенням чинного законодавства.
Частиною другою статті 15 Закону №2939-XII встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються.
Виходячи з аналізу наведених правових норм, органу державного фінансового контролю надано можливість здійснювати контроль за використанням коштів державного і місцевого бюджетів та у разі виявлення порушень законодавства пред`являти обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень, при цьому, при виявленні збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, орган держфінконтролю визначає їх розмір та звертається до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Вимога органу державного фінансового контролю спрямована на коригування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов`язковою до виконання.
При цьому, виявлені під час перевірки суми нецільового використання коштів державного або місцевих бюджетів, які підлягають поверненню до відповідного бюджету, є нічим іншим як збитками заподіяними такому бюджету.
Що стосується відшкодування виявлених збитків, завданих державі чи об`єкту контролю, то про їх наявність може бути зазначено у вимозі, але вони не можуть бути примусово стягнуті шляхом вимоги. Такі збитки відшкодовуються у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Наведені норми закріплюють право заявляти вимогу про усунення порушень, виявлених у ході перевірки підконтрольних установ, яка обов`язкова до виконання лише в частині усунення допущених порушень законодавства і за допомогою якої неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
З аналізу матеріалів справи та оскаржуваної вимоги вбачається, що вона прийнята відповідно до виявлених порушень щодо проведеної закупівлі та укладених позивачем договорів на загальну суму 19507000 грн., у тому числі: по договору від 29.06.2022 №118 на загальну суму 102 400,00 грн, від 29.06.2022 №119 на загальну суму 153900,00 грн, від 06.07.2022 №133 на загальну суму 12 160 700,00 грн, від 22.07.2022 №146 на загальну суму 3150000,00 грн та від 22.07.2022 №147 на загальну суму 3940000,00 гривень (зазначено в п.1 описової частини листа вимоги від 16.03.2023).
У зв`язку із вищезазначеними порушеннями, позивачем проведено закупівлю товарів, що призвело до зайвої сплати на користь підприємств коштів на загальну суму 2826860 грн., у тому числі: по договору від 29.06.2022 №118, від 29.06.2022 №119, від 22.07.2022 №146 та від 22.07.2022 №147 (зазначено в п.2 описової частини листа вимоги від 16.03.2023), а також не здійснено вивчення ринкових пропозицій предметів закупівлі, що призвело до здійснення витрат понад ринкову вартість відповідних предметів закупівель на загальну суму 2092600 грн. (зазначено в п.3 описової частини листа вимоги від 16.03.2023).
Враховуючи, що виявлені під час перевірки фінансові порушення зазначені відповідачем як збитки, заподіяними підприємству, суд приходить до висновку, що про їх наявність може бути зазначено у вимозі, як в описовій так і в резолютивні частині такої вимоги.
Разом із тим, у суду відсутні підстави для визнання протиправною одного із пунктів описової частини листа вимоги, про що заявлено позивачем в позовних вимогах, оскільки відображення будь-якої інформації в листі-вимозі не тягне за собою будь-яких наслідків для позивача.
Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний письмовий документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.
Суд зазначає, що описова частина листа-вимоги ґрунтується на відображенні інформації, яка зазначене в акті перевірки, тому є документом, в якому зафіксовано факти та оціночні судження осіб, що її проводили.
При цьому, акт перевірки та подальше відображення такої інформації в описовій частині листа-вимозі лише фіксує обставини, встановлені під час проведення перевірки, факти виявлених порушень законодавства та не є остаточним документом, зобов`язуючим до вчинення будь-яких дій. Права та обов`язки для суб`єкта господарювання, перевірку якого проведено, породжує саме рішення, прийняте на підставі складеного за результатами перевірки акту.
Отже, як акт ревізії, так і описова частина листа-вимоги не породжують певних правових наслідків, висновки описової частини листа-вимоги не мають обов`язкового характеру для позивача, не можуть окремо створювати нових правових норм, доповнювати чи змінювати чинне податкове законодавство.
Оцінка змісту як акта перевірки, так і змісту описової частини листа-вимоги, в якому відображено зміст та висновки акту перевірки, може бути надана судом при вирішенні спору, який стосуються звернення відповідача щодо стягнення збитків з позивача, і лише в разі звернення органу державного фінансового контролю до суду.
В даному випадку, позовні вимоги, що заявлені позивачем не можуть бути задоволені, оскільки фактично позивач оскаржує окремо абзац змісту описової частини листа-вимоги, яке не може бути визнано судом протиправним.
Таким чином позовні вимоги в частині визнання протиправним наявний у пункті 1 на сторінці 2 листа висновок, що «КП «Теплогарант» в порушення абз. 3 підп. 1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 169, із змінами (у редакції від 29.06.2022) проведено закупівлю товарів без застосування порядку проведення спрощених процедур закупівель, встановленого Законом України «Про публічні закупівлі» та/або електронного каталогу на загальну суму 19507000,00 грн, у тому числі: по договору від 29.06.2022 №118 на загальну суму 102 400,00 грн, від 29.06.2022 №119 на загальну суму 153900,00 грн, від 06.07.2022 №133 на загальну суму 12 160 700,00 грн, від 22.07.2022 №146 на загальну суму 3150000,00 грн та від 22.07.2022 №147 на загальну суму 3940000,00 гривень» задоволенню не підлягають.
Крім того, задоволенню не підлягають і позовні вимоги в частині скасування наявну у пункті 1 на сторінці 3 листа-вимогу: «Розглянути результати проведеної перевірки та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників КП «Теплогарант», винних у допущеному порушенні».
В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке порушує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.
Зазначені вимоги стосуються допущення позивачем порядку проведення закупівель (зазначено в п.1 описової частини листа вимоги від 16.03.2023), що призвело до зайвої сплати на користь підприємств коштів на загальну суму 2826860 грн., у тому числі: по договору від 29.06.2022 №118, від 29.06.2022 №119, від 22.07.2022 №146 та від 22.07.2022 №147 (зазначено в п.2 описової частини листа вимоги від 16.03.2023), а також не здійснено вивчення ринкових пропозицій предметів закупівлі, що призвело до здійснення витрат понад ринкову вартість відповідних предметів закупівель на загальну суму 2092600 грн. (зазначено в п.3 описової частини листа вимоги від 16.03.2023).
Як зазначено вище, збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, правильність їх обчислення та наявність відповідних підстав для такого стягнення перевіряє суд, який розглядає цей позов, а не позов підконтрольної установи про визнання вимоги протиправною.
З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги стосуються виключно визнання неправомірною п. 1 листа-вимоги щодо усунення порушень, складеної за наслідками перевірки, які не породжують жодних правових наслідків чи обов`язків для позивача, а тому не мають ознак рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), оскарження яких здійснюється за нормами Кодексу адміністративного судочинства України.
У справі, що розглядається відповідач пред`явив вимоги, які вказують на виявлені збитки та їхній розмір (п.2 та п. 3 описової частини листа вимоги від 16.03.2023).
Так як, збитки стягуються у судовому порядку за позовом органу державного фінансового контролю, то підстави та правильність їх обчислення перевіряє суд при розгляді справи за позовом про їх стягнення, а не в порядку визнання такої вимоги протиправною та її скасування, про що зазначено вище.
Верховним Судом наголошено на тому, що збитки стягуються у судовому порядку саме за позовом органу державного фінансового контролю. В порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.
Тому суд, виходячи із завдань адміністративного судочинства, вказує на передчасність необхідності захисту прав позивача у заявлений ним спосіб. Оспорювана позивачем сама по собі вимога не створює для позивача юридичних наслідків та не підлягає скасуванню в порядку адміністративного судочинства, оскільки шляхом формування вимоги та її надіслання позивачу неможливо примусово стягнути виявлені в ході перевірки збитки.
Позивач має право усунути вказані в вимозі та акті ревізії порушення будь-яким способом, а у разі незгоди з викладеними у вимозі порушеннями та відповідно невиконанні вимоги, така бездіяльність не буде мати негативні наслідки для підприємства.
Відтак, враховуючи те, що збитки у випадку відсутності факту їх добровільного відшкодування стягуються примусово в судовому порядку з особи, яка їх заподіяла, виходячи з того, що правильність обчислення збитків має перевірятись судом, який розглядає позов про їх стягнення, заявлені позивачем у розглядуваному адміністративному позові вимоги задоволенню не підлягають.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги стосуються визнання протиправною та скасування листа - вимоги в частині розгляду результатів проведеної перевірки та питання щодо притягнення до відповідальності працівників, винних у допущенні порушенні.
Крім того, суд зазначає, що у вказаній вимозі контролюючим органом також зазначено про те, що у разі неусунення виявлених порушень у встановлений строк, Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області відповідно до норм пунктів 8 та 10 статті 10 Закону має право звернутися до суду.
Слід звернути увагу на те, що доказів того, що відповідач звертався до суду з відповідним позовом до підприємства щодо стягнення збитків, виявлених у результаті проведеної перевірки, матеріали справи не містять.
Суд враховує, що пунктом 1 оскарженої вимоги вказано на необхідність розгляду як результатів перевірки, так і питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників підприємств, винних у допущених порушеннях, а не зобов`язує притягнути до відповідальності осіб.
При цьому, в своєму відзиві на позов, відповідач також наголосив, що вимога відповідача про усунення порушень не породжує для позивача безпосередньо прав чи обов`язків та не порушує його права.
За приписами ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.
Однак, суд зазначає, що вимога у п.1 жодним чином не порушує прав та інтересів позивача, не створюють необґрунтованих або протиправних обов`язків, а їх скасування не відповідатиме завданню адміністративного судочинства та не дозволить ефективно поновити права позивача, які, як він вважає, порушені оскаржуваною вимогою.
Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 26.02.2020 року у справі №826/5415/16, яка враховується судом при розгляді даної справи.
Так, Верховним Судом в постанові від 26.02.2020 зазначено, що оскаржувана вимога, окрім вказівки на розмір збитків та необхідність їх стягнення, зобов`язує позивача також опрацювати матеріали ревізії, усунути виявлені порушення та розглянути питання про притягнення винних працівників до встановленої законом відповідальності. Верховний Суд зазначає, що ці вимоги жодним чином не порушують прав та інтересів позивача, не створюють необґрунтованих або протиправних обов`язків, а їх скасування не відповідатиме завданню адміністративного судочинства та не дозволить ефективно поновити права позивача, які, як він вважає, порушені оскаржуваною вимогою. Водночас у порядку адміністративного судочинства може бути оскаржене лише таке рішення, яке породжує безпосередньо права чи обов`язки для позивача.
Враховуючи наведені вище обставини, позовні вимоги щодо скасування наявну у пункті 1 на сторінці 3 листа вимогу Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби : «Розглянути результати проведеної перевірки та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників КП «Теплогарант», винних у допущеному порушенні» також не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Теплогарант" до Управління Північно-Східного офісу Держаудитслужби в Сумській області про визнання протиправною та скасування вимоги Управління Північно-східного офісу Держаудитслужби в Сумській області, викладеної у листі «Про усунення виявлених перевіркою закупівель порушень чинного законодавства» за вих.№201805-14/637-2023 від 16.03.2023, а саме визнати протиправним наявний у пункті 1 на сторінці 2 листа висновок, що «КП «Теплогарант» в порушення абз. 3 підп. 1 п.1 Постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання здійснення оборонних та публічних закупівель товарів, робіт і послуг в умовах воєнного стану» від 28.02.2022 № 169, із змінами (у редакції від 29.06.2022) проведено закупівлю товарів без застосування порядку проведення спрощених процедур закупівель, встановленого Законом України «Про публічні закупівлі» та/або електронного каталогу на загальну суму 19507000,00 грн, у тому числі: по договору від 29.06.2022 №118 на загальну суму 102 400,00 грн, від 29.06.2022 №119 на загальну суму 153900,00 грн, від 06.07.2022 №133 на загальну суму 12 160 700,00 грн, від 22.07.2022 №146 на загальну суму 3150000,00 грн та від 22.07.2022 №147 на загальну суму 3940000,00 гривень» та скасування наявну у пункті 1 на сторінці 3 листа вимогу: «Розглянути результати проведеної перевірки та питання щодо притягнення у порядку, встановленому законодавством, до відповідальності працівників КП «Теплогарант», винних у допущеному порушенні» - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Гелета