Справа № 160/5589/23
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2023 року Справа № 160/5589/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправними дій та рішення, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в якій позивач просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області призначити ОСОБА_1 з 16 лютого 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п."а" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХП, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-5/2018 (746/15), як особі, яка працювала 02.07.1990р. по 27.11.2021р. по професіям визначеним у вказаних нормах.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву, які гуртуються на однакових підставах, в яких відповідачі просили у задоволенні позову відмовити та зазначили, що в лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою від 16.02.2023 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Розглянувши заяву та надані документи, було встановлено, що страховий стаж позивача складає 38 років 5 місяців 8 днів, у тому числі пільговий стаж за Списком № 1 - 8 років 11 місяців 6 днів. До пільгового стажу не зараховано: - період роботи з 26.01.1995 по 24.04.1995, оскільки в довідці від 20.05.2022 №241 посилання на постанову КМУ №773 від 15.11.1994 р., що не відповідає нормам чинного законодавства, відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 (№383 від 18.11.2005) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Також в довідці не зазначено, що атестація робочих місць від 19.06.1995 р. №866 проведена вперше; - період роботи з 09.12.1999 по 19.03.2000 та з 20.03.2005 по 17.04.2005 згідно довідки від 09.01.2023 №1451-70, оскільки наявна перерви в проведенні атестації робочих місць. Таким чином, у зв`язку з чим, дії та спірне рішення відповідача-2 є правомірними.
Позивачем подано відповідь на відзив відповідача, в якій останній просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , містить наступні відомості про трудовий стаж позивача, зокрема:
- з 01.09.1989р. по 14.06.1994р. навчався в Криворізькому гірничорудному інституті - 4 роки 9 місяців 14 днів;
- з 26.01.1995р. по 24.04.1995р. працював машиністом насосних установок на збагачувальній фабриці №1 Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"- 2 місяці 29 днів;
- з 18.03.1996р. по 06.06.1996р. працював майстром в Саксаганському тепловому районі в Криворізькому підприємстві теплових мереж "Криворіжтепломережа"- 2 місяці 20 днів;
- з 12.11.1997р. по 16.03.2000р. працював змінним майстром основної виробничої дільниці в агломераційному цеху в Криворізькому гірничо-металургійному комбінаті "Криворіжсталь" - 2 роки 4 місяці 5 днів;
- з 17.03.2000р. по 21.06.2004р. працював старшим майстром основної виробничої дільниці (Шихтове відділення) агломераційного цеха Відкритого акціонерного товариства "Криворізький гірничо - металургійний комбінат "Криворіжсталь" - 4 роки 3 місяці 5 днів;
- з 22.06.2004р. по 25.02.2007р. працював старшим змінним майстром основної виробничої дільниці агломераційного цеху Відкритого акціонерного товариства "Міттал Стіл Кривий Ріг" - 2 роки 8 місяців 4 дні;
- з 26.02.2007р. по 07.12.2010р. працював заступником начальника агломераційного цеха по технології Відкритого акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" - 3 роки 9 місяців 12 днів;
- з 08.02.2010р. по 30.06.2015р. працював заступником начальника агломераційного цеха металургійного виробництва по технології Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг"- 4 роки 6 місяців 23 дні;
- з 01.07.2015р. по теперішній працює заступником начальника цеха дільниці забезпечення технології агломераційного цеха металургійного виробництва Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг", на момент звернення - 7 років 7 місяців 16 днів.
16 лютого 2023 року ОСОБА_1 , після досягнення 51-річного віку, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
Разом із заявою про призначення пенсії позивачем було надано наступні копії документів: паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Центрально-Міським РВ Криворізьким МУ УМВС України в Дніпропетровській області 09.09.1998р.; рнокпп НОМЕР_3 ; трудова книжка серії НОМЕР_1 ; диплом серії НОМЕР_4 виданий Криворізьким гірничорудним інститутом 30.06.1994р.; Архівна довідка Криворізького національного університету від 18.10.2022р. № 02-346 про отримання диплома; довідка від 20.05.2022р. №241 виданої відділом кадрів AT "Південного гірничо-збагачувального комбінату" про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; Витяг з наказів про атестацію робочих місць за умовами праці, якими підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за списком №1 робітників Акціонерного товариства "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"; довідка Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" від 09.01.2023р. № 1451-70 про підтвердження наявності трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; витяги з наказів про підтвердження права працюючого на атестованому робочому місці підприємства на право призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1:
- від 09 грудня 1994р. № 525 по "Криворізькому державному металургійному комбінату "Криворіжсталь";
- від 20.03.2000р. № 417 по "Криворізькому гірничо-металургійному комбінату "Криворіжсталь";
- від 18.04.2005р. № 300 по ВАТ "Криворізький гірничо-металургійний комбінат "Криворіжсталь".
AT "Південний гірничо-збагачувальний комбінат" була видана оновлена довідка від 16.03.2023 №149 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, де зазначено, що згідно наказу про результати атестації робочих місць №866 від 19.06.1995 року атестація проведена вперше.
У вказаному спірному рішенні зазначено, що до пільгового стажу не зараховано:
- період роботи з 26.01.1995 по 24.04.1995, оскільки в довідці від 20.05.2002 №241 посилання на постанову КМУ №773 від 15.11.1994р., що не відповідає нормам чинного законодавства, відповідно до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 (№383 від 18.11.2005) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. Також в довідці не зазначено, що атестація робочих місць від 19.06.1995р. №866 проведена вперше;
- періоди роботи з 09.12.1999 по 19.03.2000 та з 20.03.2005 по 17.04.2005 згідно довідки від 09.01.2023 №1451-70, оскільки наявні перерви в проведенні атестації робочих місць.
Вважаючи вказане рішення протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
За приписами ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права, свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав, свобод людини є головним обов`язком держави.
На підставі ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як слідує зі ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи ґрунтуються і не можуть бути скасовані.
Згідно ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-ІV.
Згідно статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. 16 розділу XV Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Згідно з пунктом "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-ХІІ від 05.11.1991 (далі- Закон №1788-ХІІ), у редакції чинній до прийняття Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Виходячи із засад розумності та справедливості та в силу статті 69 Закону України "Про Конституційний Суд України" судом мають враховуватись висновки Конституційного Суду України викладені у рішенні №1-5/2018 (746/15) від 23.01.2020 року.
Конституційний Суд України визнав неконституційними положення, якими передбачено поетапне збільшення пенсійного віку для окремих категорій осіб. Відповідне рішення у справі № 1-5/2018 (746/15) Велика палата КСУ ухвалила 23 січня 2020 року. В цьому рішенні йдеться про поетапне збільшення на 5 років віку для виходу на пенсію на пільгових умовах з урахуванням відповідного стажу роботи та на пенсію за вислугу років для працівників, визначених в оспорюваних нормах Закону № 213 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення".
Відповідно до вимог абз.6 ч.3 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Відповідно до пп.1) п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" зазначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої ст.26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Так, згідно з пунктом 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_5 остання містить наступні записи, зокрема: - з 01.09.1989р. по 14.06.1994р. навчався в Криворізькому гірничорудному інституті; - з 26.01.1995р. по 24.04.1995р. працював машиністом насосних установок на збагачувальній фабриці №1 АТ "Південний гірничо-збагачувальний комбінат"; - з 18.03.1996р. по 06.06.1996р. працював майстром в Саксаганському тепловому районі в Криворізькому підприємстві теплових мереж "Криворіжтепломережа"; - з 12.11.1997р. по 16.03.2000р. працював змінним майстром основної виробничої дільниці в агломераційному цеху в Криворізькому гірничо-металургійному комбінаті "Криворіжсталь"; - з 17.03.2000р. по 21.06.2004р. працював старшим майстром основної виробничої дільниці (Шихтове відділення) агломераційного цеха ВАТ "Криворізький гірничо - металургійний комбінат "Криворіжсталь"; - з 22.06.2004р. по 25.02.2007р. працював старшим змінним майстром основної виробничої дільниці агломераційного цеху ВАТ "Міттал Стіл Кривий Ріг"; - з 26.02.2007р. по 07.12.2010р. працював заступником начальника агломераційного цеха по технології ВАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"; - з 08.02.2010р. по 30.06.2015р. працював заступником начальника агломераційного цеха металургійного виробництва по технології ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг"; - з 01.07.2015р. по теперішній працює заступником начальника цеха дільниці забезпечення технології агломераційного цеха металургійного виробництва ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", на момент звернення - 7 років 7 місяців 16 днів.
Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеної періоду роботи позивачки до стажу роботи, що враховується у призначенні (перерахунку) пенсії.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому, власне, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для працівника, а отже, й не може впливати на її особисті права.
Також суд зауважує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.
Суд звертає увагу, що, як в оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про відмову у призначенні пенсії, так і у відзивах зазначено, що до страхового стажу позивача зараховані всі періоди.
Щодо посилання відповідача-2 в оскаржуваному рішенні на довідку AT "Південний гірничо-збагачуваний комбінат" від 20.05.2022 №241, яка підтверджує пільговий характер роботи за Списком № 1 з 26.01.1995р. по 24.04.1995р. (2 місяці 29 днів) праці машиністом насосних установок на збагачувальній фабриці №1, суд зазначає, що відповідальність за неналежне оформлення покладається на власника підприємства, а не на працівника. При цьому, контрольну функцію у відносинах щодо ведення документації на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
Разом з тим, судом досліджена довідка AT «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» від 16.03.2023 №149 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів, в якій зазначено, що згідно наказу про результати атестації робочих місць №866 від 19.06.1995 року атестація проведена вперше та витяг із Постанови Кабінету міністрів-України від 15.11.1994р. № 773, де у розділі II 1020100а-1753г зазначено про право на пенсію на пільгових умовах по Списку №1 - машиністам насосних установок рудо-збагачувальної фабрики №1.
Щодо атестації робочих місць, суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання, згідно з Порядком № 442 та розробленими на виконання Постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 р. № 41.
Згідно із зазначеними нормативними актами основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.
Відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 р. № 442 пенсії за віком на пільгових умовах призначаються за результатами атестації робочих місць, яка також надає інші пільги і компенсації, передбачені законодавством, а саме, надбавка за роботу в зазначених умовах, право на скорочений робочий день, додаткову відпустку й одержання лікувально-профілактичного лікування. Атестація повинна проводитися на підприємстві не рідше одного разу на п`ять років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. Контроль за проведенням атестації, правильністю застосування Списків покладено на Держпраці.
Отже, суд зазначає, що своєчасність та проведення атестації робочих місць за умовами праці не залежить від працівника і не може обмежувати його право на отримання пенсії.
Наказом Міністерства праці і соціальної політики України «Про затвердження роз`яснення про проведення атестації робочих місць за умовами праці в окремих випадках» від 21.08.2000 р. № 205, зазначено, що в окремих випадках через складний фінансово-економічний стан, що склався по незалежним від підприємства причинам, для проведення атестації робочих місць, де не відбулися корінні зміни умов і характеру праці, можливе використання результатів попередньої атестації.
Згідно пункту 1 Порядку та Положення про Державну експертизу умов праці, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 01.12.1990 року № 357 (що діяло в спірний період з 20.10.1999 по 24.12.2001) державний контроль за якістю проведення атестації робочих місць за умовами праці та віднесення їх до категорії з шкідливими і важкими умовами праці, правильністю застосування списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах покладався на органи Державної експертизи умов праці.
Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відмовляючи зараховувати спірні періоди роботи до пільгового стажу позивача з 26.01.1995 по 24.04.1995; з 09.12.1999 по 19.03.2000 та з 20.03.2005 по 17.04.2005, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Таким чином, враховуючи правове регулювання, і сформовану практику Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для зарахування періоду роботи до пільгового стажу позивача з 26.01.1995 по 24.04.1995; з 09.12.1999 по 19.03.2000 та з 20.03.2005 по 17.04.2005, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровський області призначити ОСОБА_1 з 16 лютого 2023 року пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд зазначає наступне.
В позовній заяві та відповіді на відзив, позивач акцентує увагу, що на момент звернення до Пенсійного фонду, загальний стаж його роботи складав 39 років 7 місяців 15 днів, в тому числі пільговий трудовий стаж по Списку № 1 - 9 років 1 місяць 7 дні, що надає йому право на призначення пенсії на пільгових умовах на підставі пп.1) п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Проте, суд звертає увагу, що пп.1) п.2 ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року)) визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.
Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21.05.2013 року № 21-87а13.
Спірне рішення відповідача-2 прийняте без повного з`ясування обставин справи та інших документів наданих позивачем, самостійно здійснивши розрахунок стажу позивача для призначення пенсії, суд перебере на себе повноваження Пенсійного фонду, який наділений дискреційними повноваженнями на прийняття рішення про призначення пенсії (здійснення перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший) та визначення підстав, за яких призначається (перераховується) пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні (перерахунку), що є неприпустимим, у зв`язку з чим, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної вимоги.
Суд зазначає, що до компетенції суду не належить здійснення призначення пенсії та первісного визначення права особи на призначення пенсії, а здійснюється лише контроль легальності рішень, дій або бездіяльності відповідача щодо вказаних питань.
Також на даному етапі зазначена вимога позивача є передчасною.
Вказана правова позиція узгоджується із висновками викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.10.2019р. по справі №804/3646/18.
З метою ефективного та повного захисту прав позивача, суд відповідно до частини другої статті 9 КАС України виходить за межі позовних вимог та зобов`язує Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.02.2023р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п."а" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХП, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-5/2018 (746/15), із урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.
Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача сплачену ним суму судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 358 грн. з кожного.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.02.2023р. про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 згідно п."а" ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року №1788-ХП, в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року №213-VIII, з урахуванням висновків Конституційного Суду України, викладених у прийнятому 23.01.2020 року рішенні №1-5/2018 (746/15), із урахуванням правової оцінки, наданої у рішенні суду.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова