Справа № 260/2776/20
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/2776/20
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою Головного управління Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме визнати протиправними та скасувати накази Головного управління Держгеокадастру у Закарпатські області № 3846-СГ від 18 грудня 2019 року та № 1930-СГ від 13 березня 2020 року про відмову у наданні дозволу на розроблення технічної документації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області із клопотанням про надання згоди на виготовлення меж земельної ділянки в натурі, яка перебуває у користуванні позивача відповідно договору № 27 від 02 липня 2001 року на право тимчасового користування землею в тому числі на умовах оренди, що розташована на території Загатянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області. Наказом № 3846-СГ від 18 грудня 2019 року відмовлено у наданні згоди на виготовлення технічної документації. Зазначає, що повторно звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з аналогічним клопотанням, однак, наказом № 1930-СГ від 13 березня 2020 року повторно відмовлено у наданні згоди на виготовлення технічної документації. Вважає оскаржувані накази протиправним, необґрунтованим та таким, що підлягають скасуванню.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, із змісту якого вбачається, що такий проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позову. Заперечуючи проти позову вказує на те, що за результатами розгляду повторного клопотання та враховуючи те, що частина нерухомого майна із загального комплексу, яка перебуває у приватній власності СФГ "Копань" відповідно до свідоцтва на право власності на нерухоме майн не належить до об`єктів сільськогосподарського призначення згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000, Головним управлінням Держгеокадастру у Закарпатській області відмовлено у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою від 13 березня 2020 року. Зазначає, що надавши дозвіл на розробку документації управління перевищило би вимоги ст. 122 Земельного кодексу України.

Частиною 5 ст. 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З огляду на викладене вище, справа розглядається в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у справі матеріалів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України.

Розглянувши подані сторонами документи, матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до відповідача із клопотанням щодо надання згоди на виготовлення меж земельної ділянки в натурі, яка перебуває в користуванні позивача, що розташована на території Загатянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області.

Наказом № 3846-ст від 18 грудня 2019 року позивачу відмовлено у наданні згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, що посвідчують право користування землею.

Позивач повторно звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області з аналогічним клопотанням, однак їй повторно відмовлено у наданні згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, у зв`язку з тим, що частина нерухомого майна із загального комплексу не належить до об`єктів сільськогосподарського призначення, які і став предметом розгляду даної адміністративної справи.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Земельні відносини в Україні відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (надалі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною 1 статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 116 ЗК України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач розглянув клопотання позивача про надання згоди на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, яка перебуває у користуванні відповідно до договору №27 від 02.07.2001 року на право тимчасового користування землею, що розташована на території Загатянської сільської ради Іршавського району Закарпатської області.

Відповідно до положень п. 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади, генерального плану населеного пункту, детального плану території за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом, або органу місцевого самоврядування, що затвердив комплексний план просторового розвитку території територіальної громади, генеральний план населеного пункту, детальний план території. Заява також може подаватися особою, якій на підставі рішення Кабінету Міністрів України та відповідного договору було передано у господарське відання об`єкт державної власності, що використовується у процесі провадження діяльності з передачі електричної енергії і транспортування та/або зберігання природного газу, і на замовлення якої була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою передачі земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, у постійне користування зазначеній особі.

Відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про землеустрій" встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється за рішенням власника (розпорядника) земельної ділянки, землекористувача.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано свідоцтво на право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 16.05.2005 року договір тимчасового користування землею №27 від 02.07.2001 року, який втратив чинність з моменту отримання у власність нерухомого майна, що знаходиться на спірній земельній ділянці, тобто ще з 16.05.2005 року.

Позивач згодом знову звернувся до Головного управління Держгеокадастру з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду СФГ "Копань" від 12.02.2020 року, що розташована на території Загатянської сільської ради Іршавської району Закарпатської області.

За результатами розгляду повторного клопотання позивача, відповідач відмовив у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою від 13.03.2020 року №1930-г, у зв`язку з тим, що частина нерухомого майна із загального комплексу, яка перебуває у приватній власності СФГ "Копань", що підтверджується свідоцтвом на право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 16.05.2005 року.

Враховуючи наведене, а також те, що у позивача відсутні всі правовстановлюючі документи, які посвідчують право користування землею, відповідач правомірно відмовив у наданні згоди на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі.

Згідно із положеннями статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому, в силу положень статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з статтею 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень.

Разом з тим, згідно з принципом змагальності позивач має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо заперечує їх обґрунтованість.

Натомість в даному випадку позивачем не доведено та не підтверджено належними доказами доводи на обґрунтування підстав зазначених у позовній заяві.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяС.А. Гебеш