Справа № 400/3098/22
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/3098/22

Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.

Дата і місце ухвалення 27.03.2023р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Єщенка О.В.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), Головнокомандувача Збройних Сил України, третя особа - Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ), Головнокомандувача Збройних Сил України, третя особа - Військова частина НОМЕР_2 , в якому просив:

- визнати дії суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_2, який пунктом 4 наказу №101 від 04.05.2022 року "Про результати службового розслідування" позивача, командира військової частини НОМЕР_2 капітана І рангу ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні дисциплінарного правопорушення (порушено вимоги ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог пп. 2.3, 2.4, 3.1.3 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, в частині забезпечення збереження матеріальних засобів, органiзації ведення вiйськового господарства, що призвело до виникнення нестачі суму 6292,66тис. грн., виявленої пiд час перевірки наявності розосереджених пально-мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_2 ) та зобов`язано начальника управлiння персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст. 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України до 08.05.2022 року підготувати клопотання про накладення дисциплінарного стягнення "пониження військового звання на один ступінь" - на командира військової частини НОМЕР_2 капітана ОСОБА_1 владою Міністра оборони України - протиправними;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 скасувати пункт 4 наказу № 101 від 04.05.2022 року "Про результати службового розслідування", відповідно до якого на ім`я Головнокомандувача Збройних Сил України направлено клопотання про накладення дисциплінарного стягнення "пониження військового звання на один ступінь" - на командира військової частини НОМЕР_2 капітана І рангу ОСОБА_1 владою Міністра оборони України;

- визнати дії суб`єкта владних повноважень - Головнокомандувача Збройних Сил України, який наказом № 140 від 17.05.2022 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" наклав дисциплінарне стягнення "пониження військового звання на один ступінь" - на командира військової частини НОМЕР_2 капітана І рангу ОСОБА_1 протиправними;

- зобов`язати Головнокомандувача Збройних Сил України скасувати наказ №140 від 17.05.2022 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частина накладення дисциплінарного стягнення "пониження військового звання на один ступінь" - на командира військової частини НОМЕР_2 капітана І рангу ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головнокомандувача Збройних Сил України скасувати наказ (по особовому складу) № 612 від 21.05.2022 року в частині пониження військового звання на один ступінь з 17.05.2022 року командира військової частини НОМЕР_2 капітана І рангу ОСОБА_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

В поданій апеляційній скарзі апелянт посилався на те, що з метою збереження паливо-мастильних матеріалів під час бойових дій в місті Миколаєві та Миколаївській області, пально-мастильні матеріали з військової частини НОМЕР_3 (по якій були нанесені ракетні удари російськими військами) були прийняті на облік до військової частини НОМЕР_2 та розосереджені військовою частиною НОМЕР_2 по цивільним АЗС, тобто передані на тимчасове зберігання, про що були складені передбачені законодавством України акти приймання-передачі та укладені цивільно-правові (господарські) договори, згідно яких ПММ повинно бути повернуто за вимогою військової частини НОМЕР_2 . Апелянт вказував на те, що він діяв виключно в межах повноважень та на підставі чинного законодавства України, а отже в його діях відсутні ознаки правопорушень, за які його притягнуто до відповідальності.

Позивач посилався на те, що не усі зберігачі (суб`єкти господарювання, що прийняли майно на зберігання) належним чином виконали свої обов`язки, з чим пов`язано невиконання умов договору щодо повернення пального. Разом з тим, будь яких розпоряджень, наказів та дозволів щодо використання пального ані позивач, ані військова частина НОМЕР_2 не надавали.

Позивач не погоджується з висновком службового розслідування та вважає, що в даному випадку не доведено факту втрати паливно-мастильних матеріалів, оскільки паливно-мастильні матеріали в повному обсязі знаходяться на зберіганні у суб`єктів зберігання, які мають визначений обов`язок щодо такого майна з його зберігання і саме такі суб`єкти господарювання несуть повну матеріальну (господарську, цивільно-правову) відповідальність за отримане майно, і кримінальну відповідальність у разі його незаконного використання.

Враховуючи зазначене апелянт вважає, що його було незаконно притягнуто до дисциплінарної відповідальності.

Також апелянт висловив свої доводи щодо необґрунтованості застосування до нього такого виду дисциплінарного стягнення як пониження звання на один ступінь.

Зважаючи на викладене апелянт просив скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року та прийняти нове судове рішення про задоволення позову.

27.04.2023 року від ІНФОРМАЦІЯ_2 та 18.05.2023 року від Головнокомандувача Збройних Сил України надійшли відзиви на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в яких відповідачі виклали свої заперечення щодо задоволення поданої апеляційної скарги та просила залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні, суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження згідно з положеннями статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України; 06.07.2018 року за наказом №370 йому було присвоєне військове звання Капітан 1 рангу; наказом №213 від 23.04.2018 року позивач призначений командиром Військової частини НОМЕР_2 .

Згідно витягу з наказу командира тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_1 " №1 від 12.03.2022 року капітан 1 рангу ОСОБА_1 , командир Військової частини НОМЕР_2 з 12.03.2022 року приступив до виконання обов`язків заступника командира тактичної групи з логістики.

22.03.2022 року Миколаївська обласна військова адміністрація прийняла розпорядження №112-р "Про забезпечення техногенної та природної безпеки населення і територій Миколаївської області", яким відповідно до ст.ст. 4, 8, 15 ЗУ "Про правовий режим воєнного стану", ст.19 Кодексу цивільного захисту України, Указу президента України від 24.04.2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", Указу Президента України від 24.02.2022 року №68/2022 "Про утворення військових адміністрації", з метою запобігання виникнення надзвичайних ситуацій, забезпечення техногенної та природної безпеки населення і територій Миколаївської області, доручено Командиру в/ч НОМЕР_3 забезпечити розосередження пально-мастильних матеріалів на місцях, визначених військовим командуванням.

Судом встановлено, що згідно наявних в матеріалах позовної заяви первинних документів (накладних, актів приймання-передачі) обліковані за військовою частиною ПММ були передані на зберігання різним суб`єктам - цивільним АЗС, чим забезпечено їх розосередження.

16.04.2022 року Командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України був виданий наказ №89 "Про призначення службового розслідування".

У змісті вказаного наказу зазначено, що відповідно до листа начальника 7 управління Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України вих. № 17/7/0-109 дск від 09.04.2022 року, припису на виконання завдання виданого командувачем Військово-Морських Збройних Сил України від 08.04.2022 № 154/141/2171, старшим офіцером відділу організації забезпечення технічними засобами та майном тилу командування логістики ІНФОРМАЦІЯ_2 капітаном 2 рангу ОСОБА_6 перевірено наявність пального, порядок отримання, проведено фактичне зняття залишків пального у військовій частині НОМЕР_2 , в результаті чого встановлено, що у період з 11.03.2022 року по 02.04.2022 року відповідно до розпорядження тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з логістичного забезпечення від 22.03.2022 року №124 пально-мастильні матеріали (автомобільний бензин та дизельне паливо) військової частини НОМЕР_2 , які отримані за чековими вимогами № 59 та 62 книжки 000281 серії В від 25.03.2022 року та 01.04.2022 року, відповідно, з військової частини НОМЕР_3 у кількості: АБ - 96188 кг та ДП - 409199 кг, були розосереджені використовуючи цивільні паливозаправники з перевезення на об`єкти цивільної інфраструктури міста Миколаєва та Миколаївської області. Перевіркою фактичної наявності пально-мастильних матеріалів на зазначених вище об`єктах цивільної інфраструктури встановлено, що фактична наявність автомобільного бензину та дизельного палива, яке отримано з військової частини НОМЕР_3 , розосереджене по об`єктам цивільної інфраструктури міста Миколаєва та Миколаївської області без належного оформлення первинних документів. Фактична наявність пального не відповідає, виявлено нестачу: АБ-32911 кг та ДП-166388 кг на орієнтовну суму 5710103 тис. грн. Також вказано про те, що зазначене стало можливим внаслідок неналежного виконання службових обов`язків командиром військової частини НОМЕР_2 капітаном 1 рангу ОСОБА_1 , порушення ним вимог ст.ст.16,58 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України.

Саме з метою з`ясування причин та умов, що призвели до виявлених порушень і було призначено проведення службового розслідування.

За наслідками проведення службового розслідування комісією складено акт службового розслідування, у висновках якого зазначено про встановлення факту порушення командиром військової частини НОМЕР_2 капітаном 1 рангу ОСОБА_1 вимог ст. 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, вимог п.п. 2.3.2.4. 3.1.3. Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, в частині забезпечення збереження матеріальних засобів, організації ведення військового господарства, що призвело до виникнення нестачі на орієнтовну суму 6292,66 тис. грн, виявленої під час перевірки наявності розосереджених ПММ військової частини НОМЕР_2 .

Крім того зазначено, що в діях командира військової частини НОМЕР_2 капітана 1 рангу ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 425 Кримінального кодексу України (Недбале ставлення до військової служби) та з огляду на те, що отримання та розосередження ПММ проводилося за участю цивільних осіб подальше встановлення кваліфікації злочину, знаходиться поза межами компетенції ІНФОРМАЦІЯ_2.

За наслідками проведеного службового розслідування запропоновано клопотати перед Головнокомандувачем Збройних Сил України про накладення дисциплінарного стягнення "пониження військового звання на один ступінь" на командира військової частини НОМЕР_2 капітана 1 рангу ОСОБА_1

04.05.2022 року Командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України був виданий наказ №101 "Про результати службового розслідування", згідно з яким у зв`язку із виявленими в ході проведення службового розслідування порушеннями було наказано начальнику управління персоналу штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до ст.92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України до 08.05.2022 року підготувати клопотання про накладення дисциплінарного стягнення "пониження військового звання" на один ступінь на командира військової частини НОМЕР_2 капітана 1 рангу ОСОБА_1 , владою Міністра оборони України.

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №140 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" за порушення вимог статей 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України у частині виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, визначених статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями, та функціональних обов`язків, викладених у Положенні про Військово-морську базу ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженому наказом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11 лютого 2019 року № 31/ДСК, у частині забезпечення належної організації внутрішнього порядку у військовій частині, належного збереження пального, пункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16 липня 1997 року № 300 (зі змінами), у частині організації та контролю ведення обліку, правильного зберігання матеріальних засобів усіх видів, відповідно до статей 12, 48, 92, 100 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на командира військової частини НОМЕР_2 капітана 1 рангу ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення "пониження у військовому званні на один ступінь".

Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України №612 від 21.05.2022 року (по особовому складу) відповідно до пункту 12 та 16 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України капітана 1 рангу ОСОБА_1 , командира військової частини НОМЕР_2 понижено у військовому званні на 1 ступінь з 17.05.2022 року.

Підставою для видання цього наказу став наказ Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.05.2022 року №140.

Не погоджуючись з прийнятими наказами, позивач оскаржив їх до суду першої інстанції.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно відсутності підстав для задоволення поданого ОСОБА_1 позову, з огляду на наступне:

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 року № 548-XIV (далі - Статут).

Статутом керуються всі військові частини, кораблі, управління, штаби, організації, установи і військові навчальні заклади Збройних Сил України (далі - військові частини).

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців Служби зовнішньої розвідки України, Служби безпеки України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Управління державної охорони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.

Положеннями 5 та 6 Статуту визначено, що внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири (п. 7 Статуту).

Згідно ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Розділом 2 Статуту визначені загальні обов`язки командирів (начальників).

Так, згідно п. 58 Статуту командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, зокрема, планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами; знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань; завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності; встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові); організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту; вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

В свою чергу, відповідно до п. 2.3, 2.4 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 16.07.97 №300, командир військової частини (з`єднання) організовує військове (корабельне) господарство та керує ним. Керівництво він здійснює особисто, через штаб, своїх заступників, начальників родів військ та служб.

Організація та ведення військового (корабельного) господарства (господарська діяльність) включає, зокрема, планування та організацію роботи служб, підрозділів та об`єктів господарського, технічного і медичного призначення, а також безперервне управління та здійснення контролю за цією роботою; витребування, одержання, підвезення, зберігання, видачу та витрату матеріальних засобів і коштів; забезпечення правильної та безпечної експлуатації, зберігання і ремонту озброєння, бойової та іншої техніки і майна; ведення діловодства, обліку і звітності за всіма видами матеріальних засобів та інші питання забезпечення різноманітної діяльності військових частин (з`єднань).

Згідно п. 3.1.3 Положення № 300 командир військової частини (з`єднання) несе особисту відповідальність за організацію матеріального, медичного, ветеринарного, технічного, аеродромно-технічного, торговельно-побутового, квартирно-експлуатаційного та фінансового забезпечення; за забезпечення частини (з`єднання) матеріальними засобами і коштами та організацію їх перевезення, законність та доцільність їх витрачання; за підтримання у справному стані та правильне використання озброєння, бойової та іншої техніки, боєприпасів, пального, спеціальних споруд та інших матеріальних засобів; об`єктів навчально-матеріальної бази, казармено-житлового фонду, комунальних споруд та земельних ділянок; за проведення необхідних заходів щодо охорони навколишнього середовища в місцях дислокації та дій військ, а також за організацію протипожежної охорони та безпечну експлуатацію об`єктів держтехнагляду частини (з`єднання) і створення на кожному робочому місці умов праці відповідно до вимог нормативних актів.

Відповідно до п. 3.1.9 Положення № 300 усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; розробляти і організовувати проведення заходів з метою подальшого підвищення бойової та мобілізаційної готовності підпорядкованої служби (служб);організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі); здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням; організовувати проведення (у встановлені терміни) перевірок та документальних ревізій господарської діяльності, а також інвентаризацію матеріальних засобів у підпорядкованих службах (службі);організовувати перевірку і таврування засобів вимірювання, безпечну експлуатацію та своєчасне проведення оглядів і випробувань (перевірок) об`єктів держтехнагляду; розробляти заходи по службах (службі) для внесення у річний господарський план, річний та місячний плани експлуатації та ремонту озброєння, бойової та іншої техніки; організовувати і контролювати їх виконання; вести узагальнений облік втрачених матеріальних засобів за підпорядковані служби (підрозділи) в натуральних або вартісних показниках; вживати заходів щодо забезпечення надійного збереження матеріальних засобів, слідкувати за справним станом обладнання постів, огороджень, технічних засобів охорони, зв`язку та сигналізації.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 року № 551-XIV.

Відповідно до ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Згідно ст. 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Положеннями ст. 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, що Верховний Головнокомандувач Збройних Сил України, Міністр оборони України, начальник Генерального штабу - Головнокомандувач Збройних Сил України, керівники державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, Голова Служби зовнішньої розвідки України, Голова Служби безпеки України, Голова Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, командувач Національної гвардії України, Голова Державної прикордонної служби України, Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, начальник Управління державної охорони України, керівники інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів спеціального призначення з правоохоронними функціями користуються дисциплінарною владою в повному обсязі цього Статуту, крім відповідних повноважень, визначених цим Статутом для кожного з них особисто.

Відповідно до п.48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Згідно ст. 83, 84, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Статтею 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі, якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

З огляду на зазначені положення чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посада, яку обіймає позивач, обумовлює виконання обов`язків, пов`язаних з організацією діяльності підпорядкованих підрозділів та служб з метою здійснення відповідного контролю за товарно-матеріальними цінностями військової частини; здійснення безпосереднього контролю за наявністю ТМЦ, їх якістю, правильним та ощадливим витрачанням, а тому позивач, як командир військової частини НОМЕР_2 , особисто відповідає перед державою за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів.

В ході проведення службового розслідування було встановлено, що відповідно до розпорядження тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з логістичного забезпечення від 22.03.2022 року № 124 командира військової частини НОМЕР_2 було зобов`язано здійснити приймання ПММ від в/ч НОМЕР_3 та використовуючи об`єкти цивільної інфраструктури (АЗС, склади пального незалежно від форм власності та підпорядкування) розосередити запаси отриманого пального.

В акті службового розслідування зазначено, що на виконання зазначеного розпорядження військовою частиною НОМЕР_2 прийнято від в/ч НОМЕР_3 АБ- 96188 кг, ДП - 40199 кг, яке в подальшому розосереджене на об`єкти цивільної інфраструктури м. Миколаєва та Миколаївської області.

Під час проведення службового розслідування встановлено, що отримання пального документально оформлено двома чековими вимогами від 25.03.2022 року № 059 та від 01.04.2022 року № 062 та засвідчено підписом начальника служби ПММ в/ч а 3130 лейтенантом Бабенком. Кількість пального в чекових вимогах складається з кількості вказаних у доданих до них накладних. Але пальне, вказане у накладних № 345 від 12.03.2022 року № 349 від 13.03.2022 року, № 364 від 15.03.2022 року, № 380 від 16.03.2022 року № 399 від 18.03.2022 року, що увійшло до чекової вимоги № 059 від 25.03.2022 року на загальну кількість АБ - 63872 кг, ДП - 225 557 кг. посадовими особами в/ч НОМЕР_2 не отримувалось. Приймання пального в накладних засвідчено лише підписами цивільних осіб, а самі операції з перевезення (передачі) проводилось до видання розпорядження тактичної групи " ІНФОРМАЦІЯ_1 " з логістичного забезпечення від 22.03.2022 року № 124.

Опитуванням посадових осіб в/ч НОМЕР_2 , а також згідно відомостей наданих документів було встановлено, що посадовими особами військової частини НОМЕР_2 фактично отримувалися матеріальні засоби у кількості АБ-32316 кг та ДП-183642 кг, але за наказом командира військової частини НОМЕР_2 капітана 1 рангу ОСОБА_1 , начальник служби ПММ в/ч НОМЕР_2 лейтенант ОСОБА_5 документально оформив приймання більшої кількості матеріальних засобів, які посадові особи військової частини не отримували на загальну кількість: АБ-63872кг., ДП-225557кг.

Також в ході службового розслідування було встановлено, що документальне оформлення розосередження ПММ проводилось за актами приймання-передачі ПММ від в/ч НОМЕР_2 до об`єктів цивільної інфраструктури, однак на запит комісії "Яким (чиїм) розпорядженням було визначено перелік об`єктів цивільної інфраструктури до яких передавалося пальне?" та "Яким (чиїм) розпорядженням було визначено перелік автомобільної техніки для отримання пального" командир військової частини НОМЕР_2 капітан 1 рангу ОСОБА_1 пояснив, що відповідні розпорядження надавалися начальником обласної військової адміністрації Віталієм Кимом, але відповідних письмових розпоряджень (наказів), підтвердження надання усних наказів комісією не отримано.

Також під час проведення службового розслідування було виявлено чисельні суттєві порушення оформлення актів приймання-передачі ПММ.

При цьому, як зазначено в акті службового розслідування, за наслідком проведення 08.04.2022 року перевірки наявності розосереджених ПММ військової частини НОМЕР_2 було виявлено нестачу паливно-мастильних матеріалів.

Крім того, у період з 01.06.2022 року по 06.07.2022 року Службою внутрішнього аудиту Південного територіального управління внутрішнього аудиту Міністерства оборони України проведено внутрішній аудит окремих питань збереження та використання пального військовою частиною НОМЕР_2 , за наслідком якого складено звіт №520/6/7/аз від 13.07.2022 року, в якому представлені результати внутрішнього аудиту окремих питань діяльності військової частини НОМЕР_2 (щодо забезпечення зберігання, обліку та використання ПММ) за період з 11.03.2022 року по 31.05.2022 року.

Метою проведення аудиту було дослідження діяльності посадових осіб військової частини НОМЕР_2 щодо дотримання вимог нормативно правових актів при забезпечення заходів організації обліку, зберігання та використання пального.

Аудитом було охоплено: управлінські рішення командування Військової частини НОМЕР_2 з питань служби ПММ; діяльність служби ПММ Військової частини НОМЕР_2 ; регістри бухгалтерського обліку за напрямком служби ПММ; ресурсів на загальну суму 14466,99 тис. грн.

Так у звіті зазначено, що за наслідками проведення старшим офіцером відділу організації забезпечення технічними засобами та майном тилу командування логістики Командування ЗСУ капітаном 2 рангу ОСОБА_6 перевірки фактичної наявності пального військової частини НОМЕР_2 , яке зберігалось на об`єктах цивільної інфраструктури м. Миколаєва та Миколаївської області (шляхом зняття залишків пального) була виявлена розбіжність показників між даними обліку та фактичною наявність пального.

Аудитом було підтверджено наявність численних порушень Інструкції з обліку № 440, виявлених під час проведення службового розслідування, допущених посадовими особами військової частини НОМЕР_2 при оформленні документів (чекових вимог, актів приймання-передачі).

Також встановлено, що приймання пального від військової частини НОМЕР_3 у кількості 505387 кг. Здійснювалось з порушенням вимог п. 5.2.13 Положення про військове господарство № 300, п. 45 розділу IV Інструкції з обліку № 440: без дотримання відповідних процедур та належного документального оформлення. Складання чекових вимог № 059 та № 062 супроводжувалось формальним проставлянням підписів начальником служби ПММ лейтенантом ОСОБА_5 та начальником складу ПММ старшиною ОСОБА_8 без фактичного отримання пального в повному обсязі. При цьому, встановлено, що приймання пального з порушенням установленого порядку здійснювалось на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 .

В ході проведеного аудиту встановлено, що прийом та передача пального від військової частини НОМЕР_3 до військової частини НОМЕР_2 не в повній мірі відповідача вимогам нормативно-правових актів у частині документального оформлення передачі ПММ та забезпечення контролю за його отриманням та переміщенням. Фактично управління процесом розосередження пального здійснювалось представниками Миколаївськогї ОВА, що призвело до втрати контролю за повнотою обсягів переміщеного пального.

У звіті зазначено про встановлення факту передачі пального військовою частиною НОМЕР_2 іншим військовим частинам без відповідних розпоряджень ЦУЗПММ, а також факту передачі пального підприємству « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без отримання відповідного рішення про надання такого дозволу від Міністерства оборони України. З пояснень командира військової частини НОМЕР_2 капітана 2 рангу ОСОБА_1 встановлено, що передача пального до підприємства «МБТЗ» здійснювалась на підставі заяви директора цього підприємства та відповідних вказівок командира тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_1 » і начальника Миколаївської ОВА, однак заявку, розпорядження керівника тактичної групи « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та начальника Миколаївської ОВА для дослідження не представлено. Вказану передачу пального кваліфіковано як незаконні витрати ресурсів унаслідок безпідставної передачі.

Також в ході проведення аудиту встановлено факти неповернення пального з АЗС, які здійснювали зберігання розосереджного пального військовій частині НОМЕР_2 .

У висновках аудиторського звіту зазначено , що за результатами дослідженого питання встановлено, що командуванням та посадовими особами військової частини НОМЕР_2 не забезпечено у повній мірі дотримання вимог нормативно-правових актів щодо належного контролю за збереженням та рухом пального, переданого на тимчасове зберігання до об`єктів цивільної інфраструктури м. Миколаєва та Миколаївської області, а також порядку його видачі (передачі), що призвело до незаконних витрат та сприяло утворенню нестач пального.

Як вбачається з пояснень щодо позовних вимог ОСОБА_1 , наданих до суду військовою частиною НОМЕР_2 , цією військовою частиною підтверджуються факти передачі паливно-мастильних матеріалів до об`єктів цивільної інфраструктури на підставі зазначених позивачем документів та у вказаних позивачем розмірах. Підтверджено факти неповернення паливно-мастильних матеріалів, які були передані на зберігання, у зв`язку з чим військовою частиною НОМЕР_2 вживаються заходи щодо витребування майна з чужого незаконного володіння в судовому порядку.

Крім того військовою частиною НОМЕР_2 зазначено про вжиття нею заходів щодо витребування від державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод» паливно-мастильних матеріалів, які були передані вказаному підприємству військовою частиною НОМЕР_2 у кількості: автомобільний бензин марки А-80-ДЗ у кількості 20 000 кг, вартістю 745 488 грн., дизельне паливо марки З-0,2-25 у кількості 30 000 кг., вартістю 846 888,87 грн.

Таким чином, висновками службового розслідування підтверджено факт неналежного виконання командиром військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, що виразилось у неналежній організації ведення військового господарства, незбереженні пального, відсутності належного контролю за веденням обліку, правильним зберіганням матеріальних засобів, законністю та доцільністю їх витрачання, що призвело до виникнення нестачі паливно-мастильних матеріалів. Вказані обставини також в подальшому підтверджено проведеним внутрішнім аудитом.

З огляду на встановлення факту неналежного виконання позивачем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни, позивача правомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно правомірності оскаржуваних позивачем наказів, прийнятих Командуванням Військово-Морських Сил Збройних Сил України від 04.05.2022 року № 101 та Головнокомандувача Збройних Сил України від 17.05.2022 року № 140 і від 21.05.2022 року № 612 (по особовому складу).

Колегія суддів вважає безпідставними посилання позивача на те, що нестача паливно-мастильних матеріалів виникла внаслідок протиправних дій саме суб`єктів господарювання, на зберігання яким було передано пальне військовою частиною НОМЕР_2 .

Вказані доводи спростовуються висновком службового розслідування та встановленими обставинами щодо порушення позивачем порядку прийняття, обліку, зберігання та витрачання паливно-мастильних матеріалів, в тому числі і передачі військовою частиною НОМЕР_2 пального, яке перебувало на зберіганні на об`єктах цивільної інфраструктури, іншим суб`єктам без відповідних дозволів та рішень уповноважених на те осіб.

Що стосується посилань позивача на неврахування при обранні виду дисциплінарного стягнення характеру та обставин вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки позивача, тривалості його служби та ін., слід зазначити наступне:

Відповідно до положень ст. 86 та 92 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Якщо командир за тяжкістю вчиненого підлеглим правопорушення визнає надану йому дисциплінарну владу недостатньою для притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, він порушує клопотання про накладення стягнення на винну особу владою старшого командира.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що відповідно до приписів Дисциплінарного статуту ЗСУ підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності є наявність самого дисциплінарного порушення, при цьому вид дисциплінарного стягнення визначається особою, яка вирішує питання про його накладення, а Дисциплінарний статут не визначає конкретної послідовності та черговості накладення дисциплінарних стягнень за ступенем їх суворості.

В даному випадку, за наслідком проведеного службового розслідування було встановлено нестачу паливно-мастильних матеріалів на суму 6 292,66 тис. грн, чим спричинено матеріальні збитки на значну суму, яка стала можливою з огляду на неналежне виконання позивачем своїх посадових обов`язків. При цьому, вказаний факт став можливим в умовах дії особливого періоду в державі - режиму воєнного стану, в умовах здійснення бойових дій на території України, коли неналежне та недбале ставлення до своїх службових обов`язків посадовими особами військових частин, в тому числі щодо забезпечення належного зберігання військового майна, є неприпустимим.

Крім того колегія суддів враховує, що за наслідками службового розслідування в діях командира військової частини НОМЕР_2 виявлено ознаки кримінального правопорушення, відповідальність зая ке передбачена ст. 4254 Кримінального кодексу України.

Саме враховуючи тяжкість вчиненого позивачем дисциплінарного проступку командувач Військово-Морських Сил Збройних Сил України визнав надані йому повноваження щодо накладення дисциплінарних стягнень недостатніми, у зв`язку з чим вирішив клопотати перед старшим командиром про накладення на позивача відповідного виду дисциплінарного стягнення.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача про неврахування при притягненні його до дисциплінарної відповідальності характеру та обставин вчинення дисциплінарного проступку.

Що стосується посилань позивача на неврахування бойового імунітеті, визначеного Законом України «Про оборону України», колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» бойовий імунітет - звільнення військового командування, військовослужбовців, поліцейських поліції особливого призначення Національної поліції України, добровольців Сил територіальної оборони Збройних Сил України, працівників правоохоронних органів, які відповідно до своїх повноважень беруть участь в обороні України, осіб, визначених Законом України "Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України", від відповідальності, у тому числі кримінальної, за втрати особового складу, бойової техніки чи іншого військового майна, наслідки застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити при плануванні та виконанні таких дій (завдань) або які охоплюються виправданим ризиком, крім випадків порушення законів та звичаїв війни або застосування збройної сили, визначених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На думку колегії суддів, на позивача не може розповсюджуватись бойовий імунітет, з огляду на те, що в даному випадку не може йти мова про те, що нестача військового майна обумовлена наслідками застосування збройної та іншої сили під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань з оборони України із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), настання яких з урахуванням розумної обачності неможливо було передбачити. В даному випадку така нестача стала наслідком саме неналежного виконання позивачем власних посадових обов`язків, чого можливо було б уникнути у разі відповідального ставлення позивача до посадових обов`язків та дотримання положень чинного законодавства.

В позові ОСОБА_1 також посилався на те, що він не був ознайомлений з актом службового розслідування, що, як зазначає позивач, позбавило його права внести до нього заперечення, заяви та клопотання, отримати мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Пунктом 3 розділу ІV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (далі - Порядок № 608) передбачено, що військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

У висновку службового розслідування відображені пояснення позивача з приводу питань, що підлягали перевірці під час службового розслідування, що свідчить про реалізацію ним права на надання пояснень під час проведення службового розслідування, а також про дотримання вимог щодо всебічності, повноти та об`єктивності проведення службового розслідування.

Порядком № 608 не закріплено обов`язок осіб, які проводять службове розслідування ознайомлювати військовослужбовця з актом службового розслідування, однак Порядок надає право військовослужбовцю ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником).

В даному випадку в матеріалах справи наявний рапорт позивача про надання завірених належним чином матеріалів службового розслідування від 30.05.2022 року, у відповідь на який Командуванням Військово-Морський Сил Збройних Сил України було направлено 31.05.2022 року позивачеві наказ Командування ВМС ЗСУ від 04.05.2021 року « 101 «Про результати службового розслідування» разом із матеріалами службового розслідування.

Зазначене свідчить про виконання відповідачем вимог Порядку № 608 та надання позивачеві можливості ознайомитись з результатами службового розслідування та оскаржити в подальшому розпорядчі документи, прийняті на підставі висновків такого службового розслідування.

Доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції правильно встановлено обставини у справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

За таких обставин підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Суддя: О.В. Єщенко

Суддя: О.А. Шевчук