Справа № 380/524/23
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/524/23
провадження № П/380/529/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправною бездіяльності, скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122; ), в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зарахування періодів зайнятості ОСОБА_1 з 15.10.2008 по 01.08.2010, з 20.10.2010 по 03.02.2014, з 03.03.2014 по 31.10.2022 до її пільгового стажу за списком № 2, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції яка була чинна до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача № 15 від 07.12.2022 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з урахуванням висновків суду у справі призначити пенсію ОСОБА_1 за віком на підставі її заяви від 30.11.2022 із зарахуванням періодів зайнятості з 15.10.2008 по 01.08.2010, з 20.10.2010 по 03.02.2014, з 03.03.2014 по 31.10.2022 до її пільгового стажу за списком № 2, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції яка була чинна до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30.11.2023 вона звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, відповідно до п «б» ст. 13 Закону України від 05.11.1991 №1788 «Про пенсійне забезпечення». Однак, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №15 від 07.12.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 55 років, станом на день звернення, а також відсутністю необхідного пільгового стажу 10 років. Позивач вважає, що має достатній вік та стаж, для призначення їй пенсії, тому переконана, що зазначене рішення є протиправним і таким, що порушує її право на отримання належного пенсійного забезпечення. Відтак, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді від 16.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, подав відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідно до наданих документів страховий стаж позивача становить 30 років 08 місяців 01 день, стаж роботи на пільгових умовах за Списком №2 відсутній. Вказує, що за доданими позивачем документами до пільгового стажу не зараховано:

- період роботи з 10.04.1992 по 03.12.2001 вагарем у ТзОВ «Вуглепромтранс», оскільки довідка не відповідає додатку №5, період з 10.04.1992 по 03.12.2001 зараховано до страхового стажу;

- період роботи з 03.03.2014 по 31.10.2022 згідно пільгової довідки №223-11 від 31.10.2022, видану ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», оскільки довідка не відповідає вимогам чинного законодавства, а саме п. 3 Порядку №383 застосування Списків №1 і №2, у довідці немає посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, яка діє на період роботи позивача, період з 03.03.2014 по 31.10.2022 зараховано до страхового стажу.

Зважаючи на вищевикладене, відповідачем 1 прийнято рішення від 07.12.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком за Списком №2 у зв?язку з відсутністю необхідного пільгового стажу (10 років) відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону №1058. Для зарахування вищезазначених періодів до пільгового стажу, необхідно надати уточнюючі довідки з врахуванням зазначених зауважень. Відтак, вважає, що відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 розділу XV Прикінцевих положень та пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058.

06.02.2023 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що викладені відповідачем доводи носять лише загальний декларативний характер, та жодним чином не спростовують доводів, викладених у позовній заяві.

Ухвалою суду від 24.04.2023 залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: пл. Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122; ) до участі у справі як другого відповідача.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області відзиву на позовну заяву не подав.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.11.2022 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ.

Вказана вище заява позивача від 30.11.2022 відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області.

07.12.2022 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №15 відмовлено позивачу в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного віку 55 років та пільгового стажу 10 років, відповідно до п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зі змісту вказаного рішення слідує, що вік заявника станом на дату звернення становить 52 роки 10 місяців 12 днів, страховий стаж 30 років 08 місяців 01 день, пільговий стаж ОСОБА_1 на роботах зі шкідливішими і важкими умовами праці за списком №2 відсутній.

При цьому, відповідач 1 у вказаному вище рішенні від 07.12.2022 вказує, що до страхового стажу позивача за наданими документами зараховані всі періоди. До пільгового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 10.04.1992 по 03.12.2001 згідно довідки №693 від 21.10.2022, оскільки довідка не відповідає додатку №5 та з 03.03.2014 по 31.10.2022 згідно довідки №223-11 від 31.10.2022, оскільки у довідці немає посилання на постанову Кабінету Міністрів України №461.

З вказаного рішення, а також розрахунку стажу ОСОБА_1 для призначення пенсії за віком судом встановлено, що відповідач 1 також не зарахував позивачу до пільгового стажу періоди роботи з 15.10.2008 по 01.08.2010 та з 20.10.2010 по 03.02.2014, які є спірними у цій справі, при цьому жодних доводів щодо вказаного не навів.

Водночас, згідно з відомостями трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 , в межах спірних періодів ОСОБА_1 працювала:

- з 15.10.2008 по 01.08.2010 та з 20.10.2010 по 03.02.2014 пробовідбірником в ОТК на підприємстві ТОВ «ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА №105»;

- з 03.03.2014 по 31.10.2022 (дату звернення зі заявою про призначення пенсії) пробовідбірником на підприємстві ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ».

Згідно з довідкою №223-11 від 31.10.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», ОСОБА_1 з 03.03.2014 по теперішній час виконувала роботи на поверхні за професією пробовідбірник, що передбачена списком №2 розділом ІІ, код КП 2а, підстава постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Позивач не погодилася з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, вказуючи що її віку та пільгового стажу, у тому числі згідно з вищевказаною довідкою достатньо для призначення пенсії на пільгових умовах, тому звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XI (далі Закон №1788-XI) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 9 Закону №1788-XI відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 13 Закону №1788-XI встановлено підстави для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XI в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.

Рішенням Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року у справі № 1-р/2020 за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.

Пунктом 2 цього Рішення передбачено, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б»-«г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку з чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Суд встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.

У зв`язку з цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).

Водночас, згідно з пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон №1058-IV), у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік для позивача у 50 років, тоді як другий - у 55 років.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У справі «Новік проти України» (18 грудня 2008 року) Європейського суду з прав людини зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.

Враховуючи рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011р. по справі «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для заявника є підхід, коли віковий ценз та стаж роботи має бути встановлений на рівні найменшої величини, встановленої Законом, у даному випадку вік 50 років та стаж роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на роботах, зазначених у пункті "б" частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Так у цих рішеннях зазначено, що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Таким чином, перевагу слід віддати саме тому Закону, який у застосуванні найбільш сприятливий для позивача, а саме, така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 1-р/2020 від 23.01.2020, та виходячи з принципу правої визначеності як складового елементу верховенства права, гарантованого статті 8 Конституції України.

Таке застосування судом вказаних вище норм права усуває колізію в їх застосуванні у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

При цьому, суд звертає увагу, що дана справа відповідає ознакам, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20.

Так, у вищевказаному рішенні Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-ІV.

Вказаний правовий висновок, викладений у рішенні за результатами розгляду зразкової справи, підлягає обов`язковому врахуванню судом у даній справі в силу частини 3 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене вище, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Судом встановлено, що на час звернення позивача до відповідача зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 (30.11.2022), позивачу виповнилося 50 років, що в даному випадку є достатнім віком, для призначення пенсії.

Окрім, цього щодо посилань відповідача на відсутність в позивача необхідного пільгового стажу 10 років, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку № 637 встановлено, що у випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій (додаток № 5 Порядку № 637).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Додатком № 5 до Порядку № 637 визначено форму довідки, у якій передбачено, що вона підписується керівником, головним бухгалтером та начальником відділу кадрів (із зазначенням ініціалів та прізвищ).

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Верховний Суд вже розглядав справи з подібним предметом спору. Зокрема, у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі № 688/4170/16-а, від 24.06.2021 у справі № 758/15648/15-а Верховний Суд дійшов висновку про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача містить усі необхідні записи про стаж його роботи, записи відповідають вимогам Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993, та жодних зауважень щодо записів в трудовій книжці відповідач не висловив.

Аналіз зазначених вище нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача 1 на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача з 03.03.2014 по 31.10.2022 в зв`язку з неналежним оформленням уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день на посаді пробовідбірника підтверджено записами в її трудовій книжці, яка є основним документом.

Крім того, як вже встановлено судом вище, ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ» було надано позивачу довідку №223-11 від 31.10.2022 про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, вказана довідка відповідає формі, визначеній Порядком №637 та підписана директором підприємства, головним бухгалтером та провідним фахівцем з КА, скріплена печаткою підприємства.

Згідно з довідкою №223-11 від 31.10.2022 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданою ТОВ «ДТЕК Курахівська ЦЗФ», ОСОБА_1 з 03.03.2014 по теперішній час виконувала роботи на поверхні за професією пробовідбірник, що передбачена списком №2 розділом ІІ, код КП 2а, підстава постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Водночас, доводи відповідача 1 про те, що довідка №223-11 від 31.10.2022 не містить посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461 є надмірним формалізмом, оскільки посада пробовідбірника, яку позивач займала у період з 03.03.2014 по 31.10.2022 передбачена списком №2 як у розділі ІІ (Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування), випалювання руд і нерудних копалин) постанови Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36, так і в аналогічному розділі постанови Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461, які обидві діяли в частинах спірного періоду.

У свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Враховуючи те, що період роботи позивача з 03.03.2014 по 31.10.2022 (дату звернення зі заявою про призначення пенсії) на посаді, віднесеній, до категорії виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до списку №2, затвердженого постановами Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 та від 24.06.2016 №461 підтверджений її трудовою книжкою та відповідною довідкою встановленого зразка, то відповідачем 2 протиправно не зараховано такий період до її пільгового стажу роботи за списком №2.

Окрім цього, суд вважає протиправним не зарахування позивачу до її пільгового стажу за списком № 2, який надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періодів роботи з 15.10.2008 по 01.08.2010 та з 20.10.2010 по 03.02.2014 пробовідбірником в ОТК на підприємстві ТОВ «ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА №105», оскільки такий трудовий стаж підтверджено записами в її трудовій книжці, яка є основним документом та не містить відміток про те, що позивач працювала не повний робочий день.

Необхідно також зауважити, що в постанові від 20.02.2020 у справі № 423/2874/16-а, Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до Порядку №637 окрім іншого встановлено, що у разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції або здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, а також на територіях територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають/перебували в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а також у разі, коли майно (документи) підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (незалежно від місця їх реєстрації на території України) розташоване на території України та/або пошкоджене чи знищене внаслідок воєнних (бойових) дій, терористичних актів, диверсій, спричинених військовою агресією Російської Федерації проти України, за умови документального підтвердження пошкодження чи знищення майна (документів), спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 20 доповнено новим абзацом згідно з Постановою КМУ №1028 від 9 грудня 2015 року).

Відповідний висновок також викладено в постанові Верховного Суду від 31.05.2022 у справі № 227/1722/17.

Так, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб та громадських формувань місцем реєстрації ТОВ «ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА №105» () визначено місто Селидове, селище міського типу Цукурине, Селидівської міської територіальної громади, Донецької області, яке входить до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 (із змінами відповідно Наказу 125 від 25 квітня 2023 року).

Так, з індивідуальних відомостей про застраховану особу (ОК-5) видно, що ТОВ «ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА №105» () у періоди з 15.10.2008 по 01.08.2010 та з 20.10.2010 по 03.02.2014 визначені суми заробітку позивача для нарахування пенсії, сплачені страхові внески та визначені ці періоди у відомостях про спеціальний стаж за кодом ЗП3013Б1.

Суд враховує, що згідно Довідника кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства, код за №ЗП3013Б1 застосовується для застрахованих осіб, які є працівниками, безпосередньо зайнятими повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що спеціальний трудовий стаж позивача набутий в ТОВ «ЗБАГАЧУВАЛЬНА ФАБРИКА №105» у періоди з 15.10.2008 по 01.08.2010 та з 20.10.2010 по 03.02.2014 підтверджується даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та записами у трудовій книжці в сукупності, а тому також підлягає зарахуванню до її пільгового стажу за списком №2.

Таким чином, станом на час звернення зі заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 позивач досягла 50 років, мала страховий стаж роботи більше 20 років, з нього більше 10 років на зазначених вище роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України та набула право на призначення пенсії.

З огляду на викладене, доводи відповідача 1 про недосягнення позивачем відповідного віку, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та відсутність необхідного пільгового стажу є помилковими, а оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.12.2022 №15 протиправним, відтак підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2, суд зазначає таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Частиною 4 статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Аналіз зазначених норм у їх взаємозв`язку зі статтями 2, 5 КАС України свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст постанови, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

Розглядаючи питання зобов`язання призначення пенсії, суд повинен перевірити усі умови, за яких відповідач зобов`язаний таку пенсію призначити.

Так, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України та відповідно до копії паспорта серії НОМЕР_3 , досягла 50-ти річного віку.

Наявний у позивачки страховий та пільговий стаж роботи відповідає всім критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за списком №2 відповідно до пункту «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII та становить більше 20 та 10 років відповідно, що встановлено судом вище.

Водночас, суд враховує, що позивач зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 , на яку поширюється юрисдикція Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За таких обставин, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 30.11.2022 (з дня звернення) на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, зарахувавши при цьому до її пільгового (спеціального) стажу за списком №2 періоди роботи з 15.10.2008 по 01.08.2010, з 20.10.2010 по 03.02.2014, а також з 03.03.2014 по 31.10.2022.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 1 судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області №15 від 07.12.2022 про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) призначити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 з 30.11.2022 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року №213-VІІІ, зарахувавши при цьому до її пільгового (спеціального) стажу за списком №2 періоди роботи з 15.10.2008 по 01.08.2010, з 20.10.2010 по 03.02.2014, а також з 03.03.2014 по 31.10.2022.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул.Митрополита Андрея, 10, м.Львів, 79016; ) сплачений судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна