Справа № 520/4685/23
Суддя: Сагайдак В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 червня 2023 року Справа № 520/4685/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Сагайдака В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корпус 2,м. Харків,61050, ) , Державної судова адміністрація України (вул. Липська, буд. 18/5,м. Київ,01601, ) третя особа: Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області (вул. Бакуліна, буд. 18,м. Харків,61166, ) про стягнення суми допомоги на оздоровлення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області на користь ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення у суму 78825 (сімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень нуль копійок) за період роботи з 22.04.2020 р. по 22.04.2021 р. у розмірі посадового окладу на день (22.03.2021 року) надання щорічної основної відпустки;

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 гривень, сплачений згідно квитанції від 28.02.2023 року № 13.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виплатив допомогу на оздоровлення за період роботи з 22.04.2020 р. по 22.04.2021 р. котра передбачена та гарантована чинним законодавством.

Відповідач надав до суду відзив, згідно змісту якого у задоволенні вимог просив суд відмовити.

З огляду на вказане вище, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судом встановлено, що на підставі Указу Президента України від 13.05.2008 №432/2008 ОСОБА_1 була призначена суддею Краснодонського міськрайонного суду Луганської області.

Постановою Верховної Ради України від 16.05.2013 № 248-VIІ Маньковську Олену Олексіївну обрано безстроково суддею Краснодонського міськрайонного суду Луганської області.

Указом Президента України від 07.04.2015 №203/2015 позивач переведена на посаду судді Комінтернівського районного суду м. Харкова.

На підставі заяв щодо надання щорічної основної відпустки, наказами Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04.03.2021 №02-04/41, від 21.05.2021№02-04/128, від 05.07.2021 №02-04/170, від 12.10.2021 №02-04/242 позивачу надавалась щорічна основна відпустка частинами за період роботи з 22.04.2020року по 22.04.2021 рік, а саме - з 22.03.2021 по 05.04.2021 року, з 07.06.2021 по 22.06.2021року, з 19.07.2021 по 09.08.2021 року, та тривалістю 1 календарний день 12.10.2021 року відповідно. При цьому допомогу на оздоровлення в розмірі посадового окладу до щорічної основної відпустки судді - вона не отримувала й при складанні заяв про надання вказаних частин відпустки позивачем не зазначалось, оскільки вважала, що таку допомогу зможе отримати в будь-який час.

12 січня 2023 року позивач звернулась з заявою на ім`я Голови Комінтернівського районного суду м.Харкова щодо надання допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу до щорічної основної відпустки за період роботи з 22.04.2020року по 22.04.2021 року, оскільки така відпустка була використана згідно з наказом Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04.03.2021 року №02-04/41 з 22.03.2021 по 05.04.2021 року.

Головою Комінтернівського районного суду м.Харкова 07.02.2023 року виданий Наказ від №02-04/14 щодо надання позивачу за період роботи з 22.04.2020 року по 21.04.2021 року допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу до щорічної основної відпустки, яка наказом Комінтернівського районного суду м.Харкова від 04.03.2021 року №02-04/41 надавалась з 22.03.2021 по 05.04.2021 року.

13.02.2023р. на ім`я Голови Комінтернівського районного суду м.Харкова надійшла відповідь.

Так, листом Відповідача - ТУ ДСА у Харківській області №02-29/239/23 від 13.02.2023року у виплаті допомоги на оздоровлення позивачу відмовлено, посилаючись на те, що виплата допомоги на оздоровлення здійснюється в межах бюджетного кошторису, при цьому враховується виплата лише однієї допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки судді на відповідний рік. Також зазначили, що згідно з положеннями ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» й не пізніше 31 грудня поточного бюджетного періоду або останнього дня іншого бюджетного періоду, згідно положень ч. І ст.57 Бюджетного кодексу України, Казначейство України закриває всі рахунки, відкриті у поточному бюджетному періоді для виконання бюджету.

Не погоджуючись з вказаним позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 45 Конституції України встановлено, що кожен, хто працює, має право на відпочинок.

Це право забезпечується наданням днів щотижневого відпочинку, а також оплачуваної щорічної відпустки, встановленням скороченого робочого дня щодо окремих професій і виробництв, скороченої тривалості роботи у нічний час.

Максимальна тривалість робочого часу, мінімальна тривалість відпочинку та оплачуваної щорічної відпустки, вихідні й святкові дні, а також інші умови здійснення цього права визначаються законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" незалежність судді забезпечується: 1) особливим порядком його призначення, притягнення до відповідальності, звільнення та припинення повноважень; 2) недоторканністю та імунітетом судді; 3) незмінюваністю судді; 4) порядком здійснення правосуддя, визначеним процесуальним законом, таємницею ухвалення судового рішення; 5) забороною втручання у здійснення правосуддя; 6) відповідальністю за неповагу до суду чи судді; 7) окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установленим законом; 8) належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді; 9) функціонуванням органів суддівського врядування та самоврядування; 10) визначеними законом засобами забезпечення особистої безпеки судді, членів його сім`ї, майна, а також іншими засобами їх правового захисту; 11) правом судді на відставку.

Відповідно до частини сьомої статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Згідно з частиною першою статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Відповідно до статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддям надається щорічна оплачувана відпустка тривалістю 30 робочих днів з виплатою, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу. Суддям, які мають стаж роботи більше 10 років, надається додаткова оплачувана відпустка тривалістю 15 календарних днів.

Закон України "Про відпустки" встановлює державні гарантії права на відпустки, визначає умови, тривалість і порядок надання їх працівникам для відновлення працездатності, зміцнення здоров`я, а також для виховання дітей, задоволення власних життєво важливих потреб та інтересів, всебічного розвитку особи.

За правилами частини першої статті 6 Закону України "Про відпустки" щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України "Про відпустки" щорічну відпустку на прохання працівника може бути поділено на частини будь-якої тривалості за умови, що основна безперервна її частина становитиме не менше 14 календарних днів. Невикористану частину щорічної відпустки має бути надано працівнику, як правило, до кінця робочого року, але не пізніше 12 місяців після закінчення робочого року, за який надається відпустка.

Наведене кореспондується з частинами шостою, сьомою статті 79 Кодексу законів про працю України.

Також частиною четвертою статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що функції розпорядника бюджетних коштів стосовно місцевих судів здійснюють територіальні управління Державної судової адміністрації України.

Відповідно до статті 149 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суди фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, визначених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Так, Верховний Суд у постанові від 04 березня 2020 року у справі №813/2559/18 зазначив, що виплата матеріальної допомоги для оздоровлення під час щорічної відпустки є соціальною гарантією, закріпленою на законодавчому рівні, тому обсяг коштів, необхідний на її виплату, в обов`язковому порядку враховується при складанні бюджетного запиту. Проте на виконання вимог Бюджетного кодексу України бюджетний запит складається на початку року, що передує плановому. При підготовці бюджетного запиту та подальшого затвердження кошторису враховується виплата однієї допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки судді на відповідний рік, відповідно до статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Отже, матеріальна допомога для оздоровлення видається до відпустки або її частини незалежно від того, за який вона період.

У вказаній постанові Верховний Суд дійшов висновку про те, що за своєю суттю матеріальна допомога прив`язана до бюджетного періоду, а не до конкретного періоду відпустки. А оскільки виплата допомоги на оздоровлення до щорічної відпустки судді за різні періоди (роки) роботи декілька разів протягом одного бюджетного року у кошторисі не передбачена, то її виплата можлива до щорічної відпустки лише один раз на такий рік.

Бюджетні асигнування виступають елементами змісту акту про бюджет як плану формування та використання фінансових ресурсів, який має особливий предмет регулювання, відмінний від інших законів України - він стосується виключно встановлення доходів та видатків держави на загальносуспільні потреби, зокрема і видатків на соціальний захист і соціальне забезпечення, тому цим законом не можуть вноситися зміни, зупинятися дія чинних законів України, а також встановлюватися інше (додаткове) правове регулювання відносин, що є предметом інших законів України.

Метою та особливістю закону про Державний бюджет України є забезпечення належних умов для реалізації положень інших законів України, які передбачають фінансові зобов`язання держави перед громадянами, спрямовані на їхній соціальний захист, у тому числі й надання пільг, компенсацій і гарантій. Отже, при прийнятті закону про Державний бюджет України мають бути дотримані принципи соціальної, правової держави, верховенства права, забезпечена соціальна стабільність, а також збережені пільги, компенсації і гарантії, заробітна плата та пенсії для забезпечення права кожного на достатній життєвий рівень (стаття 48 Конституції України) (Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року №6-рп/2007).

Наведені приписи Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України на відповідний рік не регулюють порядок виплати допомоги на оздоровлення. Водночас формування бюджету повинно здійснюватися з огляду на права осіб, яким призначені бюджетні виплати.

Тому бюджетне законодавство на поточний бюджетний рік та встановлення відповідних бюджетних асигнувань є наслідком соціально-економічних зобов`язань держави, необхідною фінансово-правовою гарантією виконання взятих на себе обов`язків перед особою, а не їхньою нормативною передумовою, від якого

До цього ж, вирішуючи питання правового значення виплати допомоги на оздоровлення при наданні судді щорічної основної відпустки, необхідно звернути увагу на те, що у зв`язку із безумовністю права особи на отримання відповідної виплати, на підставі статті 136 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", особа володіє матеріальним інтересом у формі гарантованої законом грошової виплати коштом державного бюджету і цей інтерес захищений статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року як видом "власності" в автономному тлумаченні положень Конвенції.

Тому, зважаючи на те, що за змістом Закону України "Про судоустрій і статус суддів", відпустка судді з усіма складовими гарантіями цього права (у тому числі допомога на оздоровлення) є елементом забезпечення можливості здійснення його професійної діяльності, порушення відповідного права у цій частині зумовлює порушення гарантій незалежності суддів.

Узагальнюючи викладені висновки та приписи законодавства, суд дійшов висновку, що закон не встановлює залежності забезпечення судді від необхідності звертатися із заявою про виплату допомоги на оздоровлення у межах того бюджетного року, у якому передбачені відповідні бюджетні асигнування.

Право судді на отримання допомоги на оздоровлення за попередні робочі роки не обмежене прив`язкою до конкретного бюджетного (календарного) року, а лише умовою щодо отримання щорічної відпустки за відпрацьований робочий рік і розміром допомоги.

Отже, суддя має право на виплату в одному бюджетному (календарному) році двох допомог на оздоровлення у розмірі посадового окладу, якщо він отримує відпустку за різні періоди роботи (різні робочі роки) і не скористався правом на отримання допомоги на оздоровлення у повному розмірі за відповідний відпрацьований рік при використанні частини відпустки попередньо.

До цього ж, немає істотної різниці між виплатою суддівської винагороди за період щорічної відпустки і матеріальною допомогою на оздоровлення, оскільки вони є елементами гарантій конституційного права судді на відпочинок. Тому у випадку накладання одного відпрацьованого робочого року на два бюджетних (календарних) роки, у розпорядника бюджетних коштів виникають позитивні зобов`язання, які вимагають застосувати необхідні засоби для гарантування вказаного права.

Для належного виконання вказаних обов`язків недостатньо передбачення у кошторисі видатків для виплати матеріальної допомоги на оздоровлення. Невиплата судді цієї допомоги протягом бюджетного (календарного) року та повернення відповідних коштів до державного бюджету теж не може вважатися належним виконанням вказаних обов`язків і по суті свідчить про виникнення заборгованості перед особою. Позаяк право судді на одержання матеріальної допомоги на оздоровлення не обмежене рамками бюджетного (календарного) року, то розпорядник бюджетних коштів повинен забезпечити її виплату, наприклад, шляхом депонування відповідних коштів, що не призведе до порушення бюджетного процесу.

Інший підхід до розв`язання цього питання допускатиме порушення права особи мирно володіти своїм майном та здатний підважити гарантії незалежності суддів, що неприпустимо у демократичному суспільстві.

Зазначене свідчить, про наявність порушеного права Позивача на виплату йому як судді при наданні щорічної оплачуваної відпустки, крім суддівської винагороди, допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Суд вважає вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ) до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корпус 2,м. Харків,61050, ) , Державної судова адміністрація України (вул. Липська, буд. 18/5, м. Київ,01601, ) третя особа: Головне управління державної казначейської служби України в Харківській області (вул. Бакуліна, буд. 18,м. Харків,61166, ) про стягнення суми допомоги на оздоровлення, задовольнити.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області на користь ОСОБА_1 допомогу на оздоровлення у суму 78825 (сімдесят вісім тисяч вісімсот двадцять п`ять гривень нуль копійок) за період роботи з 22.04.2020 р. по 22.04.2021 р. розмірі посадового окладу на день (22.03.2021 року) надання щорічної основної відпустки.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Харківській області (майдан Героїв Небесної Сотні, буд. 36, корпус 2,м. Харків,61050, ) , на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , ) суму судового збору у розмірі 1073,60 грн. ( одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 08 червня 2023 року.

Суддя Сагайдак В.В.