Справа № 742/2032/23
Суддя: Чаку Євген Васильович
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 742/2032/23 Суддя (судді) першої інстанції: Фетісова Н.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Чаку Є.В.,

суддів: Єгорової Н.М., Коротких А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 квітня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Андрієвського Юрія Валентиновича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовом до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Житомирській області Андрієвського Юрія Валентиновича, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕАО №5246158 від 20 січня 2022 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області рішенням від 27 квітня 2023 року позов задовольнив.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що рішення суду винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Також представником позивача надано до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

Дана справа належить до категорії термінових справ, передбачених ст. 286 КАС України та підлягає розгляду з урахуванням особливостей, передбачених параграфом 2 глави 11 КАС України.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, з належними документами, що посвідчують право представників представляти їх інтереси, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а також те, що участь у судовому засіданні учасників справи не визнано обов`язковою, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Справу розглянуто без фіксації судового процесу у порядку ст.229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАО №5246158 від 20 січня 2022 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КУпАП, та накладено штраф в сумі 850 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що 20.01.2022 о 16:01 за адресою: а/д М06,86 км, водій, керував транспортним засобом Renault Trafic з н.з. НОМЕР_1 , з номерним знаком, закріпленим на задній частині автомобіля, що не відповідає вимогам стандартів, а саме числові та буквенні символи номерного знаку стерті, що не дає змоги чітко визначити його символи, чим порушив пункт 2.9 «в» Правил дорожнього руху України.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесені до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.

Згідно зі статтею 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до пункту 1.9. Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (ч.ч.1-3, 5-6 ст.121, ст.ст.121-1, 121-2, ч.1-3 ст.122, ч.1 ст.123, ст.ст.124-1-126,) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07 листопада 2015 року та зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853 (далі - Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127,статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене статтею 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 20.01.2022 о 16:01 за адресою: а/д М06,86 км, водій, керував транспортним засобом Renault Trafic з н.з. НОМЕР_1 , з номерним знаком, закріпленим на задній частині автомобіля, що не відповідає вимогам стандартів, а саме числові та буквенні символи номерного знаку стерті, що не дає змоги чітко визначити його символи, чим порушив пункт 2.9 «в» Правил дорожнього руху України..

Згідно пункту 2.9 «в» Правил дорожнього руху водієві забороняється: керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий; керувати транспортним засобом, зокрема без номерного знака або з номерним знаком, що: неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною шостою статті 121 КУпАП визначено, що за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим - встановлена відповідальність шляхом накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, керування транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів (за наявності всіх інших необхідних ознак складу правопорушення), становить собою окремий склад адміністративного правопорушення, передбачений частиною шостою статті 121 КУпАП.

Разом з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з приписами ч.1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту 2.9 «в» Правил дорожнього руху відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, надав відеозапис події із відповідною фіксацією вчиненого правопорушення.

Суд першої інстанції зазначив, що на відео відображено забруднені скло поліцейського авто та автомобіля, на вулиці погана видимість, а тому чітко роздивитися номерний знак автомобіля неможливо.

Проте колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

На відеозаписі зафіксовано рух транспортного засобу Renault Trafic з н.з. НОМЕР_1 .

На фото з близької відстані відображено вказаний транспортний засіб із стертими номерними знаками.

У позовній заяві зазначено, що ОСОБА_1 не заперечує факт того, що 20.01.2022 керував транспортним засобом Renault Trafic з н.з. НОМЕР_1 , однак у повній мірі заперечує проти порушення відповідних Правил дорожнього руху. Під час зупинки транспортного засобу працівниками поліції, на їх вимогу він надав реєстраційні документи на автомобіль та посвідчення водія, які були йому повернуті. Жодних постанов за порушення ПДР в його присутності працівники поліції не складали і йому не вручали. Номерні знаки автомобіля, яким він керував на дату складання оскаржуваної постанови, були без забруднень. Потертостей чи будь-яких дефектів, що ускладнювали або унеможливлювали б ідентифікацію символів з відстані 20 метрів, не було.

Фактично позивач не заперечує щодо події, зупинки авто працівниками поліції, яка сталася 20.01.2022, проте зазначає, що порушення ПДР не було.

Однак факт наявності порушення ПДР під час зупинки транспортного засобу позивача підтверджується наявним у матеріалах справи відеозаписом.

При цьому доказів протилежного позивачем до суду надано не було.

Доводи позивача про те, що у оскаржуваній постанові від 20.01.2022 відсутнє посилання на докази, що стали підставою для прийняття рішення про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст. 121 КупАП, колегія суддів також вважає необгрунтованими, оскільки у п.7 оскаржуваної постанови зазначено, що до постанови додаються відеозапис з портативного реєстратора та відеозапис з мобільного пристрою.

У рішенні суд першої інстанції зазначив, що відповідачем не надані відеозаписи, які зазначені в постанові, які б беззаперечно підтверджували, як факт вчинення правопорушення, так і відмову особи від отримання та підпису постанови.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як було зазначено вище у тексті постанови, відповідачем було надано відеозапис та фото на яких зафіксовано рух транспортного засобу Renault Trafic з н.з. НОМЕР_1 із стертими номерними знаками.

У свою чергу позивач не заперечує, що 20.01.2022 він керував транспортним засобом Renault Trafic з н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції.

Щодо відсутності у матеріалах справи доказів відмови позивача від отримання та підпису постанови, колегія суддів зазначає наступне.

У пункті 9 оскаржуваної постанови наявна відмітка про те, що від отриманняя копії постанови позивач відмовився. Копію постанови надіслано рекомендованим листом вих.№1036 від 21.02.2022.

У відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі інспектор зазначив, що позивачу було роз`яснено положення ст.307, 308 КУпАП, право, порядок та строки оскарження постанови згідно ст.287 КупАП. Позивачу було на місці запропоновано отримати постанову серії ЕАО №5246158 від 20.01.2022, проте останній відмовився її отримати. Під час розгляду справи позивач вказав, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а тому саме на вказану адресу було направлено копію постанови.

Також відповідач вказав, що здійснював фіксацію розгляду справи на портативний відеореєстратор, проте надати його він не може оскільки відповідно до Наказу МВС від 18.12.2018 № 1026 строк зберігання відеозаписів станом на час звернення позивача до суду сплив.

Наказом МВС України №1026 від 18.12.2018 року затверджена Інструкція із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно розділу VIII наказу МВС України №1026 від 18.12.2018 року передбачено строк зберігання, зокрема: з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА,- 30 діб.

Враховуючи те, що з позовом позивач звернувся до суду у серпні 2022 року, тобто більш ніж через півроку з моменту винесення оскаржуваної постанови від 20.01.2022, колегія суддів вважає поважними причини ненадання відповідачем доказів фіксації розгляду справи з портативного відеореєстратора.

Згідно з пунктом 1статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Враховуючи наведене при притягненні особи до відповідальності за ч.6ст.121 КУпАП слід довести, що особа керувала транспортним засобом з номерним знаком, що не відповідає вимогам стандартів (за наявності всіх інших необхідних ознак складу правопорушення).

Враховуючи наявний у матеріалах справи відеозапис та фото, а також те, що позивач не заперечує щодо того, що 20.01.2022 він керував транспортним засобом Renault Trafic з н.з. НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

За встановлених у справі обставин та з урахуванням того, що факт порушення позивачем п. 2.9 «в» ПДР підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, за що передбачена відповідальність ч. 6 ст. 121 КУпАП, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, зміст постанови відповідає вимогам ст. ст. 283-284 КУпАП, а адміністративне стягнення накладено в межах санкції вказаної статті.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 квітня 2023 року скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Є.В. Чаку

Судді: Н.М. Єгорова

А.Ю. Коротких