Справа № 340/4822/22
Суддя: Головко О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2023 року м. Дніпросправа № 340/4822/22

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року (суддя Брегей Р.І.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Кіровоградській області

про визнання протиправною і скасування вимоги про сплату боргу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 17 жовтня 2022 року звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС в Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2019 № Ф-143311-52-У. Одночасно позивачем було заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з адміністративним позовом.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін по даній справі.

До суду 10 листопада 2022 року надійшов відзив на позовну заяву, в результаті вивчення якого суд першої інстанції дійшов висновку, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагає проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Ухвалою суду від 16.11.2022 прийнято рішення про розгляд справи у тому ж провадженні, однак з викликом сторін.

ОСОБА_1 24 січня 2023 року подав заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволені клопотання про поновлення строку звернення до суду. Позовну заяву залишено без розгляду.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції зазначив, що позивачем пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 09 травня 2023 року відкрито провадження в адміністративній справі № 340/4822/22. Справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Супровідним листом від 09.05.2023 апелянту - ОСОБА_1 , направлено копії ухвал Третього апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023 про відкриття провадження та призначення справи до розгляду, проте до суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Колегія суддів доходить висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті заявлених вимог, оскільки ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 09.05.2023 про відкриття провадження та призначення справи до розгляду були оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень 12 травня 2023 року, що надає додаткові можливості зацікавленій особі (в даному випадку апелянту) ознайомитися з їх змістом.

Європейський Суд з прав людини у справі «GORYACHYY v. Ukraine» (№ 43925/18) зазначив, що хоча загальна концепція справедливого судового розгляду та фундаментальний принцип змагальності провадження вимагають, щоб судові документи були належним чином вручені учаснику судового процесу, стаття 6 Конвенції не заходить так далеко, щоб зобов`язувати національні органи влади забезпечити бездоганне функціонування поштової системи (див., наприклад, згадане вище рішення у справі Лазаренко та інші, § 37, і, у контексті статті 8 Конвенції, Foley v. the United Kingdom (dec.), No 39197/98, 11 вересня 2001 року).

Інакше кажучи, органи влади можуть бути притягнуті до відповідальності лише за ненадіслання відповідних документів заявнику. Той факт, що заявник не отримав кореспонденцію, надіслану йому апеляційним судом, сам по собі недостатній для того, щоб стати аргументованою підставою для заяви заявника про те, що його права за пунктом 1 статті 6 Конвенції були порушені (див. Yeremeyev v. Ukraine, (dec.) [Committee], No 64766/12, §§ 31 і 32, 26 березня 2019 року, та Sydorenko v. Ukraine (dec.) [Committee], No 73193/12, § 32, 18 лютого 2021 року).

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до частин 1-2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 17 жовтня 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом щодо оскарження вимоги Головного управління ДПС в Кіровоградській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.12.2019.

Суд зазначає, що з моменту реєстрації підприємницької діяльності позивача і до її припинення місцем знаходження фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 вважалася адреса: АДРЕСА_1 .

Після прийняття податковим органом оскаржуваної вимоги від 04.12.2019, останню було направлено за названою адресою місцезнаходження позивача.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, останнє було вручено особисто 16.12.2019, у графі «Розписка про одержання» міститься відмітка «Гітя».

Суд зазначає, що відмітками у паспорті ОСОБА_1 підтверджується, що останній неодноразово змінював своє місце реєстрації. Так, 17.11.2006 анульовано місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . В період з 25.04.2014 по 12.04.2019 ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . З 28.05.2019 позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, суд доходить висновку, що податковий орган не знав про зміну місця проживання ОСОБА_1 , оскільки останній не змінив відомості у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо місця знаходження ФОП.

Приписами пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Згідно з пунктом 70.7. статті 70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що до таких даних відноситься, зокрема, зміна місця податкової адреси (прописки).

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що ОСОБА_1 не виконав обов`язку щодо своєчасного повідомлення про зміну даних.

Натомість податковий орган належним чином виконав обов`язок щодо сповіщення платника податків про прийняте рішення.

Крім того, зміна місця реєстрації фізичної особи не спростовує її фактичне проживання/перебування за попередньо зареєстрованою адресою.

Як підтверджується матеріалами справи, про що було зазначено вище, Гітя 16.12.2019 особисто отримав вимогу про сплату податкового боргу від 04.12.2019.

Відтак вірним є висновок суду першої інстанції, що звернення до суду необхідно обчислювати з 17 грудня 2019 року.

Строк звернення до суду завершився 17 червня 2020 року.

Позов подано до суду 17 жовтня 2022 року.

Додатково суд зазначає, що у вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ГУ ДПС в Кіровоградській області з заявою від 09.09.2021 про видачу документа, на підставі якого відкрили виконавче провадження, а також документів та матеріалів, на підставі яких приймалося рішення про стягнення грошових коштів на користь ГУ ДПС в Кіровоградській області.

Листом від 14.09.2021 Головне управління ДПС в Кіровоградській області повідомило про формування вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 04.12.2019 № Ф-143311-52 на суму 26539,26 грн. та надсилання останньої засобами поштового зв`язку за місцем реєстрації платника. У зв`язку з несплатою суми боргу після отримання вимоги, податковий орган пред`явив останню 07.02.2020 до органів виконавчої служби.

ОСОБА_1 повторно звернувся до податкового органу з заявою від 20.09.2021, в якій просив надати завірені належним чином копії документів: вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 04.12.2019 № 143311-52 на суму 26539,26 грн.; поштового повідомлення оператора поштового зв`язку з відміткою про вручення 16.12.2019 поштового відправлення адресату; узгодженої вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ від 04.12.2019 № 143311-52-У на суму 26539,26 грн.

Головне управління ДПС в Кіровоградській області надало відповідь листом від 27.09.2021 аналогічного змісту раніше наданої відповіді та копію поштового повідомлення про вручення поштового відправлення.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Укрпошта» з заявою, в якій просив надати належним чином завірену копію поштової відомості за відповідну дату 16.12.2019, в якій має міститись особистий підпис отримувача поштового відправлення, про вручення якого зазначено у повідомленні про вручення поштового відправлення з трек номером 969, або іншого документа з підписом отримувача даного поштового відправлення - ОСОБА_1 .

Листом від 15.12.2021 АТ «Укрпошта» повідомила, що інформація в автоматизованій системі Укрпошти зберігається протягом шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію щодо пересилання та вручення поштових відправлень. Отже, надати інформацію щодо поштового відправлення, поданого до пересилання у 2019 році, неможливо.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з запитом на отримання інформації, в якому просив надати належним чином завірену копію виконавчого документу, який є підставою для відкриття виконавчого провадження.

Фортечний відділ державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) листом від 06.10.2022 направив ОСОБА_1 скан-копію вимоги від 04.12.2019 № Ф-143311-52-У та зазначив, що 01.07.2021 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, навіть враховуючи наведені пояснення позивач, ОСОБА_1 , дізнався про винесення оскаржуваної податкової вимоги з листа Головного управління ДПС в Кіровоградській області від 14.09.2021, проте звернувся до виконавчої служби задля отримання копії виконавчого документа лише 26 вересня 2022 року.

Посилання ОСОБА_1 на введення з 24 лютого 2022 року у державі воєнного стану жодним чином не обґрунтовує, яким чином вказана обставина обмежила його в можливості звернення до виконавчої служби і суду в розумний строк.

При цьому суд не вважає слушними доводи апелянта щодо поважності причин пропуску строку на подання апеляційної скарги у зв`язку з необхідністю зібрання належних доказів у доведення неотримання копії оскаржуваної вимоги, адже процесуальний закон не ставить в залежність перебіг строку від збору стороною доказів.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 79 КАС України встановлено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Згідно з частинами 4-5 статті 79 КАС України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Частиною 1 статті 80 КАС України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Таким чином суд доходить висновку, що сторона не обмежена в праві звертатися до суду з позовною заявою та одночасно збирати докази в обґрунтування своїх вимог. У випадку неможливості одержання доказів, сторона має право звернутися до суду з відповідним клопотанням щодо сприяння в їх здобутті.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені судом фактичні обставини справи, так само як і висновки суду першої інстанції.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з правильним застосуванням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року в адміністративній справі № 340/4822/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з 08 червня 2023 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 08 червня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко

суддя А.В. Суховаров

суддя Т.І. Ясенова