Справа № 240/10859/23
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

12 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/10859/23

категорія 112010201

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Попова О. Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та невиплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021 протиправною;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 28.05.2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для усунення недоліків позивачу необхідно було надати до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням підстав та документально обґрунтованих доводів для поновлення строку звернення з вказаним позовом до суду.

На адресу суду 30.05.2023 року від представника позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Посилається на норми частини 2, 3 статті 51, статті 55 Закону №2262-XIІ, статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та вказує, що у разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами, пов`язаними з виплатами сум пенсії за минулий період, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Розглянувши подану позивачем заяву, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку на звернення до суду, з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Так, строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно з ч. 1 ст. 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що процесуальне законодавство пов`язує початок перебігу строку на звернення до адміністративного суду з моментом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, при визначенні початку цього строку суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (рішення, дії, бездіяльність), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення, дії чи бездіяльність стосовно неї є порушенням.

В позовній заяві ОСОБА_1 оскаржує дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо не нарахування та не виплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати донарахованої пенсії за період з 01 січня 2016 року по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Водночас, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону України від 19.10.2000 № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати").

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів встановлено, що сума донарахованої ОСОБА_1 пенсії за період з 01 січня 2016 року по 31 червня 2021 року, без компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, станом на 01.07.2021 була йому виплачена.

У контексті зазначеного та з огляду на положення ст. 120, 122 КАС України суд вважає, що процесуальний строк для звернення до суду з даною позовною заявою почався для відповідача 01.07.2021 (з наступного дня після виплати йому донарахованої суми пенсії без компенсації втрати частини доходів) та відповідно закінчився 01.01.2022, після спливу шестимісячний строк, з дня, коли позивач дізнався про порушення свого права на виплату компенсації втрати частини доходів. Разом з тим, до суду з даним позовом позивач звернувся лише 24.04.2023, що підтверджується зазначеною на позовній заяві датою реєстраційного штампу.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про пропущенням ОСОБА_1 строку на звернення до суду під час подання позовної заяви до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів.

Разом з тим, в поданій до суду заяві про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду, в якості обґрунтування поважності причин пропуску вищезазначеного строку позивач зазначає, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа- роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/ несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок. Також у вказаній заяві позивач посилається на запровадження воєнного стану на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Враховуючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплатило кошти позивачу у червні 2021 року, виплата компенсації також мала б здійснюватись у відповідний місяць.

Суд звертає увагу, що за змістом частини 2 статті 122 КАС України строк для звернення до адміністративного суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отримавши у червні 2021 року суми коштів (пенсії) та не отримавши сум компенсації у відповідний місяць, позивач дізнався, або принаймні повинен був дізнатись (мав таку можливість за умови активної поведінки, зокрема, шляхом звернення із відповідним запитом) про порушення його прав.

Отже, звернувшись 16 листопада 2018 року з позовом про захист прав, порушених у грудні 2017 року, позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі №524/10396/15-а (провадження №К/9901/12125/18) та від 22.11.2018 у справі №607/10010/16-а (провадження №К/9901/15542/18).

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про неповажність причин пропуску позивачем пропущеного строку на звернення до суду та відсутність правових для його поновлення.

Так, 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово був продовжений указами Президента України та який діє і на даний час.

Втім позивачка не навела обставин, за яких вона дійсно не мала можливості у встановлений процесуальним законом строк, у тому числі після введення воєнного стану в Україні, звернутися до суду з цим позовом у будь-який зручний для неї спосіб (у тому числі засобами дистанційного зв`язку), та не надала доказів на їх підтвердження.

Суд зауважує, що норми КАС України не містять виключень або підстав для звільнення учасників процесу від обов`язку надавати докази до суду та довести ті обставини, які є підставами для поновлення пропущеного строку на звернення до суду.

З огляду на викладене, посилання представника позивача на наявність в Україні правового режиму воєнного стану є нічим іншим як зловживання своїми процесуальними правами та спекулюванням чутливістю українського суспільства до стану війни, у якому воно на даний час знаходиться.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, що висловлена в межах розгляду справи №120/709/22-а.

Отже, враховуючи обставини справи, відсутні підстави вважати, що позивачем пропущено строк з поважних причин, оскільки такі не пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Пунктом 9 частини 4 статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, враховуючи, що право позивача на доступ до суду у встановлений законом строк не було обмежене, він не скористався ним, та в обґрунтування поважності причин пропуску строку не надав суду достатніх, належних та допустимих доказів, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Згідно з ч. 6 ст. 123 КАС України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія ухвали про залишення позовної заяви без руху або про повернення позовної заяви надсилається особі, яка подала позовну заяву, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Керуючись статтями 169, 243, 248, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії повернути позивачу.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Г. Попова