Справа № 504/2618/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 504/2618/22

Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (далі Укртрансбезпека), в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №331847 від 08.08.2022 року на суму 17000,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року позовну заяву задоволено частково, суд визнав протиправною та скасував постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №331847 від 08.08.2022 року на суму 17000,00 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.02.2022 року старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області на а/д М-05 Київ-Одеса (452 км+811м) відповідно до направлення від 21.02.2022 року №026541 на рейдову перевірку на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження, проводилась рейдова перевірка транспортних засобів i перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

23.03.2022 року здійснено перевірку транспортного засобу марки RENAULT/KOGEL, який належить позивачу.

Під час здійснення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантаж автомобільним транспортом, встановлено порушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-III - здійснення перевезення пасажирів за відсутності документів, визначених статтею 39 Закону №2344-III, а саме: на момент перевірки відсутній протокол перевірки та адаптації тахографа відповідно до акту від 23.02.2022 року №329096.

08.08.2022 року начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області було прийнято постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу №331847 у зв`язку з порушенням законодавства про автомобільний трансопрт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі й тих, що мають повну масу понад 3,5 тонн. При цьому, водій транспортного засобу має пред`явити особам, які здійснюють контроль на автомобільному транспорті, відповідні документи, зокрема картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа. За відсутності документів, до осіб, які здійснюють перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Так, нормами статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачена відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Згідно абзацу 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарський штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Верховним Судом у постановах від 17 липня 2018 року у справі №802/1836/17-а зазначено, що приписи Закону зобов`язують автомобільних перевізників, водіїв мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують перевезення.

Отже, відсутність у водія на момент проведення перевірки передбачених документів становить склад господарського правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем фактично не заперечується відсутність у водія під час проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа, водночас позивач посилається на порушення порядку притягнення його до відповідальності в частині строку.

Крім того, суд наголосив, що на орган державного контролю покладено обов`язок розглянути справу про порушення суб`єкта господарювання не пізніше двох місяців з дня його виявлення та за наявності підстав для винести постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Що ж до посилань відповідача, що в умовах воєнного стану посадові особи Укртрансбезпеки не мали можливості забезпечити розгляд справ про порушення у визначені пунктом 25 Порядку №1567 строки, суд зазначив, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Суд наголосив, що введення на території країни воєнного стану не є підставою для ігнорування посадовими особами державних органів положень ст.19 Конституції України, згідно яких органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а організація роботи Державної служби України з питань безпеки на транспорті є суб`єктивним чинником та не є поважною підставою для недотримання встановленої законом процедури застосування адміністративно-господарських штрафів.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції частково помилковими і такими, що не відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України в частині, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише Укртрансбезпекою та лише в частині позовних вимог та обгрунтувань, які були задоволені та врахувані судом першої інстанції, а тому з огляду на наведене, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції лише в цій частині вимог та обгрунтувань.

Суд зазначає, що висновки суду першої інстанції з приводу того, що позивачем фактично не заперечується відсутність у водія під час проведення перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа, що (відсутність протоколу) становить склад правопорушення, за яке до автомобільних перевізників застосовується адміністративно-господарський штраф, не оскаржується позивачем, в зв`язку з чим, колегія суддів приходить до висновку про наявність факту вчинення позивачем порушення законодавства про автомобільний трансопрт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Поряд з цим, суд зазначає, що процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт, визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), який затверджений Постановою КМУ від 08.11.2006 року №1567 (далі Порядок №1567).

Відповідно до п.2 та 4 Порядку №1567 рейдовим перевіркам (перевіркам на дорозі) підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Оформлення результатів рейдової перевірки (перевірки на дорозі) та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені п.20-30 цього Порядку.

Виявлені під час рейдової перевірки (перевірки на дорозі) порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3. Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності). У разі відмови водія від підписання акта рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис (п.20-22 Порядку №1567).

Відповідно до п.25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

З наведеного вбачається, що на орган державного контролю покладено обов`язок розглянути справу про порушення суб`єкта господарювання не пізніше двох місяців з дня його виявлення та за наявності підстав винести постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Згідно матеріалів справи, порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» було виявлено відповідачем 23.02.2022 року, водночас спірна постанова про застосування адміністративно-господарських штрафів була винесена 08.08.2022 року, тобто з пропуском строку розгляду справи про порушення вимог вказаного Закону, що саме по собі може бути підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів, але не є безумовною підставою для цього.

Суд першої інстанції наголосив, що введення на території країни воєнного стану не є підставою для ігнорування посадовими особами державних органів положень ст.19 Конституції України, згідно яких органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а організація роботи Державної служби України з питань безпеки на транспорті є суб`єктивним чинником та не є поважною підставою для недотримання встановленої законом процедури застосування адміністративно-господарських штрафів.

Колегія суддів вважає вказані висновки частково помилковими та зазначає, що посилання суду першої інстанції на ч.2 ст.9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», за якою Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України, є безпідставними, оскільки вказані норми фактично підтверджують належність до здійснення органами державної влади та органами місцевого самоврядування повноважень в умовах воєнного стану та не містять жодних застережень з приводу того, що воєнний стан (як такий) не впливає на реалізацію повноважень вказаними суб`єктами.

Водночас, на думку колегії суддів, сам факт повномаштабного вторгнення російської федерації на територію України не є достатнім для виправданого порушення відповідним суб`єктом процедури розгляду справи про порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Суд наголошує, що в кожному конкретному випадку судам належить до з`ясування, яким саме чином та в якому обсязі запровадження воєнного стану та повномаштабне вторгнення вплинуло на дотримання відповідної законодавчо-визначеної процедури суб`єктом владних повноважень. На вказане дотримання може впливати тимчасова окупація певних територій, знищення/пошкодження будівель відповідних органів, запровадження простою в органах державної влади, фізична неможливість виконувати особою посадові обов`язки та інше.

Відповідачем було зазначено (а.с.128) про запровадження простою в роботі деяких посадових осіб органів Державної служби України з безпеки на транспорті та переведення на дистанційну роботу певних працівників. Водночас, відповідачем жодним чином не було пояснено як вказані обставини вплинули на розгляд справи про порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт», як простій в роботі деяких посадових осіб (і яких саме) органів Державної служби України з безпеки на транспорті та переведення на дистанційну роботу певних працівників зумовив пропуск двомісячного строку для розгляду вказаної справи.

При цьому, посилання відповідача на суперечність норм ст.250 ГК України, яка містить шестимісячний строк притягнення до відповідальності, та п.25 Порядку №1567, який передбачає вказаний строк у розмірі двох місяців, є безпідставним, оскільки в межах даних спірних правовідносин положення п.25 Порядку №1567 є спеціальними та саме вони підлягають застосуванню, натомість в разі якщо питання строків притягнення до відповідальності не було б врегульовано Порядком №1567 або іншим спеціальним актом, тоді таке питання регулювалося б, зокрема, ст.250 ГК України, як загальною нормою.

Крім того, згідно з п.26 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи автомобільного перевізника. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа автомобільного перевізника повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням або надсиланням на офіційну електронну адресу (за наявності). У разі неявки уповноваженої особи автомобільного перевізника справа про порушення розглядається без її участі.

Колегія суддів зазначає, що дотримання наведених правил є передумовою належного розгляду справи про порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт». Порядком №1567 визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи, з метою недопущення безпідставного притягнення її до відповідальності, і що це є гарантією об`єктивного і справедливого розгляду справи.

Аналіз наведених норм свідчить про існування певного порядку, при дотриманні якого орган (посадова особа) має повноваження приймати постанову про накладення адміністративного стягнення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) зобов`язаний з`ясувати всі обставини, що пов`язані із його вчиненнями, зокрема, вину особи, можливість притягнення її до відповідальності та інше.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, відповідні положення містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема щодо розгляду справи про за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Так, матеріали справи містять докази направлення позивачу відповідачем запрошення на розгляд справи від 15 липня (на 01 серпня) та 08 серпня (на 08 серпня) 2022 року, водночас зі справи вбачається, що лише повторне запрошення було вручене позивачу та саме день розгляду справи, тобто 08.08.2022 року, що свідчить про неналежність його повідомлення про місце та час розгляду справи про порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт».

Окремо колегія суддів зазначає, що направлення позивачу відповідачем 08 серпня 2022 року інформації щодо призначення розгляду справи на 08 серпня 2022 року, тобто в день розгляду, є таким, що суперечить принципу «належного урядування» (справа ЄСПЛ «Рисовський проти України»), за яким у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на основоположні права людини, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності».

Суд наголошує, що відправлення вказаного сповіщення день в день очевидно є таким, що позбавляє особу, яка притягається до відповідальності, можливості бути присутньою під час розгляду її справи, оскільки не дає змоги особі вчинити належні дії, зокрема, щодо планування власного часу, для прибуття до органу, який розглядає вказану справу.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повідомлення позивача відповідно до закону про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило останнього можливості реалізувати надані права, що на думку суду апеляційної інстанції в сукупності з необгрунтованим пропуском двомісячного строку розгляду справи не може вважатися формою незначних процедурних порушень, а з огляду на закріплений в пункті 8 частини 2 статті 2 КАС України обов`язок адміністративного суду перевірити чи прийнято рішення суб`єкту владних повноважень пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), є беззаперечною підставою для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції частково неправильно надана оцінка фактичним обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права в частині, тому оскаржуване рішення підлягає зміні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року - змінити в мотивувальній частині у викладеній редакції.

В решті рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук