Справа № 640/6213/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м.Київ № 640/6213/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області до товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача на користь державного бюджету 1700,00 грн. згідно рішення Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 28.10.2021 № 0362.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.02.2022 вказану позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.

02.03.2023 вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 02.03.2023 справа розподілена судді Лисенко В.І.

Ухвалою суду від 07.03.2023 справу прийнято до провадження суду та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Ухвалою суду від 05.04.2023 зустрічний позов ТОВ "Споживчий центр" у справі №640/6213/22 про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу №0362 від 28.10.2021 повернуто відповідачу.

В обґрунтування позову суб`єкт владних повноважень зазначив, що Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області виявлено розміщення спеціальної конструкції зовнішньої реклами, рекламоносій на фасаді будинку по вул. Шпитальна 28, м. Львів. Посадовими особами відповідача встановлено порушення законодавства. Керуючись ст. 27 Закону України «Про рекламу» позивачем було прийнято Рішення від 28.10.2021 №0362 про накладення штрафу за порушення вимог законодавства про рекламу. Оскільки станом на лютий 2022 року штраф за Рішенням від 28.10.2021 №0362 не сплачено, позивач звернувся до суду про його стягнення в судовому порядку.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов, зі змісту якого відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області не має правових підстав для звернення до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій. Крім того, вказав, що з наявних фото в матеріалах справи неможливо встановити той факт, що саме відповідач є замовник даної реклами, тому в даному випадку відповідач не може вважатись розповсюджувачем реклами, а відповідно не несе відповідальність за порушення ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу». Також вказав, що фотознімки, які долучені позивачем до матеріалів справи та на підставі яких було прийнято рішення про накладення штрафних санкцій, не мають юридичної сили, так як не підписані уповноваженими особами у порядку, передбаченому законодавством.

Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області надіслало до суду відповідь на відзив, у якій зазначив, що оскільки відповідач на вимогу від 03.06.2021 про надання належним чином завірених копій документів, що мають відношення до справи та письмових пояснень по факту вчинення порушення законодавства про рекламу не надав, у позивача не було можливості встановити вартість реклами, за що і було притягнуто до відповідальності відповідача. Звернув увагу, що спірним рішенням 28.10.2021 №0362 на відповідача були накладені штрафні санкції саме за неподання інформації щодо вартості розповсюдження реклами, а не за розміщення реклами.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

На адресу Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області надійшло подання Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради від 17.03.2021 року № 23/Р-11-700 про порушення відповідачем Закону України «Про рекламу», а саме: самовільно встановлено спеціальні конструкції зовнішньої реклами, на рекламоносій на фасаді будинку м. Львів, вул. Шпитальна 28. Також, до подання була долучена вимога від 03.02.2021 №23/Р-11-195 про демонтування самовільно встановленої конструкції та повідомити про це КП "Адміністративно-технічне управління".

Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області на адресу відповідача скеровано вимогу у відповідності до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу» від 03.06.2021 року № 07_4-12/3557 про надання належним чином завірених копій документів, що мають відношення до справи та письмових пояснень по факту вчинення порушення законодавства про рекламу, яке отримано відповідачем 05.02.2021.

Як зазначає у позовній заяві позивач та не заперечується відповідачем, на вказану вимогу, відповідач жодним чином не відреагував, інформацію про вартість розміщеної реклами, розповсюдженої з порушення вимог рекламного законодавства, всупереч вимог ст.ст. 26, 27 Закону України «Про рекламу» Головному управлінню Держпродспоживслужби у Львівській області не надав та на розгляд справи про порушення законодавства "Про рекламу" 02.07.2021 не з`явився.

14.09.2021 головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства Управління захисту споживачів Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області складено протокол № 0366 про порушення законодавства про рекламу відповідачем, зокрема ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу».

19.10.2021 Головним управлінням Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення № 0392 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу щодо відповідача, яке направлено на адресу відповідача поштовим відправленням.

За порушення ч. 2 ст. 26 Закону України «Про рекламу», а саме: не подання інформації щодо вартості розповсюдження реклами рішенням Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області від 28.10.2021 № 0362 на відповідача накладено штраф у розмірі 1700,00 грн.

Оскільки за вказаними рішенням штраф відповідач не сплатив, позивач звернувся до суду з вимогою про його стягнення у судовому порядку, з приводу чого суд зазначає таке.

Законом України "Про рекламу" № 270/96-ВР від 03.07.1996 (в редакції, чинній на час виникнення спору, надалі - Закон № 270/96-ВР) визначено засади рекламної діяльності в Україні, врегульовано відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Відповідно до статті 1 Закону № 270/96-ВР реклама - це інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару.

Зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях - рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Відповідно до частин першої та другої статті 7 Закону № 270/96-ВР основними принципами реклами є: законність, точність, достовірність, використання форм та засобів, які не завдають споживачеві реклами шкоди.

Реклама не повинна підривати довіру суспільства до реклами та повинна відповідати принципам добросовісної конкуренції.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону № 270/96-ВР недобросовісна реклама забороняється.

Частиною другою статті 26 Закону № 270/96-ВР визначено, що на вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобов`язані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Відповідно до абзацу 1 частини 1 статті 27 Закону № 270/96-ВР особи, винні у порушенні законодавства про рекламу, несуть дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Частиною 2 статті 27 Закону № 270/96-ВР передбачено, що за порушення законодавства про рекламу несуть: 1) рекламодавці, винні: у замовленні реклами продукції, виробництво та/або обіг якої заборонено законом; у наданні недостовірної інформації виробнику реклами, необхідної для виробництва реклами; у замовленні розповсюдження реклами, забороненої законом; у недотриманні встановлених законом вимог щодо змісту реклами; у порушенні порядку розповсюдження реклами, якщо реклама розповсюджується ними самостійно; 2) виробники реклами, винні у порушенні прав третіх осіб при виготовленні реклами; 3) розповсюджувачі реклами, винні в порушенні встановленого законодавством порядку розповсюдження та розміщення реклами.

Згідно з частиною 6 статті 27 Закону № 270/96-ВР за неподання, несвоєчасне подання або подання завідомо недостовірної інформації про вартість розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами, та/або вартість розповсюдження реклами, а також інформації, передбаченої частиною другою статті 26 цього Закону, центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини 7 статті 27 Закону № 270/96-ВР у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог цього Закону, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Питання накладення уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі (далі - територіальні органи) штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 № 693 (далі - Порядок № 693).

Відповідно до пункту 11 Порядку № 693 накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Справа розглядається у місячний строк з дня прийняття рішення про початок її розгляду (п. 12 Порядку № 693).

Пунктом 9 Порядку № 693 визначено, що підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу (далі - справа) є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою

Згідно з пунктом 16 Порядку № 693 справа розглядається за участю представника особи, щодо якої порушено справу. В разі його відсутності справу може бути розглянуто, якщо незважаючи на своєчасне повідомлення про місце і час розгляду справи не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до пункту 18 Порядку № 693 за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Згідно з пунктом 19 Порядку № 693 рішення у справі може бути оскаржено в установленому порядку.

Пунктом 20 Порядку № 693 передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що вищенаведене рішення про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу відповідача у судовому порядку не оскаржено, а сума визначеного рішенням штрафу добровільно не сплачена.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що даному випадку відповідач не може вважатись розповсюджувачем реклами, а відповідно не несе відповідальність за порушення ч. 1 ст. 16 Закону України «Про рекламу», так як він не встановлював рекламу на фасаді будинку, оскільки позивачем накладено штраф на відповідача за ненадання інформації щодо вартості розповсюдження реклами, а не за встановлення реклами.

У той же час, суд зазначає, що відповідач не скористався свої правом бути присутнім на розгляді справи про порушення законодавства "Про рекламу", де міг надати свої пояснення та заперечення з приводу встановленого порушення.

Також у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що фотознімки, які долучені позивачем до матеріалів справи та на підставі яких було прийнято рішення про накладення штрафних санкцій, не мають юридичної сили, так як не підписані уповноваженими особами у порядку, передбаченому законодавством. Проте, судом було зазначено вище, що штрафні санкції були накладені на відповідача саме за неподання витребуваної у вимозі інформації, а не за встановлене порушення щодо розміщення на фасаді реклами.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач під час розгляду справи обставин наявності у нього спірної заборгованості, не сплаченої у встановлені законом строки, що є предметом розгляду даної адміністративної справи, не спростував.

Як наслідок, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Позивач витрат, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, під час розгляду справи не здійснював.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (, 01032, вул. П. Саксаганського, буд 133-А, м. Київ) на користь державного бюджету 1700,00 (одна тисяча сімсот) грн. згідно рішення Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 28.10.2021 № 0362.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.