Справа № 420/6098/23
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6098/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до 1 загону Морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), 23 загону Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 24 березня 2023 року надійшов позов ОСОБА_1 до 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), в якому позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність 1 загону морської охорони Державної прикордонної служби України (військової частини НОМЕР_1 ) у відношенні до ОСОБА_1 щодо ненарахування і невиплати індексації грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року при його звільненні з військової служби;

- зобов`язати 1 загін морської охорони Державної прикордонної служби України (військову частину НОМЕР_1 ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення («базового» місяця) та здійснити виплату відповідно до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, з урахуванням виплачених сум.

Позиція позивача обґрунтовується наступним

Позивач зазначає, що у період проходження ним служби, нарахування грошового забезпечення відповідачем здійснювалося не в повному обсязі, а саме індексація грошового забезпечення в період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року не нараховувалась і не виплачувалась.

При звільненні 29 серпня 2022 року з військової служби ОСОБА_1 з НОМЕР_3 загону морської охорони ДПС України (військової частини НОМЕР_4 ) йому також не сплачена індексація грошового забезпечення за період з квітня 2016 року по лютий 2018 року.

21 березня 2023 року командир 1 загону морської охорони ДПС України надав інформацію про сплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 протягом березня - серпня 2022 року, про нараховану і несплачену індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 протягом 2015 - 2018 років, при цьому повністю ухилившись від пропозиції добровільно поновити права ОСОБА_1 шляхом належного нарахування і виплати індексації йому грошового забезпечення за вказаний період.

Також командиром 1 загону морської охорони ДПС України надана довідка НОМЕР_5 загону морської охорони Державної прикордонної служби ДПС України (військової частини НОМЕР_2 ) про нараховану і несплачену індексацію грошового забезпечення протягом квітня 2015 року - лютого 2018 року, з якої вбачається, що заборгованість з індексації складає 2878,16 гривень і така розрахована з базових місяців - квітень 2015 року, квітень 2017 року, лютий 2018 року і березень 2018 року.

З таким розрахунком і виплатою індексації свого грошового забезпечення позивач не погоджується, вважає, що його права на належне і достатнє грошове забезпечення військовою частиною НОМЕР_4 порушено і такі права підлягають поновленню, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Позиція відповідача 1 загону Морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) обґрунтовується наступним.

Відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що індексації грошового забезпечення осіб рядового та начальницького склад органів та підрозділів цивільного захисту Інструкцією, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин не передбачалась.

Крім того відповідач зазначає, що оскільки позивач в період з 2015-2018 роки перебував на грошовому забезпеченні та на всіх видах забезпечення в 23 загоні Морської охорони і фактично не погоджується з рішеннями і діями саме 23 загону Морської охорони та виплати індексації грошового забезпечення за вказаний період, то належним відповідачем має бути саме НОМЕР_5 загін Морської охорони.

Позиція відповідача 23 загону Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) обґрунтовується наступним

Відповідач не погоджується з заявленими позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню та зазначає, що індексації грошового забезпечення осіб рядового та начальницького склад органів та підрозділів цивільного захисту Інструкцією, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин не передбачалась.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 29 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст.262 КАС України.

10 квітня 2023 року від відповідача до суду надійшов відзив на позов (вхід. № 11171/23), в якому відповідач, зокрема, просив суд змінити неналежного відповідача - 1 загін Морської охорони (в/ч НОМЕР_1 ) на належного відповідача - 23 загін Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (, провулок Лікарняний 3, м. Білгород - Дністровський Одеська обл., 67707).

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 13 квітня 2023 року залучено до участі у справі в якості другого відповідача - 23 загін Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (провулок Лікарняний 3, м. Білгород - Дністровський Одеська область, 67707, ).

05 травня 2023 року від відповідача - 23 загін Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС4319/23).

Станом на 07 червня 2023 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідачів, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

ОСОБА_1 у період з квітня 2015 року по березень 2022 року проходив військову службу в НОМЕР_5 загоні морської охорони Державної прикордонної служби ДПС України (військовій частині НОМЕР_2 ).

З березня 2022 року наказом командира НОМЕР_3 загону морської охорони ДПС України (військової частини НОМЕР_1 ) № 55-ос зараховано в списки особового складу частини і на всі види забезпечення головного корабельного старшину ОСОБА_1 і призначено на посаду інспектора вищої категорії - водолаза групи спеціальних дій відділу спеціальних дій.

28 серпня 2022 року наказом командира 1 загону морської охорони ДПС України № 263-ос припинено (розірвано) контракт і звільнено з військової служби за підпунктом «б» (за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з виключенням з військового обліку) пункту 3 частини 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» головного корабельного старшину ОСОБА_1 , інспектора вищої категорії - водолаза групи спеціальних дій відділу спеціальних дій.

29 серпня 2022 року наказом командира 1 загону морської охорони ДПС України № 264-ос головний корабельний старшина ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу і всіх видів забезпечення.

Як зазначає позивач, під час проходження ним військової служби в НОМЕР_5 загоні морської охорони Державної прикордонної служби ДПС України (військової частини НОМЕР_2 ) йому індексація грошового забезпечення в період з 1 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року не нараховувалась і не виплачувалась.

При звільненні 29 серпня 2022 року з військової служби ОСОБА_1 з НОМЕР_3 загону морської охорони ДПС України (військової частини НОМЕР_4 ) йому також не сплачена індексація грошового забезпечення за період з квітня 2016 року по лютий 2018 року.

26 вересня 2022 року адвокат Дмитрієв А.П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся в НОМЕР_5 загін морської охорони ДПС України з приводу надання інформації про нараховану і виплачену ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2015 року по 01.03.2022 року.

24 жовтня 2022 року та 14 лютого 2023 року командир НОМЕР_5 загону морської охорони ДПС України (військової частини НОМЕР_2 ) надав інформацію про нараховане і сплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 , з якої вбачається про несплату індексації грошового забезпечення у період з 01.04.2015 року по 01.03.2018 року.

06 березня 2023 року адвокат Дмитрієв А.П., який представляє інтереси ОСОБА_1 , звернувся в 1 загін морської охорони ДПС України з приводу надання інформації про нараховане і сплачене грошове забезпечення протягом березня - серпня 2022 року, у тому числі при звільненні з військової служби, а також з пропозицією добровільно здійснити нарахування і виплату індексації ОСОБА_1 в разі її не проведення.

21 березня 2023 року командир 1 загону морської охорони ДПС України надав інформацію про сплачене грошове забезпечення ОСОБА_1 протягом березня - серпня 2022 року, про нараховану і несплачену індексацію грошового забезпечення ОСОБА_1 протягом 2015 - 2018 років.

Також командиром 1 загону морської охорони ДПС України надана довідка НОМЕР_5 загону морської охорони Державної прикордонної служби ДПС України (військової частини НОМЕР_2 ) про нараховану і несплачену індексацію грошового забезпечення протягом квітня 2015 року - лютого 2018 року, з якої вбачається, що заборгованість з індексації складає 2878,16 гривень і така розрахована з базових місяців - квітень 2015 року, квітень 2017 року, лютий 2018 року і березень 2018 року.

Не погоджуючись із таким розрахунком і виплатою індексації свого грошового забезпечення, вважаючи, що його права на належне і достатнє грошове забезпечення

військовою частиною НОМЕР_4 порушено і такі права підлягають поновленню, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Джерела права та висновки суду

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Згідно з ст.1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Згідно з положеннями ст.8 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо: індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно з ч.1 ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Згідно ст.5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Відповідно ч.2 ст.6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» визначено, що індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок №1078).

Згідно з п.1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Згідно з п.4 цього Порядку, індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Згідно п.5 Порядку №1078 (у редакції, чинній з 15.12.2015 року), у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1цього Порядку.

Приклади проведення індексації грошових доходів громадян у разі їх підвищення наведено у додатку 4.

У разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції під час визначення розміру підвищення грошових доходів у зв`язку з індексацією враховується рівень такого підвищення.

Нарахування сум індексації або проведення чергового підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін, на підставі якого нарахована сума індексації перевищить розмір підвищення грошових доходів випереджаючим шляхом.

Приклад обчислення суми індексації у разі підвищення грошових доходів населення випереджаючим шляхом з урахуванням прогнозного рівня інфляції наведено у додатку 5.

У разі коли індекс споживчих цін для проведення індексації, розрахований наростаючим підсумком, перевищив 10 відсотків, Кабінет Міністрів України приймає рішення про підвищення тарифних ставок (окладів) працівникам бюджетної сфери, органам державної влади, місцевого самоврядування, прокуратури та інших органів з урахуванням суми індексації, яка складається на момент підвищення.

Працівникам підприємств і організацій, які перебувають на госпрозрахунку, підвищення заробітної плати у зв`язку із зростанням рівня інфляції провадиться у порядку, визначеному у колективних договорах, але не нижче норм, визначених Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" та положень цього Порядку.

Відповідно до п.6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Таким чином, індексація грошового забезпечення є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці.

Відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

При цьому нормами Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядку № 1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Пунктом 6 Порядку №1078 безпосередньо не скасовано виплату індексації заробітної плати (грошового забезпечення) та не пов`язано індексацію з надходженням коштів до власника підприємства, установи, організації.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року №9-рп/2013 зазначено, що держава передбачає заходи, спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати, тобто грошової винагороди за виконану роботу як еквівалента вартості споживчих товарів і послуг. Згідно з положеннями частини шостої статті 95 КЗпП України, статей 33, 34 Закону України "Про оплату праці" такими заходами є індексація заробітної плати та компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати. В аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У справі "Кечко проти України" Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 Конвенції, про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними (п.23 Рішення).

На момент початку невиплати позивачу індексації грошового забезпечення, пункт 5 Порядку №1078 передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи вищенаведене вбачається, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

На момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року за №1294, якою затверджено нові схеми посадових окладів військовослужбовців (далі - постанова №1294).

Пунктом 13 постанови №1294 визначено, що остання набирає чинність з 01 січня 2008 року, тобто датою, з якою позивач пов`язує встановлення базового місяця індексації.

Вищевказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 р. за №704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01 березня 2018 року (далі - постанова № 704).

Проаналізувавши постанову №1294 в період її дії з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року, тобто в період, який охоплює період оскаржуваних правовідносин, суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Отже, незмінність посадового окладу позивача станом на дату виникнення оскаржуваних правовідносин, що з урахуванням стабільності відносин щодо встановлених державою розмірів посадових окладів військовослужбовців свідчить про можливість встановлення січня 2008 року базовим місяцем для перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно.

З огляду на те, що у спірний період з 01 січня 2016 року по 28 лютого 2018 року у період дії п. 5 Порядку № 1078 в редакції від 01.12.2015 року, останнє підвищення посадового окладу військовослужбовців було у січні 2008 року, саме січень 2008 року має бути базовим місяцем для обчислення індексації грошового забезпечення позивачу за вказаний період, з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року.

Тому, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є частково правомірними та належать задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності 23 загону Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у не нарахуванні та у не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно в повному розмірі, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року та зобов`язання 23 загону Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і вплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року до 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

Матеріалами справи підтверджено, що у спірний період позивач проходив військову службу у 23 загоні Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України, а тому суд погоджується з позицією 1 загону Морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), що належним відповідачем по справі є 23 загін Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ).

У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку, що 1 загін Морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) не є належним відповідачем у цій справі, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог, пред`явлених 1 загону Морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) слід відмовити.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст.139 КАС України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до 1 загону Морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ), НОМЕР_5 загону Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність 23 загону Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ), яка полягає у не нарахуванні та у не виплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно в повному розмірі, із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року.

Зобов`язати 23 загін Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) нарахувати і вплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року до 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення («базового місяця») січень 2008 року, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ).

Відповідач: 1 загін Морської охорони Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ).

Відповідач: 23 загін Морської охорони Регіонального управління Морської охорони Адміністрації Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_3 , ).

Суддя С.О. Cтефанов