Справа № 320/4078/22
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року №320/4078/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області Візирського Дмитра Миколайовича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області Візирського Дмитра Миколайовича з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 63478302 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 16.02.2022;

- зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області Візирського Д.М. виконати рішення №2-2085/07 Києво-Святошинського районного суду Київської області та зареєструвати приватну земельну ділянку з реєстраційним кадастровим номером земельної ділянки :01:009:0065, площею 0,1012 га з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , податковий номер НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Чабанським СВМ ГУМВС України в Київській області 06.03.2002.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.05.2022 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що оскаржуваним рішенням позивачу відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:009:0065, площею 0,1012 га, яка розташована в АДРЕСА_1 , з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав, що їх посвідчують. З таким рішенням позивач не погоджується та вказує, що посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на відсутність кадастрового номеру в рішенні суду, як на підставу для відмови у державній реєстрації є безпідставними, оскільки рішення суду не могло та не може містити кадастровий номер земельної ділянки, так як воно було прийняте до реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з присвоєнням їй кадастрового номера.

Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та з`ясувавши обставини справи, суд вважає, що адміністративний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2008 у справі №2-2085/07 визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,10 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 . Зазначене рішення суду набрало законної сили 03.06.2008.

За посиланням позивача, на підставі вказаного рішення суду у справі №2-2085/07, ОСОБА_1 звернулася до Державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0065, площею 0,1012 га, яка розташована в АДРЕСА_1 . Вказана заява прийнята державним реєстратором 16.02.2022 та зареєстрована за номером 51040795, про що зазначено в рішенні про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 16.02.2022 № 63478302 та не заперечується сторонами.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області Візирського Дмитра Миколайовича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 16.02.2022 №63478302 державний реєстратор відмовив у державній реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за суб`єктом ОСОБА_1 з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити відповідність заявлених прав, що їх посвідчують. В рішенні також вказано, що в поданому для державної реєстрації прав рішенні суду, за яким заявник набуває право власності на земельну ділянку, відсутній єдиний ідентифікатор об`єкта нерухомого майна кадастровий номер земельної ділянки.

При цьому, державний реєстратор посилається на статтю 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та на пункти, 18 та 23 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Вважаючи зазначене рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень таким, що порушує її законні права та інтереси, позивач звернулася за їх захистом до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість або правочинів щодо нерухомості, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав здійснюється у порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІV від 01.07.2004 (далі - Закон №1952-ІV) та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 (далі - Порядок №1127).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 4 Закону №1952-IV Державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; 2) речові права на нерухоме майно, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; право довірчої власності (крім права довірчої власності як способу забезпечення виконання зобов`язань); інші речові права відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

Пунктом 2 вказаної норми визначено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону №1952-IV відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав;

7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Частиною другою статті 18 Закону №1952-ІV передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав.

Частиною четвертою статті 18 Закону №1952-ІV визначено, що державна реєстрація прав на земельну ділянку проводиться виключно за наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про зареєстровану земельну ділянку.

Підстави для відмови в державній реєстрації прав визначені частиною першою статті 24 Закону № 1952-IV, а саме:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження;

5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями;

6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно;

7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем;

8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав;

9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса;

10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі;

11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав;

12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці;

13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці).

Відповідно до частини другої статті 24 Закону № 1952-IV за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Згідно з частиною п`ятою статті 24 Закону № 1952-IV відмова в державній реєстрації прав з підстав, не передбачених частиною першою цієї статті, заборонена.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 27 Закону №1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 затверджений порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1127 під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

Згідно з пунктом 23 Порядку №1127 за наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, що визначені Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державний реєстратор приймає відповідне рішення, яке повинне містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття, з відповідним обґрунтуванням їх застосування.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо помилковості прийняття оскаржуваного рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, суд вважає їх обґрунтованими та зазначає наступне.

Як вже зазначалось судом вище, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2008 у справі №2-2085/07 визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на: житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,15 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарчих споруд, яка розташована в АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,10 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 . Зазначене рішення суду набрало законної сили 03.06.2008.

З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 вбачається, що земельна ділянка площею 0,1012 га, кадастровий номер :01:009:0065, місце розташування: АДРЕСА_1 , цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, зареєстрована Управлінням Дергеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області 22.09.2015.

Так, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №2-2085/07 постановлено 23.05.2008 та набрало законної сили 03.06.2008.

Отже, відомості про кадастровий номер земельної ділянки площею 0,1012 га, кадастровий номер :01:009:0065, яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі 22.09.2015, об`єктивно не могли бути відображені у судовому рішенні.

При цьому, відсутні правові механізми щодо вказівки такого номеру у судовому рішенні у розглянутому випадку, отже виконати таку вимогу державного реєстратора об`єктивно неможливо, у тому числі за ініціативою позивача.

Позивачем до позовної заяви надано: рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.05.2008 у справі №2-2085/07; державний акт про право власності на земельну ділянку площею 0,1012 га, розташовану в АДРЕСА_1 , виданий ОСОБА_2 ; витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку від 08.09.2021 № НВ-021; кадастровий план земельної ділянки за номером :01:009:0065; акт від 09.06.2021 про встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки та передачі на зберігання межових знаків власнику земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 гр. ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що всі вищезазначені документи містять інформацію про земельну ділянку за номером :01:009:0065 та давали відповідачу змогу встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Підстави для відмови в державній реєстрації прав, визначені частиною першою статті 24 Закону № 1952-IV були відсутніми.

Позивачем до позовної заяви не додано заяви від 16.02.2022 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яка зареєстрована відповідачем за №51040795, з якої б можна було встановити перелік наданих відповідачу документів.

Однак в оскаржуваному рішенні відповідачем не надано аналіз поданим позивачем документам, не зазначено які саме документи були ним відхилені чи які не давали йому змогу встановити відповідність заявлених прав. З огляду на зазначене, рішення відповідача є очевидно необгрунтоване.

За вищевикладених обставин суд дійшов висновку, що відмова державного реєстратора у державній реєстрації права власності на земельну ділянку площею 0,1012 га, кадастровий номер :01:009:0065 не ґрунтується на вимогах закону, а тому є неправомірною.

Відтак, рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області Візирського Дмитра Миколайовича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 16.02.2022 №63478302 належить визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині задовольнити.

Разом з тим, оскільки даний спір полягає у відмові провести реєстрацію права власності, а не щодо невиконання рішення суду, то вимоги щодо зобов`язання відповідача виконати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №№2-2085/07 суд розцінює як підстави позову та не закриває провадження в цій частині.

Вимоги позивача зареєструвати земельну ділянку з реєстраційним кадастровим номером :01:009:0065, площею 0,1012 га з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини першої статті 11 Закону №1952-IV державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав (виключна компетенція, визначена законом).

Відтак, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.02.2022 зареєстровану за номером 51040795 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

При цьому суд враховує висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №804/6338/15.

Суд вважає за необхідне зазначити, що під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.02.2022 зареєстровану за номером 51040795 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відсутність кадастрового номера в рішенні суду не може бути підставою для відмови в проведенні державної реєстрації прав та їх обтяжень. Належним способом виконання рішення суду є повторний розгляд поданої заяви від 16.02.2022 № 51040795 та за наслідками її розгляду прийняти обґрунтоване рішення у відповідності до вимог Закону № 1952-IV.

Зважаючи на встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовано спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 21.02.2022 №65471286. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору на суму 992,40 грн. підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75 76, 77, 78, 90, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області Візирського Дмитра Миколайовича від 16.02.2022 №63478302 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень

3. Зобов`язати державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області Візирського Дмитра Миколайовича повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.02.2022 зареєстровану за номером 51040795 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Щавінський В.Р.