Справа № 351/714/23
Суддя: СОБКО В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 351/714/23
Номер провадження №2-а/351/13/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Собка В.М. ,

за участі: секретаря - Яворницької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області, Лейтенанта УПП в Івано-Франківській області Хомин Юрій Володимирович про скасування постанови ЕАС №6675815 від 14.03.2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності, подана в порядку ст. 286 КАС України,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивував тим, що Постановою лейтенанта УПП в Івано-Франківській області Хомин Ю.В. серія ФЕС №6675815 від 14.03.2023 року ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн, за те, що 13.03.2023 року о 23:43 год. останній керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz» ML реєстраційний номер НОМЕР_1 , який обладнаний ременем пасивної безпеки, при цьому не був пристебнутий, чим порушив п.2.3 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП.

Позивач зазначив, що вищевказана постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною, оскільки керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz» ML реєстраційний номер НОМЕР_1 із пристебнутим ременем безпеки, відстебнув його тільки після того, як був зупинений працівниками поліції, жодних «заглушок» ременів безпеки водійського сидіння та переднього пасажира, що унеможливлює користування ременями безпеки під час руху транспортного засобу не було, а також працівники поліції не надали жодних доказів вчинення позивачем даного адміністративного порушення.

На підставі наведеного позивач просив визнати дії поліцейського Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області лейтенанта поліції УПП в Івано-Франківській області, Хомин Ю.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності протиправними. Скасувати постанову серії АЕС №6675815 від 14.03.2023 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

Позивач подав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задоволити, справу просив розглядати без його участі.

Відповідач подав до суду відзив, у якому заперечив проти позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки він порушив правила Дорожнього руху України, та був виявлений поліцейським факт порушення ч.5 ст. 121 КУпАП.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та повноважний, згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.293 КУпАП скасувати постанову і закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

При розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283 і 284 КУпАП, у постанові по справі про адміністративне правопорушення, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.280 КУпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У ст.283 КУпАП зазначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на спростування наведених в позові аргументів щодо відсутності самого факту адміністративного правопорушення, сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, без обґрунтування її доказами, передбаченими ст.251 КУпАП, не може достовірно свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, не містить надана суду Постанова і посилання на дослідження відповідачем обтяжуючих чи пом`якшуючих відповідальність особи обставин, які повинні бути враховані органом, уповноваженим розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких грунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно до ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Судом встановлено, що Постановою Лейтенанта УПП в Івано-Франківській області Хомин Ю.В. серії АЕС №6675815 від 13.03.2023 року, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн., за те, що 13.03.2023 року об 23 годині 43 хвилин у м. Снятин, водій керував транспортним засобом обладнаним ременем пасивної безпеки, при цьому не був пристебнутий, чим. Порушив п.2.3 а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП.

Із переглянутого відеозапису, долученого до матеріалів справи вбачається, що 13.03. 2023 року близько 23:43 год. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Mersedes-Benz» ML реєстраційний номер НОМЕР_1 , при цьому на відео наданим від представника відповідача юрисконсультом сектору правового забезпечення Управління патрульної поліції Шумило С. не видно факту присутності «заглушок» ременів безпеки водійського сидіння, хоча їх наявність не є належним доказом того, що позивач по справі здійснював керування свого транспортного засобу не пристебнутим ременем безпеки. Відповідач не надав суду достаніх доказів про те , що позивач порушив ПДР України , які виразились у порушенні ч.5 ст. 121, а саме керування водієм транспортним засобом з порушення правил користування ременями безпеки.

Відповідно до ст.77 ч.2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок, щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач не надав суду жодного доказу у підтвердження того, що позивач дійсно порушив Правила дорожнього Руху України, тобто вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.121 КУпАП.

Згідно ст.251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у вчиненні правопорушення та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, будь-яких належних, доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не надано та до матеріалів адміністративної справи не долучено.

Частиною 3 статті 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно статті 293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та вирішує питання щодо скасування постанови та закриття справи.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001. «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява № 25). який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому пока ранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroglu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

За змістом вимог ст. 62 Конституції України в Україні діє презумпція невинуватості, коли особа вважається невинуватою у вчиненні будь-якого правопорушення, доки її вину не буде доведено в установленому Законом порядку.

За наведених фактів, викладених відносно позивача у постанові у справі про адміністративне правопорушення обставини спростовуються запереченнями та поясненнями позивача, які викладені в позовній заяві, а також відеоматеріалами долученими відповідачем до матеріалів справи. Крім того, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень до судового засідання не надано переконливих доказів правомірності свого рішення в частині призначеного адміністративного стягнення, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими.

А тому суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.5ст.121 КУпАП.

Згідно ст.247 КУпАП України провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а тому слід визнати дії поліцейського Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області лейтенанта поліції УПП в Івано-Франківській області, Хомин Ю.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними. Скасувати постанову серії АЕС №6675815 від 14.03.2023 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 сформована правова позиція щодо необхідності сплати судового збору у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, а тому слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Із квитанції № від 30.03.2023 про сплату судового збору вбачається, що позивачем за подання до суду адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 536,80 грн.

Таким чином судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 139, 244-246, 286 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Визнати дії поліцейського Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області лейтенанта поліції УПП в Івано-Франківській області, Хомин Ю.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними. Скасувати постанову серії АЕС №6675815 від 14.03.2023 року про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП закрити за відсутністю у його діях складу такого правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області (76949 вул. Юності, 23 Микитинці, Івано-Франківська область) на рахунок ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 536 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Василь СОБКО