Справа № 520/6663/23
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

09 червня 2023 року № 520/6663/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Бадюкова Ю.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Харкові в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" (далі по тексту позивач, ТОВ "Велотрейд") звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Одеської митниці (далі по тексту відповідач, Одеська митниця, владний суб`єкт), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної митної служби України від № UA 500130/2023/000021/2 від 24.02.2023 року;

- визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної митної служби України № UA 500130/2023/000056 від 23.02.2023 року.

- стягнути з Одеської митниці Державної митної служби України витрати зі сплати судового збору на користь ТОВ «Велотрейд» (, адреса - вулиця Єнакіївська, 2 Є, м. Харків, 61158).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що позивачем до митниці під час оформлення вантажу було надано усі документи, котрі свідчать про правомірність визначення вартості товару за ціною договору та правильності числових значень, а тому оскаржувані рішення та картка відмови відповідача є протиправними та такими, що підлягають скасуванню, так як ними порушено права та законні інтереси позивача.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 31.03.2023 року відкрито спрощене провадження в адміністративній справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Також зазначив, що статтею 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МКУ. Митницею здійснено контроль наявності в підтверджуючих документах усіх відомостей використаних при обчисленні митної вартості. У результаті такого контролю встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності і неточності. Наданими декларантом документами висновки митного органу не спростовано, відтак прийняті рішення є правомірними та такими, що не підлягають скасуванню.

Позивачем надано відповідь на відзив, згідно змісту якого останній просив позовні вимоги задовольнити.

Окрім того зазначив, що право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 Митного кодексу України, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Надані декларантом документи для проведення митного оформлення підтверджують заявлену митну вартість товару за основним методом (за ціною договору), натомість митний орган безпідставно визначив митну вартість за другорядним методом, прийняв оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів, оскільки правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна неможливість застосування основного методу не були спростовані контролюючим органом, посилання останнього на наявність розбіжностей в документах та недостовірність зазначених в них відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена чи підлягає сплаті за ці товари, є необґрунтованими і протирічать наданим до позову доказам.

Суд, дослідивши матеріали по суті справи, доводи та докази на їх обґрунтування, встановив наступне.

09.10.2020 року між ТОВ «Велотрейд» та підприємством TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD (Китай) було укладено Контракт № 09/10-2020.

Відповідно до п. 1.1. вказаного Контракту № 09/10-2020 продавець повинен поставити частини і комплектуючі велосипеда, далі по тексту Товар. Покупець повинен прийняти і оплатити його на умовах, вказаних в цьому контракті. До вказаного Договору був оформлений Інвойс №22ZMT221929 від 14.12.2022 року на загальну суму 29077,81 доларів США.

Згідно додаткової угоди №1 до вказаного контракту, підписаного його сторонами 29.12.2022 р. сторони дійшли згоди виключити п. 3.8. цього Договору у редакції: «Строк поставки протягом 60 календарних днів з моменту оплати продукції» та добавити п. 3.8. цього договору, а саме: « 3.8. До вартості товару включаються вартість пакування, наклеювання наліпок, оформлення т товаросупровідної документації, податки та збори, а також розвантажно-навантажувальні роботи в країні продавця».

Декларантом позивача, обрано 1 метод (графа 43) при заповненні митних декларацій, та розраховано митну вартість Товару: по МД ІМ МД №23UА21U6 від 24 лютого 2023 року, Виробник: TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD Країна виробництва: Китай, заявлений до декларування Товар (31 графа), а саме частини велосипедів частини велосипедів: передні вилки зі сталі, крило, багажник, дзвоник механічний, кріплення світловідбивача, світловідбивач, педаль, трещітка, передня втулка, спиці металеві, гальмівна ручка, відомості про вартість 1 232 107,64 грн з транспортними витратами. згідно чого розрахував: 121 517,49 грн. (10% мито) + 270725,03 грн. (ПДВ). Для митного оформлення товару декларант вказав митну вартість Товару: 1 232107,64 грн.

На підтвердження митної вартості товару позивач відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України надав до Одеської митниці обов`язкові документи: декларацію митної вартості ІМ № МД №23U21U6 від 24 лютого 2023 року; Контракт № 09/10-2020 від 09.10.2020 року ТОВ «Велотрейд» та TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD (Китай) та Додаткова угода, Інвойс №22ZMT221929 від 14.12.2022 року на загальну суму 29 077,81 доларів США, Пакувальний лист від 14.12.2022 року до інвойсу №22ZMT221929 від 14.12.2022 року, Копія Договору № 204018-119 від 04.01.2018 транспортного експедирування, укладеного між ТОВ «Хіллдом Логістікс» та ТОВ «Велотрейд», Копія Договору № 1107L/2 від 12.07.2022 транспортного експедирування, укладеного між ТОВ «Фахда-Компані» та ТОВ «Велотрейд», Рахунок на оплату № 696 від 17 лютого 2023 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо морського фрахту по контейнеру MSMU4202182, Рахунок на оплату № 697 від 17 лютого 2023 року ТОВ «Хіллдом Логістікс» щодо контейнеру MSMU4202182, Рахунок на оплату № 85 від 17 лютого 2023 року ТОВ «Фахда-Компані» щодо надання міжнародних транспортних послуг за маршрутом Лодзь (Польща) та м/п Ягодин, Довідка про транспортні витрати № 1702-3 від 17 лютого 2023 року ТОВ «Хіллдом Логістікс», Довідка про транспортні витрати № 1702L/1 від 17 лютого 2023 року ТОВ «Фахда-Компані», Коносамент (Bill of lading) № MEDUUV894529 від 30.12.2022, Коносамент (Bill of lading) № UTRUST22120845 від 30.12.2022, Автотранспортна накладна (Road consignment note) LGI09619 від 17.02.2023, Лист TIANJIN FREE TRADE SERVICE CO, LTD про вміст Контейнеру MSMU4202182, Договір про надання послуг митного брокера з ФОП ОСОБА_1 , Копія митної декларації країни відправлення № 00339270 від 26.12.2022, Сертифікат CCPIT №234400B0/004100 від 03.02.2023, виданого ССРІТ/ССООІС Республікою КНР на англійській мові та китайській мові, Звіт про оцінку майна 23/02/2023/06 від 23.02.2023 Регіонального торгівельно-виробничим підприємства «Гранід» у формі ТОВ.

Проте, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA 500130/2022/000021/2 від 24.02.2023 року за резервним методом відповідно до положень ст. 64 МК України.

З метою уникнення простою транспортних засобів та дефіцитну товару у виробництві, декларантом оформлено товар під гарантію у порядку ч. 7 ст. 55 МК України оформивши товар за митною декларацією: МД №23UА21U6 від 24 лютого 2023 року.

Не погоджуючись з вказаними рішенням та карткою митного органу позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України (далі по тексту - МК України) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Відповідно до ч. 2 статті 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. (ч. 3 ст. 53 МК України).

Тобто, частиною 3 статті 53 МК України закріплено обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною 4 ст. 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Приписами ч.5 ст. 58 МК України визначено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Отже, для розрахунку митної вартості товару застосовується ціна, що підлягає сплаті за контрактом.

Також, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 54 МК України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до ч.6 ст.54 МК України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Щодо зауваження відповідача про відсутність даних щодо вартості упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт пов`язаних із пакуванням. Суд вважає, що вказана підстава не може бути обґрунтованою підставою для коригування митної вартості товарів, оскільки позивачем до митного оформлення подавалася Додаткова угода до Договору поставки від 09.10.2020 року №09/10-2020. Так, відповідно до п. 2 Додаткової угоди до Договору поставки від 09.10.2020 року №09/10-2020 «У вартість товару включається вартість упаковки, наклеювання етикеток, оформлення товаросупровідної документації, податки та збори, а також розвантажувально-вантажні роботи в країні продавця». Крім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 23UA04U7 від 25.01.2023 року « 37.Процедура» митної декларації має бути зазначено «ZZ32», в той час як у вказаній графі митної декларації поданої декларантом зазначено «ZZ00» (тара не зворотна та її вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених Класифікатором.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога митного органу про надання додаткових документів на підтвердження такої складової митної вартості як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, за умови включення вартості пакування до ціни товару, є безпідставною. Оскільки за умовами договору та відповідно до наданих документів, зокрема Додаткової угоди до Договору поставки від 09.10.2020 року №09/10-2020 упаковка та маркування товару здійснюється за рахунок продавця та її вартість включена до ціни товару, тому при розрахунку митної вартості не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

Щодо зауваження відповідача про те, що відсутність в експортній митній декларації посилання на зовнішньоекономічний контракт спричинило підняття митної вартості товар, то суд приходить до висновку, що такі твердження є необґрунтованим з огляду на наступне. По-перше, у експортній митній декларації 00339270 від 26.12.2022 року вказано номер інвойсу 22ZMT221929, вказано отримувача товару LLC Velotrade, вказано відправника (Постачальника), номер контейнера MSMU4202182, умови поставки FOB. По друге, ціна товару саме визначається в інвойсі 22ZMT221929, а у зовнішньоекономічному контакту вказуються лише загальні умови, що регулюють поставку товару. Таким чином, всі дані, що містяться в експортній митній декларації співпадають з усіма документи, що подавалися до митного оформлення, тому відповідачем не доведено того, що відсутність посилання на зовнішньоекономічний контракт вплинуло на ціну товару та підставою для збільшення митної вартості товару.

Суд вважає, що твердження відповідача про те, що неможливість ідентифікації партії товару через не вказівку номера контракту в митній декларації відправника (Китай), не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару, оскільки дані, що вказані в митній декларації відправника, а саме номер інвойсу, контейнера, отримувача є достатніми даними для ідентифікації партії товару. Суд вважає, що зазначені зауваження відповідача не впливають на митну вартість товару, не вказують про недійсність чи підробку вказаних документів.

Відповідно до ст. 53 МК України, копія експортної митної декларації не є документом, який надається обов`язково (тільки в якості додаткового доказу на обґрунтовану вимогу митниці).

Таким чином, позивач не міг вплинути на зміст експортної декларації країни відправлення, оскільки не відповідає за її заповнення, а отже зауваження відповідача у цій частині є необґрунтованими.

Щодо посилання відповідача на те, що підставою для коригування митної вартості товару слідувало те, що в поданих коносаментах містяться визначення «Freight prepaid» і «Freight collect». Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що 04.01.2018 року між ТОВ «Велотрейд» та ТОВ «Хіллдом Логістікс» укладено договір №204018-119 про надання транспортно-експедиторвських послуг з перевезення експортно-імпортних та транзитних вантажів (далі Договір). Відповідно до п.2.1. Договору саме на ТОВ «Хіллдом Логістик» покладається обов`язок укладати від свого імені договори з портами, перевізниками, складами, судноплавними компаніями, їх агентами, експедиторськими та іншими організаціями на перевезення, перевалку, зберігання вантажів та необхідні додаткові роботи та послуги, в т.ч. переупакування, перемаркування, фумігацію, дезактивацію, визначення кількості та якості, сертифікацію та страхування вантажів і контейнерів. За рахунок коштів Замовника, проводить розрахунки з ними, оплачує збори та інші обов`язкові платежі. У рамках вказаного договору ТОВ «Хіллдом Логістікс» надає щодо кожного контейнера(рів) ТОВ «Велотрейд» рахунки на оплату наданих послуг, а також довідку про транспортні витрати та вподальшому акти здачі-приймання робіт (наданих послуг). У найменування робіт та послуг ТОВ «Хіллдом Логістікс» вказує за «морський фрахт за межами митної території України», а також вказує маршрут слідування. ТОВ «Велотрейд» оплачує вказані рахунки, водночас умови співпраці із судноплавними компаніями, портами та складами тощо забезпечує, контролює та несе відповідальність виключно компанія-перевізник.

Судом встановлено, що у листі ТОВ «Хіллдом Логістік» від 08.02.2023 міститься інформація про те, що ТОВ «Хіллдом Логістік» на виконання умов договору з ТОВ "Велотрейд" укладено ряд договорів, які забезпечують транспортування вантажу ТОВ "Велотрейд", однак з початком війни транспортні агенти КНР бажають співпрацювати з експедиторами з України за передньою оплатою. Тому, ТОВ «Хіллдом Логістік» фрахтує вантаж, через що в лінійних коносаментах вказано "Freight prepaid".

Таким чином, вказані умови оплати та співпраці відносяться виключно до компетенції експедитора та третіх осіб. Водночас ТОВ «Велотрейд» надав повний пакет документів, що підтверджує транспортні витрати, а саме договір перевезення, рахунок на оплату, довідку про транспортні витрати, коносаменти, платіжні доручення про сплату за надані транспортні послуги, акти виконаних робіт, тому вказана обставина не може слугувати підставою для коригування митної вартості товару.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 53 МК України, морський коносамент не є документом, що підтверджує митну вартість товару, також положення МК України не визначають вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому подані позивачем до митного органу документи, які підтверджують понесення транспортних витрат, є допустимим доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів у розумінні ст. ст. 73-76 КАС України.

Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 21.11.2019 у справі №804/9754/15.

Щодо вказівки у митній декларації країни відправлення КНР №00339270 від 26 грудня 2022 року на номер 177KVBACXPNN5159. Відповідач в оскаржуваному рішенні та у відзиві на позов зазначає, що на його думку можливі ознаки підробки, тому що номер товаро-транспортного документу відрізняється, а саме 177KVBACXPNN5159, від поданих до митного оформлення коносаментів та цей номер - 177KVBACXPNN5159 вказаний в одній із граф митної декларації країни відправлення (КНР).

Суд, дослідивши подані матеріали справи зазначає, що вказані обставини жодним чином не можуть бути підставою для коригування митної вартості товару. Позивач вірно зазначає, що номер 177KVBACXPNN5159 вказано в коносаменті MEDUUV894529, 22120845 (правильність і коректність їх, а також судно і номер рейсу яких підтвердив митний орган) в графі «booking ref. 177KVBACXPNN5159» і саме цей номер документу вказано в митній декларації країни відправлення, оскільки, як зазначає позивач, за правилами судохідної лінії MEDITERRANEAN SHIPPING COMPANY (MSC) відправник для завантаження контейнерів на судно повинен пройти всі процедури митного оформлення Товару, після того як вантаж оформлений і завантажений на судно, створюється лінійний коносамент за номером MEDUUV894529, через що у декларації країни-відправлення залишається посилання саме на номер бронювання, який відповідно вказується в обох коносаментах. У підтвердженні зазначеного позивачем надано дані судохідної лінії.

Тому твердження відповідача про не співпадіння даних є необґрунтованими. Суд зазначає, що заповнення всіх граф в декларації країни відправлення (КНР) є виключно прерогативою продавця, здійснюється за правилами, що визначені в країні відправлення, а саме КНР та правилами, що визначаються судохідними лініями, тому втручатися в її складання не є можливим.

Щодо твердження відповідача про те, що відсутні договірні відносини між ТОВ «Велотрейд» та Guangzhou Yijia Supply Chain Co. Відповідач у відзиві вказує, що на його думка митна вартість не може бути підтверджена, оскільки назва «Guangzhou Yijia Supply Chain Co,. LTD» міститься на документі, що засвідчує дійсність та відповідність Інвойсу в Китайській Народній Республіці за сертифікатами №234400B0/004100 від 03.02.2023 року. Суд приходить до висновку, що вказані твердження є необґрунтованими, оскільки з матеріалів справи встановлено, що компанія Guangzhou Yijia Supply Chain Co здійснює за дорученням Постачальника завірення документів в China Council for the Promotion of International Trade China Chamber of Internation Commerce (аналог в Україні Торгово-промислова палата). Судом встановлено, що здійснення посвідчення чинності інвойсу позивача із Постачальником через повірену юридичну особу Постачальника не може бути підставою для коригування митної вартості Товару. Так, на вказаному інвойсі проставлено печатку Guangzhou Yijia Supply Chain Co,. LTD. Проте, відповідачем не доведено того, що вказана обставина впливає на ціну товару.

Застосування Митницею з причини відомостей спеціалізованої бази даних Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби України суд вважає необґрунтованим, оскільки самі по собі відомості згаданої системи не містять жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність товарів. Потрібні для такого судження характеристики товару можуть бути з`ясовані лише у спосіб порівняння змісту поданих до митного оформлення документів з документами про властивості раніше імпортованого товару. Проте, у спірних правовідносинах, митницею такого порівняння зроблено не було. Тобто наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди подібні (аналогічні) товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку. При цьому, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 25 лютого 2020 року по справі № 260/718/19, Верховним Судом в постанові від 25 травня 2021 року у справі №520/10386/2020 за позовом ТОВ «Велотрейд» до Слобожанської митниці ДМС України, Верховним Судом від 24 листопада 2021 року у справі №520/11059/2020 за позовом ТОВ «Велотрейд» до Слобожанської митниці ДМС України, Верховним Судом у постанові від 13 січня 2022 року у справі №520/11061/2020 за позовом ТОВ «Велотрейд» до Слобожанської митниці ДМС України.

З огляду на викладене, рішення про коригування митної вартості товарів № 500130/2023/000021/2 від 24.02.2023 року та картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA 500130/2023/000056 від 23.02.2023 року є протиправними та підлягають скасуванню.

Слід також зазначити, що відповідно до п. 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

У постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а Верховний Суд дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених ч. 2 ст. 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод. При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним органом доходів і зборів за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.

Відповідачем під час розгляду справи не надано до суду доказів здійснення детального порівняння, як і не надано доказів, які б підтверджували аналогічність характеристик імпортованого позивачем товару та товару, митна вартість якого була взята митницею за зразок для обчислення, що свідчить про необґрунтованість та недоведеність зазначеного висновку відповідача.

Суд зазначає, що при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості відповідачем не дотримано положень статті 55 МК України та «Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів», затверджених наказом міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 червня 2012 р. за №883/21195), згідно яких прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

У спірному рішенні зазначені відмінні умови поставки та відсутні розрахунок митної вартості, торгову марку, технічні характеристики товарів, що має значення, оскільки ціна товарів за контрактом встановлювалась виходячи не з ваги товару, а з його характеристик, а ідентифікація раніше оформленого митницею товару, на підставі лише зазначених вище відомостей не можлива.

Верховний Суд розглядаючи судові справи щодо оскарження аналогічних рішень митниці висловлює у своїх постановах, наступні правові висновки: «Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів. Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування» (постанова від 22.04.2019 № 815/6242/17).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Між тим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів такої інформації не містить, що не дає підстав вважати його обґрунтованим та вмотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.

З аналізу матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі наявні документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору, а недоліки на які посилається митниця не перешкоджали визначенню митної вартості товарів.

Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, та транспортні витрати, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.

Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.

Суд зазначає, що обов`язок доведення обґрунтованості такого сумніву митним органом підтверджено також і у висновках Верховного Суду, викладених постанові від 06.03.2019 у справі №809/278/17.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд зазначає, що зміст спірного рішення відповідача, який є індивідуально-правовим актом, оскільки породжує права і обов`язки для позивача, має відповідати вимогам, визначеним статтею 2 КАС України.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Обґрунтованість, в силу статті 2 КАС України, є однією з обов`язкових ознак рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що підлягає встановленню адміністративним судом.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує Закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: - має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; - зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень.

З огляду на встановлені судом обставини, оскаржувані рішення та картка є протиправними та підлягають скасуванню.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Велотрейд" до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Одеської митниці Державної митної служби України № UA 500130/2023/000021/2 від 24.02.2023 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці Державної митної служби України № UA 500130/2023/000056 від 23.02.2023 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Велотрейд» (вул. Єнакіївська, 2 Є, м. Харків, 61158, ) за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці (вул. Лип Івана та Юрія, буд. 21А, м. Одеса, 65078, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 11842, 00 грн. (одинадцять тисяч вісімсот сорок дві гривні).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 09 червня 2023 року.

Суддя Бадюков Ю.В.