Справа № 480/13983/21
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 р. Справа № 480/13983/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2022, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, м. Суми, повний текст складено 04.10.22 по справі № 480/13983/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (далі за текстом також - відповідач, Слобожанське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 235295 від 30.11.2021 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 4 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправною та скасовано постанову Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 235295 від 30.11.2021 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь ОСОБА_1 908,00 грн в рахунок відшкодування судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Державна служба України з безпеки на транспорті оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Державна служба України з безпеки на транспорті зазначає, що ухвалюючи оскаржуване рішення, Сумський окружний адміністративний суд не надав оцінку наявним у матеріалах справи доказам, поданим відповідачем, не взяв до уваги того, що позивачем під час перевірки транспортного засобу не було надано жодного доказу того, що транспортний засіб, власником якого є ОСОБА_1 , передано у користування іншій особі, а також того, що товарно-транспортна накладна не визначає власника транспортного засобу, а є документом, призначеним для обліку товарно-матеріальних цінностей. Вказує, що відповідач у повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи, проте позивач своїм правом на надання доказів, які б спростовували його вину, не скористався.

За результатами апеляційного розгляду Державна служба України з безпеки на транспорті просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 04.10.2021 головним спеціалістом ВДК Державної служби України з безпеки на транспорті Стоцьким Р. М. проведена перевірка транспортних засобів MAN, державний номер НОМЕР_1 , та MOESLEIN, державний номер НОМЕР_2 , які належать на праві власності ОСОБА_1 . Під час перевірки виявлено порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме встановлено перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документу, визначеного ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме - відсутності товарно-транспортної накладної, оформленої згідно зі ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", не вказано податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію і номер паспорта автомобільного перевізника, не вказано масу брутто транспортного засобу. За наслідками проведеної перевірки складено Акт проведення перевірки додержання законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 04.10.2021 за № 250620 (а.с. 9).

На підставі акта перевірки відповідачем винесено постанову № 235295 від 30.11.2021 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000,00 грн (а.с. 10).

Не погоджуючись із постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи, що на час проведення перевірки позивач не використовував автомобіль для власних потреб та не надавав послуг з перевезення, у його діях відсутній склад правопорушення, що підтверджується матеріалами справи, а також взявши до уваги, що відповідачем у справі не доведено правомірності свого рішення, дійшов висновку, що за наведених обставин і правових норм вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню; відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, не дотримався вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому постанова № 235295 від 30.11.2021 не відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 за № 2344-III (далі також - Закон № 2344-III).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

За приписами ч. 12 ст. 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до ст. 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги Закону України "Про автомобільний транспорт" та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів (ст. 34 Закону).

Згідно з ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Пунктом 1 Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, затвердженого Постановою КМУ № 207 від 25.02.2009 визначено, що для водія юридичної особи або фізичної особи - підприємця, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах документами, необхідними для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, є: фотокопія ліцензії, засвідчена автомобільним перевізником, або ліцензійна картка; товарно-транспортна накладна; посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; реєстраційний документ на транспортний засіб або інший засвідчений в установленому порядку документ, що підтверджує право керування, користування чи розпорядження транспортним засобом; талон про проходження державного технічного огляду; поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року за N 363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до п. 11.1 вказаних Правил основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно до якої за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

За змістом ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт несуть автомобільні перевізники, а не власники транспортних засобів, які на законних підставах надали у користування належний їм на праві приватної власності транспортний засіб.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека).

Відповідно до пункту першого Положення Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно із підпунктом 1 пункту 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Згідно з пунктом 8 Положення № 103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України № 1567 від 08.11.2006 (далі - Порядок № 1567)

Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Відповідно до статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року за № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до п. 20 Порядку № 1567 виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Згідно з п. 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як убачається з матеріалів справи, відповідачем винесено постанову № 235295 від 30.11.2021 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу як до автомобільного перевізника, який допустив перевезення вантажу за відсутності товарно-транспортної накладної, оформленої згідно зі ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", без зазначення податкового номеру, реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії і номеру паспорта автомобільного перевізника, маси брутто транспортного засобу.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що позивач не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідно не є суб`єктом відповідальності за цим Законом.

Так, позивач є власником транспортних засобів марки MAN, державний номер НОМЕР_1 , та MOESLEIN, державний номер НОМЕР_2 (а.с. 57, 58).

Рейдова перевірка автомобільних перевізників на адміністративній території м. Суми та Сумської області проводилася державними інспекторами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у період з 04.10.2021 до 10.10.2021 (а.с. 53, 54).

04.10.2021 перевезення транспортними засобами марки MAN, державний номер НОМЕР_1 , та MOESLEIN, державний номер НОМЕР_2 , здійснював автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_2 , що зазначено у товарно-транспортній накладній № 664 від 04.10.2021, наданій водієм представникам Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (а.с. 26, 27).

З копії товарно-транспортної накладної № 664 від 04.10.2021, наданої до матеріалів справи, вбачається, що у ній зазначено прізвище, ім`я, по-батькові перевізника - «ФОП ОСОБА_2 ».

При цьому вимог щодо зазначення в ТТН податкового номеру, реєстраційного номеру облікової картки платника податків або серії та номеру паспорта автомобільного перевізника, маси брутто транспортного засобу Правилами № 363 не встановлено.

Враховуючи наведене, висновки, викладені в Акті перевірки, спростовуються інформацією, що міститься у товарно-транспортній накладній № 664 від 04.10.2021.

Також на підтвердження передання транспортних засобів у користування ФОП ОСОБА_2 та здійснення 04.10.2021 перевезення вантажу саме ФОП ОСОБА_2 , до матеріалів справи позивачем надано довіреність від 01.09.2021, посвідчену приватним нотаріусом Роменського районного натаріального округу Сумської області Юрченко А. М. та зареєстровану в реєстрі за № 2864 /а.с. 11, 12/, а також договір транспортного експедирування та перевезення вантажів № УК-П-П-10/09/2021-1 від 10.09.2021 з додатками /а.с. 19-27/.

Отже висновок відповідача до допущення порушень законодавства про автомобільний транспорт позивачем, як автомобільним перевізником, не відповідає фактичним обставинам справи.

Враховуючи, що на час проведення перевірки позивач не використовував транспортні засоби для власних потреб та не надавав послуг з перевезення, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, визначеного статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, приймаючи оскаржувану постанову, не дотримався вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому постанова № 235295 від 30.11.2021 не відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України.

Беручи до уваги наведене, а також те, що відповідачем у справі не доведено правомірності свого рішення, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що за наведених обставин і правових норм вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків, якими мотивоване рішення суду першої інстанції, та не дають підстав уважати висновки суду першої інстанції помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що під час розгляду справи 30 листопада 2021 року позивач своїм правом на надання доказів, які б спростовували його вину, не скористався, то колегія суддів зазначає, що право позивача надавати заперечення щодо висновків контролюючого органу та долучати до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, як під час розгляду справи органом державного контролю на автомобільному транспорті, так і на усіх стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів.

Положення статей 11, 71, 86 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд вжити заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, запропонувати сторонам подати докази на підтвердження своєї правової позиції, у разі необхідності витребувати докази з власної ініціативи, всебічно, повно та об`єктивно оцінити наявні у справі докази тощо.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 по справі № 480/13983/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін