Справа № 420/7368/23
Суддя: Токмілова Л.М.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7368/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Токмілова Л.М., розглянувши матеріали адміністративної справи ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

07.04.2023 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, які полягають у відмові зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження нею військової служби з 29.09.1980 року по 12.10.2000 року та період роботи з 12.10.2000 року по 30.11.2007 року, з 01.12.2007 року по 30.04.2008 року, з 20.05.2008 року по 16.10.2008 року, з 12.08.2009 року по 16.07.2018 року та з 20.07.2018 року по 22.09.2022 року та призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, починаючи з 19.07.2022 відповідно до поданої заяви про призначення пенсії від 22.09.2022 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди проходження нею військової служби з 29.09.1980 року по 12.10.2000 року та період роботи з 12.10.2000 року по 30.11.2007 року, з 01.12.2007 року по 30.04.2008 року, з 20.05.2008 року по 16.10.2008 року, з 12.08.2009 року по 16.07.2018 року та з 20.07.2018 року по 22.09.2022 року та призначити ОСОБА_2 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV, починаючи з 19.07.2022, відповідно до поданої заяви про призначення пенсії від 22.09.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058. За принципом екстериторіальності заяву позивача розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області за наслідками чого прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу №20 від 28.09.2022 року, оскільки загальний страховий стаж ОСОБА_1 становить 3 роки 00 місяців 00 днів. Позивач вважає дії відповідача протиправними та такими, що суперечать чинному законодавству, у зв`язку з чим подав до суду даний позов.

Ухвалою суду від 10.04.2023 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

27.04.2023 року до суду надійшов відзив, в якому Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, не враховано трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці трудової книжки зазначено по батькові " ОСОБА_3 " та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене по батькові " ОСОБА_4 ", що не відповідає даним посвідки на постійне проживання та обліковій картці платника податків, де по батькові відсутнє. Також не враховано період проходження військової служби, оскільки військовий квиток НОМЕР_2 виданий на прізвище " ОСОБА_5 ", а свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає даті народження в посвідці на постійне проживання - ІНФОРМАЦІЯ_1 . На думку відповідача, у позивача відсутній необхідний страховий стаж роботи, у зв`язку з чим у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області були відсутні правові підстави для прийняття будь-якого іншого рішення, окрім як про відмову у призначенні пенсії.

01.05.2023 року до суду надійшов відзив від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому відповідач також вказує про не зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці трудової книжки зазначено « ОСОБА_3 », а в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене по батькові « ОСОБА_4 », що не відповідає даним посвідки на постійне проживання та обліковій картці платника податків, де по батькові відсутнє. Також не зарахований період проходження служби, оскільки військовий квиток видано на прізвище « ОСОБА_5 », а в свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_4 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає даті народження у посвідці на постійне проживання - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

22.09.2022 року ОСОБА_6 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058.

Після реєстрації заява позивача відповідно до принципу екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області

За результатами розгляду заяви та доданих документів Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прийнято рішення №20 від 28.09.2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 , в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 03 років.

Вiдповiдно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №20 від 28.09.2022 року до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи позивача згідно з відомостями трудової книжки серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці трудової книжки зазначено « ОСОБА_3 » та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене по батькові « ОСОБА_4 », що не відповідає даним посвідки на постійне проживання та обліковій картці платника податків, де по батькові відсутнє. Також не враховано період проходження служби позивачем, оскільки військовий квиток видано на прізвище « ОСОБА_5 », а в свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_4 дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 не відповідає даті народження у посвідці на постійне проживання 18.07.1962 року.

Листом ГУ ПФУ в Одеській області від 25.11.2022 №19547-17144/К-02/8-1500/22 позивачу повідомлено про прийняття рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області №20 від 28.09.2022 року щодо відмови у призначенні пенсії за віком.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).

За приписами статті 8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 ст.24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV).

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Положеннями ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Водночас, п."а" та п."в" ч.3 вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також:

будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків;

військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Щодо не врахованого до стажу позивача періоду проходження нею військової служби з 29.09.1980 року по 12.10.2000 року, суд зазначає наступне.

Так, законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №2011-XII.

Частиною другою статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, зарахування періоду військової служби до страхового стажу прямо передбачено нормами закону та не пов`язується з необхідністю сплати страхових внесків.

Відповідно до пункту 6 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки військових комісаріатів, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Статтею 62 Закону № 1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так пенсійним органом не враховано позивачу період проходження нею військової служби, оскільки військовий квиток НОМЕР_2 виданий на прізвище " ОСОБА_5 ", а свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає даті народження в посвідці на постійне проживання - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В матеріалах справи наявна копія, військового квитка НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_7 .

Разом з тим, військовий квиток НОМЕР_2 містить відмітки про призов позивача на військову службу 29.09.1980 року та звільнення з військової служби 12.10.2000 року.

Вказана інформація підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_8 НОМЕР_5 від 12.10.2000 року відповідно до якої вказано, що остання проходила військову службу в Збройних Силах в період з 20.10.1980 року по 11.10.2000 року, згідно військового квитка.

В свою чергу, суд звертає увагу, що ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: с. Іскушта, Білорецький район, Баш. АРСР, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_6 від 13.08.1962 року.

При цьому, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 26.01.1983 року ОСОБА_9 змінила прізвище на " ОСОБА_10 " у зв`язку з реєстрацією шлюбу.

На думку суду, не зарахування до трудового стажу позивача періоду проходження нею військової служби з підстав того, що військовий квиток НОМЕР_2 виданий на прізвище " ОСОБА_5 ", а свідоцтво про шлюб НОМЕР_3 дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 не відповідає даті народження в посвідці на постійне проживання - 18 липня 1962 року не може бути належним обґрунтуванням для відмови у зарахуванні періоду військової служби до страхового стажу, оскільки наявними матеріалами справи підтверджується зміна позивачем прізвища, а формальні неточності щодо дати народження не свідчить про внесення неправдивих відомостей з боку посадових осіб військового комісаріату або військової частини та не може бути належною підставою для втручання в право позивача на пенсійне забезпечення.

В постанові Верховного Суду від 30 липня 2019 року № 346/1454/17 зроблено правовий висновок, що право позивача на зарахування до страхового стажу періоду перебування на військовій службі прямо передбачено нормами частини другої статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» і не потребує додаткового підтвердження.

Таким чином, період військової служби з 29.09.1980 по 12.10.2000 має бути зарахований до страхового стажу позивача.

Щодо не врахування пенсійним органом до стажу позивача періоду роботи з 12.10.2000 по 30.11.2007, з 01.12.2007 по 30.04.2008, з 20.05.2008 по 16.10.2008, з 12.08.2009 по 16.07.2018 та з 20.07.2018 по 22.09.2022, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

За приписами п.2.3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 №162, які узгоджуються з нормами п.2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захист від 29.07.1993 №58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Судом встановлено, що пенсійним органом не враховано трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 , оскільки на першій сторінці трудової книжки зазначено по батькові " ОСОБА_3 " та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене по батькові " ОСОБА_4 ", що не відповідає даним посвідки на постійне проживання та обліковій картці платника податків, де по батькові відсутнє.

Відмовляючи позивачу у призначенні пенсії, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області у рішенні № 20 від 28.09.2022 року зазначило, що за доданими документами до страхового стажу не враховано трудову книжку НОМЕР_1 , дата заповнення 12.10.2000 року, оскільки на першій сторінці трудової книжки вказано по батькові « ОСОБА_3 » та в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування зазначене по батькові « ОСОБА_4 », що не відповідає даним посвідки на постійне проживання та обліковій картці платника податків, де по батькові відсутнє.

Суд вважає за необхідне зазначити, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці чи у інших документах.

При цьому, підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог.

Невідповідність на титульній сторінці трудової книжки у по батькові позивача з даними посвідки на постійне проживання та облікової картки платника податків, де по батькові відсутнє, не може бути підставою для виключення періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві (організації), та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства (організації) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію, викладену, зокрема, у постановах від 28 лютого 2018 року у справі № 428/7863/17 та від 16 квітня 2020 року у справі №159/4315/16-а про те, що певні недоліки в заповненні трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. Відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи організації, і не може мати негативні наслідки для особи, яка звернулася за пенсією.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2019 року у справі № 638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені вище норми права, якими врегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області №20 від 28.09.2022 року прийнято відповідачем не на підставі та не у спосіб, що визначені Конституцією та законодавством України, та без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішень, тобто необґрунтовано, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, враховуючи наведені приписи чинного законодавства та встановлені обставини, з метою ефективного захисту прав позивача, суд дійшов висновку, що належним та достатнім способом захисту буде визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №20 від 28.09.2022 року про відмову у призначенні пенсії

ОСОБА_11 свою чергу, враховуючи те, що при розрахунку страхового стажу позивача не бралися до уваги записи трудової книжки, та враховуючи що відповідач формально відмовив в призначенні пенсії за віком позивачу, не вказавши жодного уточнення та не досліджуючи кожен трудовий період позивача, суд дійшов висновку, що з метою належного та ефективного відновлення порушеного права позивача, слід зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2022 року про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_2 періоди проходження нею військової служби з 29.09.1980 року по 12.10.2000 року та період роботи з 12.10.2000 року по 30.11.2007 року, з 01.12.2007 року по 30.04.2008 року, з 20.05.2008 року по 16.10.2008 року, з 12.08.2009 року по 16.07.2018 року та з 20.07.2018 року по 22.09.2022 року.

Стосовно вимог позивача про зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком суд зазначає про їх передчасність, оскільки судом досліджувалося лише питання правомірності не врахування відомостей, зазначених у трудовій книжці позивача, через недоліки оформлення такої трудової книжки.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 242 КАС України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд вважає необхідним у відповідності до вимог ст.139 КАС України стягнути з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 9, 12, 139, 242-246, 255, 262, 263, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65012, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №20 від 28.09.2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_2 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2022 року про призначення пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_2 періоди проходження нею військової служби з 29.09.1980 року по 12.10.2000 року та період роботи з 12.10.2000 року по 30.11.2007 року, з 01.12.2007 року по 30.04.2008 року, з 20.05.2008 року по 16.10.2008 року, з 12.08.2009 року по 16.07.2018 року та з 20.07.2018 року по 22.09.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (Майдан волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) судові витрати по сплаті судового у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя Токмілова Л.М.