Справа № 380/14084/22
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/14084/22 пров. № А/857/2130/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Тіда" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року (головуючий суддя Качур Р.П., м. Львів) у справі №380/14084/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Тіда" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області про визнання протиправною і скасування постанови,

в с т а н о в и в :

ТОВ «Альфа Тіда» звернулося в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову № 343564 від 07.09.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Обґрунтовує позов тим, що відповідачем при винесенні постанови № 343564 від 07.09.2022 не встановлено, чи позивач є автомобільним перевізником. Вказує, що в оскаржуваній постанові не зазначено, за відсутність яких саме документів складено відповідну постанову. Вважає рішення відповідача таким, що винесене без з`ясування всіх обставин справи.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності у позивача під час перевірки документів, передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт». Вважає неправильним висновок суду першої інстанції про те, що він був перевізником та суб`єктом відповідальності за порушення законодавства про автомобільні перевезення. Крім того, зазначає, що Товариство не було повідомлене про час і місце розгляду справи про порушення, як наслідок, було позбавлене можливості надати свої пояснення та заперечення, що є самостійною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

20 квітня 2023 року до Восьмого апеляційного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення від позивача, у яких зазначено, що в оскаржуваній постанові наявні лише посилання на статті 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» без будь-якої конкретизації порушення, яка стала підставою для застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «Альфа Тіда» зареєстроване у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань з 04.04.2018. Основним видом економічної діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41).

Посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Львівській області Державної служби України з безпеки на транспорті 28.07.2022 проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, у ході проведення якої зупинено транспортний засіб марки Mercedez-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , водій - ОСОБА_2 .

Як встановлено з матеріалів справи, для перевірки водієм автотранспортного засобу надано такі документи: посвідчення водія серії НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Mercedez-Benz Actros 1836, номерний знак НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 , довідку № 25 від 26.05.2022, протокол перевірки технічного стану транспортного засобу, протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, товарно-транспортну накладну № 2-1 від 28.07.2022, товарно-транспортну накладну № 01-1 від 28.07.2022. Вказані обставини не заперечуються позивачем.

За результатами перевірки складено акт № 342023 від 28.07.2022 проведення перевірки додержання вимог і законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, яким встановлено, що водій здійснював вантажні перевезення згідно з ТТН № 1-1 від 28.07.2022.

Відповідно до товарно-транспортної накладної № 1-1 від 28.07.2022, на підставі якої здійснювалося перевезення вантажу, автомобільним перевізником зазначено ТзОВ «Альфа-Тіда».

У вказаному акті виявлено порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» при здійсненні перевезення вантажу (продукти харчування) згідно з товарно-транспортною накладними № 01-1 від 28.07.2022, № 2-1 від 28.07.2022 у водія відсутні документи, на підставі яких виконуються такі перевезення, а саме: водій (експедитор), зайнятий перевезенням харчових продуктів повинен мати санітарну книжку з результатами медичного огляду та порушення за які передбачено відповідальність передбачену статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (ч. 1 абз. 3), а саме перевезення вантажів, за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону.

Вказаний акт також містить підпис про ознайомлення із вказаним актом водія та пояснення про причини порушень: «медичну книжку не надало підприємство «Альфа Тіда».

Листом № 24755/33/24-22 від 15.08.2022 відповідач повідомив позивача про те, що розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт відбудеться 07.09.2022 з 10:00 до 13:00 за адресою: Львівська область, м. Городок, вулиця Львівська, будинок 659 А/2. Відповідачем також надано докази направлення вказаного повідомлення позивачу.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт ТзОВ «Альфа Тіда», 07.09.2022 винесено постанову про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу № 343564 за порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у розмірі 17000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", водієм під час проведення перевірки не надано і відповідно порушено вимоги автомобільного законодавства. Позивачем не наведено обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень визначено Законом України від 05.04.2001 № 2344-III «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон № 2344-III).

Згідно зі статтею 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За змістом статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, передбачено штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі - Порядок № 1567).

Пунктом 15 Порядку № 1567 встановлено, що під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно наявність визначених статтями 39 і 48 Закону № 2344-ХІІ документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Згідно з пунктом 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт, посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

З аналізу наведених норм вбачається, що за відсутності документів, передбачених статтею 48 Закону № 2344-III, на підставі яких виконуються вантажні перевезення транспортним засобом, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Непред`явлення зазначених у статті 48 Закону № 2344-III документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-III.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 14 жовтня 1997 року №363 затверджено Правила перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (далі - Правила № 385).

Відповідно до пункту 12.4 Правил № 385 водій (експедитор), зайнятий перевезенням харчових продуктів, повинен мати санітарну книжку з результатами медичного огляду.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував акт проведення перевірки №342023, в якому зазначено, що при здійсненні перевезення вантажу (продукти харчування) згідно товарно-транспортної накладної № 01-1 від 28.07.2022 у водія автомобіля Mercedez-Benz ОСОБА_2 відсутні документи, на підставі яких виконуються такі перевезення, а саме; санітарна книжка з результатами медичного огляду.

В даному акті перевірки містяться пояснення водія про причини порушень: «ознайомлений з актом, медичну книжку не надало підприємство «Альфа Тіда»».

Зважаючи на наведену обставину, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що водієм ОСОБА_2 під час проведення перевірки не надано документів, передбачених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-III.

При цьому, акт проведення перевірки підписаний без зауважень і відповідно порушення, описані у складеному посадовими особами акті перевірки від 28 липня 2022 року №342023, позивачем фактично не заперечувались.

Крім того, факт порушень не спростований позивачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Щодо твердження апелянта про відсутність конкретизації порушення в оскаржуваній постанові, то колегія суддів таке не приймає та зазначає наступне.

Відповідно до п. 20 Порядку №1567 виявлені під час рейдової перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

Відповідно до додатку 5 Порядку №1567 постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу містить чіткі пункти до заповнення під час її винесення керівником територіального підрозділу органу Укртрансбезпеки та виноситься на підставі акту виявлених порушень.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що в акті перевірки від 28 липня 2022 року №342023 в повній мірі зазначено, які документи були відсутні під час проведення перевірки та яка відповідальність за це передбачена законодавством України про автомобільний транспорт.

Щодо твердження скаржника про те, що він не є перевізником, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки Mercedez-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , він належить на праві власності ОСОБА_1 , а відтак ТОВ «Альфа Тіда» не є суб`єктом відповідальності з огляду на положення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 11.1 Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відповідно до ст. 48 Закону № 2344-III у товарно-транспортній накладній обов`язково зазначається автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 Правил № 363, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Матеріали справи свідчать, що у товарно-транспортній накладній №01-3 від 28.07.2022 автомобільним перевізником зазначено ТОВ «Альфа Тіда».

У постанові від 22 лютого 2023 року у справі № 240/22448/20 Верховний Суд зазначив, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом шістнадцятим частини першої статті 60 Закону № 2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу, відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме позивач несе відповідальність за порушення вимог Закону № 2344-III.

Щодо покликання скаржника нанеповідомлення його відповідачем про час і дату розгляду справи про застосування адміністративно-господарського штрафу, то колегія суддів зазначає, що така обставина не була підставою позову, а тому не досліджувалась судом першої інстанції.

З матеріалів справи судом встановлено, що відповідач повідомляв позивача про розгляд справи.

Повідомлення про розгляд справи про порушення було направлено на адресу позивача, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта» від 19.08.2022 та списком рекомендованих відправлень №8139.

Крім того, згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.03.2018 № 820/4810/17, відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу, не позбавляє особу права спростовувати вину у суді та у зв`язку з цим не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, при прийнятті постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу № 343564 від 07.09.2022 діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавчими актами України, а відтак вказана постанова відповідає критеріям правомірності і підстави для її скасування відсутні.

При обґрунтуванні своєї постанови суд апеляційної інстанції також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Тіда" залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2022 року у справі №380/14084/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар