Справа № 520/19070/21
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 червня 2023 року

м. Київ

справа № 520/19070/21

адміністративне провадження № К/990/19327/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянувши матеріали касаційної скарги Головного управління ДПС у Харківській області (далі - ГУ ДПС) на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 у справі №520/19070/21 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Східний Прайд» до ГУ ДПС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023, позов задоволено: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 15.09.2021 №7 (про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість за грудень 2020 року на 4 792 405 грн); від 18.11.2021 №7 (про зменшення від`ємного значення суми податку на додану вартість за липень 2021 на 30018418,00 грн); №7 (про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість за липень 2021 на 26656720,00 грн та накладення штрафу у розмірі 6664180,00 грн).

24.05.2023 відповідач подав до Верховного Суду касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначив пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023, відповідач зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 198.1, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України, статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не врахували висновки Верховного Суду у постановах від 06.02.2020 у справі №806/1339/15, від 22.01.2019 у справі №826/18174/13-а, від 31.03.2020 у справі №520/8893/18, від 14.05.2019 у справі №825/3990/14, від 13.07.2022 у справі №520/223/20, від 25.08.2022 у справі №826/5101/17, від 28.12.2022 у справі №520/1284/19.

У постановах від 06.02.2020 у справі №806/1339/15, від 14.05.2019 у справі №825/3990/14, від 13.07.2022 у справі №520/223/20, від 25.08.2022 у справі №826/5101/17, від 28.12.2022 у справі №520/1284/19 висновки Верховного Суду, якщо їх узагальнити, полягають в тому, що правові наслідки у вигляді права платника податків на визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток з врахуванням витрат (зменшення оподатковуваного прибутку на суму витрат) та на податковий кредит наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення платником податків господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання у господарській діяльності, що, у свою чергу, пов`язано з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків; господарські операції повинні відповідати економічному змісту, відображеному в укладених платником податків договорах, та підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені щодо такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою для бухгалтерського та податкового обліків. Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліків, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Фактично зазначені висновки Верховного Суду стосуються правил оцінки доказів у справах щодо підтвердження реального характеру господарських операцій, фінансові показники яких відображені у бухгалтерському та податковому обліках платника податків, та встановлення обставин у справі, в який спір стосується факту господарської операції.

Результат розгляду конкретної справи залежить від сукупності встановлених судом обставин у справі на підставі оцінки доказів, зробленої відповідно до правил, визначених у постановах Верховного Суду, в тому числі і тих, на які посилається ГУ ДПС.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виснував, що ТОВ «Східний Прайд» спростувало належними та допустимими доказами викладені в акті перевірки висновки контролюючого органу про безтоварність операцій позивача з контрагентами-постачальниками (ТОВ «ТАБАККО РАЙСІНГ», ТОВ «ЗЕЛЕНІВКА» та ТОВ «Сільськогосподарська компанія «АРНІКА»). Такого висновку суди дійшли на підставі оцінки наданих позивачем господарських договорів, первинних документів, що були складені на господарські операції, вчинені у межах цих договорів, та на підставі яких ТОВ «Східний Прайд» сформувало дані бухгалтерського та податкового обліку.

Доводи касаційної скарги зводяться фактично до твердження ГУ ДПС про неврахування судами його доводів про наявність негативної податкової інформації щодо контрагентів-постачальників.

Такі доводи відповідача щодо підстави касаційного рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 лежать у площині оцінки судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі, а не у площині правильного застосування норм матеріального права, і можуть стосуватися підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини четвертої статті 328, частини другої статті 353 КАС, яка, однак, ГУ ДПС у касаційній скарзі не вказана.

Постанови Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №826/18174/13-а та від 31.03.2020 у справі №520/8893/18, на які посилається ГУ ДПС у касаційній скарзі, також не можуть бути прикладом іншого правозастосування з огляду на таке.

У вказаних вище постановах Верховного Суду викладено такий висновок: статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю; господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку. Податкові накладні, які стали підставою для формування податкового кредиту, виписані від імені осіб, які заперечують свою участь у створенні та діяльності контрагентів платника податків, зокрема й у підписанні будь-яких первинних документів, не можуть вважатися належно оформленими та підписаними повноважними особами звітними документами, які посвідчують факт придбання товарів, робіт чи послуг, а тому віднесення відображених у них сум ПДВ до податкового кредиту є безпідставним.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 відступила від висновку Верховного Суду України в постанові від 01.12.2015 у справі №826/15034/17 (№21-3788а15), що статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю, у зв`язку із чим господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку.

У постанові від 07.07.2022 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що формулювання Верховного Суду України - «статус фіктивного, нелегального підприємства несумісний з легальною підприємницькою діяльністю» - не ґрунтується на чинних нормах матеріального права, оскільки статус у юридичному розумінні - це перелік прав та обов`язків певного суб`єкта. Водночас жоден нормативно-правовий акт в Україні не містив визначення статусу фіктивного підприємства.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що суб`єкт господарювання з ознаками фіктивності є правосуб`єктним, незважаючи на дефекти при його створенні чи мету діяльності, а це суперечить висновкам Верховного Суду України про те, що «господарські операції таких підприємств не можуть бути легалізовані навіть за формального підтвердження документами бухгалтерського обліку».

Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених КАС.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи наведене вище, касаційна скарга ГУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення з касаційною скаргою на зазначені вище судові рішення в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЄ.А. Усенко