Справа № 160/8399/23
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

07 червня 2023 року Справа № 160/8399/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Рябчук О.С., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

24.04.2023 року за допомогою підсистеми «Електронній суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, з вимогами про:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Щадило А. від 11.03.2022 року № 318к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського ВП № 10 Дніпровського РУП ГУНП», яким застосовано до начальника чергової частини ВП № 10 Дніпровського РУП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення;

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області Щадило А. від 17.03.2022 року № 363 о/с по особовому складу, яким підполковника поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області (, вул. Троїцька, 20-а, м. Дніпро, 49101) поновити ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на службі на посаді начальника чергової частини відділення поліції № 10 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з 18.03.2022;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа розподілена судді О.С. Рябчук.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику ) учасників справи ( у письмовому провадженні) з 23.05.2023 року за наявними у справі матеріалами та було витребувано додаткові докази у справі.

Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.

16.05.2023 року від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив проти позову, яким відповідач позовні вимоги заперечує в повному обсязі. Разом із відзивом відповідачем було заявлено клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду.

В обґрунтування заявленого клопотання Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області вказує, що позивачем пропущено строк звернення з позовом, оскільки ч. 1 ст. 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення протягом місяця з дня його виконання (реалізації) шляхом подання рапорту до прямого керівника особи, яка застосувала дисциплінарне стягнення, а також шляхом звернення до суду в установленому порядку.

Так, наказ ГУНП від 17.03.2022 № 363 о/с, відповідно до якого ОСОБА_1 було звільнено зі служби в поліції з 17.03.2022, останній отримав 18.03.2022, що підтверджується проставлянням ОСОБА_1 , особистого підпису, прізвища, ініціалів, та дати отримання 18.03.2022 на копії даного наказу. Факт ознайомлення з наказом ГУНП від 17.03.2022 № 363 о/с саме 18.03.2022 також підтверджується ОСОБА_1 безпосередньо в позовній заяві.

Також зазначає, що з наказом ГУНП від 11.03.2022 № 318к ОСОБА_1 ознайомлений 01.04.2022 року, факт ознайомлення засвідчений розпискою ОСОБА_1 .

Одночасно з цим, на першому аркуші послужного списку ОСОБА_1 мається розписка ОСОБА_1 з проставленням особистого підпису про те, що 17.03.2022 останній від працівників сектору кадрового забезпечення отримав власну трудову книжку НОМЕР_2 від 04.09.1986 та військовий квиток НОМЕР_3 від 09.11.1987.

Також відповідач наголошує на тому, що позивач вже звертався з цього ж предмету спору до Дніпропетровського окружного адміністративного суду та позов було повернуто позивачу, що спростовує твердження позивача про те, що він не був обізнаний щодо його звільнення.

Розглянувши заявлене клопотання судом 18 травня 2023 року винесено ухвалу, якою адміністративний позов залишено без руху. Позивачеві надано строк на усунення недоліків адміністративного позову, а саме запропоновано надати до суду заяву про поновлення строку звернення до суду та доказів поважності причин його пропуску.

02.06.2023року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем зазначено, що у зв`язку з військовою агресію російської федерації проти України введено воєнний стан. На період дії правового режиму воєнного, надзвичайного стану, що вводиться в України, зупиняється перебіг строків позовної давності. Також позивач посилається на введені карантинні обмеження, що спричинені запобіганням поширенню коронавірусної хвороби. Крім того, зазначає, що в період з 12 по 21 березня 2022 року перебував на лікарняному, а інтенсивне лікування його закінчилось 21 квітня 2022 року.

Наведені обставини зумовили звернення до суду в такий термін та посилаючись на вищевикладене позивач просить поновити строк звернення до суду.

Також позивачем зазначено, що підписи та написи про ознайомлення з наказами йому не належать.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Необхідною умовою для реалізації права на звернення до адміністративного суду є пред`явлення адміністративного позову шляхом подання позовної заяви із дотриманням вимог, встановлених КАС України, насамперед, статтями 122, 160-161.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, який відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частинами третьою та п`ятою статті 122 КАС України встановлено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Оскільки цей спір виник з приводу звільнення з публічної служби, до спірних відносин застосовується місячний строк звернення до адміністративного суду.

Частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 09 грудня 2021 року у справі № 9901/241/21, проаналізувавши положення частини п`ятої статті 122 КАС України, дійшла висновку, що нею встановлено скорочені строки звернення до суду у справах щодо проходження публічної служби, однак такі не ставлять під сумнів саму суть права доступу до суду, а переслідують легітимну мету якнайскорішого поновлення порушених прав добросовісного позивача. При цьому не порушується пропорційність між застосованими законодавцем засобами (строком звернення до суду за захистом порушеного права протягом одного місяця з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів) та метою звернення до суду.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений частиною п`ятою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Законами України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ, від 21 квітня 2022 року №2212-ІХ та від 22 травня 2022 року №2263-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» затверджено відповідні Укази Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022 та від 17 травня 2022 року №341/2022, якими строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, а потім з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №389-VIII у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Запровадження воєнного стану є безумовною підставою, яка відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, повинна враховуватися при вирішенні питання щодо поновлення процесуального строку.

Разом з тим, питання поновлення строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Однак, сам лише факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку звернення до суду у всіх абсолютно випадках.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 року (зі змінами та доповненнями) затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Станом на 10 грудня 2022 року відповідно до цього наказу у Дніпропетровській області віднесені наступні громади, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій:

- Криворізький район: Широківська селищна територіально громада, Зеленодольська міська територіальна громада;

- Нікопольський район: Марганецька міська територіальна громада, Мирівська сільська територіальна громада, Нікопольська міська територіальна громада, Покровська сільська територіальна громада; Червоногригорівська селищна територіальна громада;

- Синельниківський район: Великомихайлівська сільська територіальна громада, Малимихайлівська сільська територіальна громада, Новопавлівська сільська територіальна громада, Покровська селищна територіальна громада.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року (зі змінами та доповненнями) затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Відповідно до цього наказу у Дніпропетровській області віднесені наступні громади, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій:

- Криворізький район: Зеленодольська міська територіальна громада;

- Нікопольський район: село Приміське Покровської сільської територіальної громади Нікопорльського району;

Синельниківський район: Великомихайлівська сільська територіальна громада, Малимихайлівська сільська територіальна громада, Новопавлівська сільська територіальна громада, Покровська селищна територіальна громада.

Позивачем зазначено його місце реєстрації 51800, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Петриківка, проспект Петра Калнишевського, буд. 44, кв. 40

Тобто, місце реєстрації не віднесено відповідно до наказів до переліку громад які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Посилання позивача, як на причину пропуску строку звернення до суду, на введення в Україні воєнного стану суд уважає необґрунтованим, оскільки із вказаного клопотання не зрозуміло, як саме воєнний стан вплинув на неможливість подання позовної заяви до суду в межах установленого Законом строку.

Оскільки факт збройної агресії проти України та введення воєнного стану не може бути безумовною поважною підставою для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду абсолютно у всіх випадках, суд вважає посилання позивача на дані обставини, як на поважну підставу порушення строку звернення до суду необґрунтованим, а тому у суду відсутні підстави для задоволення заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду з цієї підстави.

Щодо посилання позивача на карантинні обмеження як обґрунтування поважності причини пропуску строку звернення з адміністративним позовом, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами та доповненнями), на всій території України з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. встановлено карантин.

Законом України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" внесено зміни до КАС України та доповнено Прикінцеві положення пунктом 3, за змістом якого, зокрема, строк для усунення недоліків апеляційної скарги продовжується на час дії карантину.

У подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (далі - Закон № 731-IX), який набрав чинності 17.07.2020, пункт 3 Прикінцевих положень КАС України викладено в наступній редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

При цьому, пунктом 2 Прикінцевих і перехідних положень Закону № 731-ІХ передбачено, зокрема, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Тобто, законодавець передбачив закінчення продовжених у зв`язку із запровадженням карантину строків 06.08.2020.

Зазначена правова позиція узгоджується з висновками постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.05.2021 року у справі № 463/6474/20.

Оскільки спірні правовідносини виникли у березні 2022 року (накази від 11.03.2022 року № 318к, від 17.03.2022 року № 363 о/с по особовому складу), а позивач звернувся з позовом у квітні 2023 року, посилання на карантинні обмеження суд вважає безпідставними та їх не може бути взято до уваги судом як доказ поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Одночасно з цим, позивачем було надано до заяви довідки про його медичні обстеження та перебування на лікарняному в обґрунтування поважності обставин пропуску строку звернення до суду.

Дослідивши надані до заяви копії довідок, суд зазначає наступне.

02.08.2021 року проведено медичне обстеження.

13.08.2021 року проведено первинний медичний огляд ОСОБА_1 .

25.10.2021 року ОСОБА_1 пройшов медичне обстеження, яким рекомендовано консультацію уролога.

Довідкою № 63 від 23.05.2023 року, що надано КНП «Петриківський центр первинної медико-санітарної допомоги» підтверджено, що ОСОБА_1 знаходився на амбулаторному лікування у сімейного лікаря амбулаторії ЗПСМ смт. Петриківка з 24.01.2022 по 11.02.2022 року.

22.03.2022 року було проведено огляд та консультацію уролога.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого, наданої КНП «Петриківська центральна лікарня» Петриківської селищної ради, ОСОБА_1 перебував на лікуванні в хірургічному відділенні з 12.03.2022 року по 21.03.2022 року.

30.03.2022 року та 11.04.2022 року лікарем урологом проведено повторні медичні огляди ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки КНП «Петриківська Центральна лікарня» ПСР ОСОБА_1 21.06.2022 року було проведено медичне обстеження.

08.02.2023 року було проведено консультацію лікарем психіатром.

При цьому суд зазначає, що початок перебігу строку на оскарження наказів починається з дати ознайомлення позивача з цими наказами.

Так, Наказ по особовому складу від 17.03.2022 року № 3632о/с отримано ОСОБА_1 особисто під підпис 18.03.2021 року.

ОСОБА_1 ознайомлений з наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 11.03.2022р. № 318к про притягнення його до дисциплінарної відповідальності 01.04.2022 року, про що ним проставлено відмітку про ознайомлення та підпис.

Відповідно до напису на послужному списку ОСОБА_1 він отримав трудову книжку НОМЕР_2 від 04.09.1986р. та військовий квиток НОМЕР_4 від 09.11.1987р. 17.03.2022 року, про що ним було поставлено підпис.

Матеріалами справи підтверджено перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні з 12.03.2022 року по 21.03.2022 року, а з даним позовом він звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 21.04.2023 року, про що свідчить відбиток штемпелю вхідної кореспонденції суду, а також формування документа в системі «Електронний суд» 21.04.2023 року.

Тобто, позивачем було ініційовано звернення до суду з цією позовною заявою через рік після виписки його зі стаціонарного лікування.

Крім того, судом встановлено, що 21.01.2023 р. позивач вже звертався до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про той самий предмет та між тими самими сторонами і з тих самих підстав, до якого була долучена копія трудової книжки та копії наказів від 11.03.2022 р. №318к, від 17.03.2022 р. № 363 о/с.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2022 р. по справі № 160/1310/23 позовну заяву повернуто позивачу в зв`язку з відкликанням позовної заяви.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.

Згідно ч.1, ч.2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Аналіз зазначених норм показав, що пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для застосування наслідків пропущення цих строків, оскільки суд може визнати причину пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини "Пономарьов проти України" (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа "Олександр Шевченко проти України", заява № 8371/02, пункт 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010. Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006).

Будь-яких інших поважних причин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, позивачем не вказано.

За таких обставин, суд вважає, що підстави, зазначені позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду із даним позовом, не є поважними, тому заява позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з п.9 ч.4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву у випадках, передбачених частиною 2 ст. 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 слід повернути позивачеві.

Керуючись ст.ст. 169, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу ОСОБА_1 .

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук