Справа № 400/9039/21
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 р. № 400/9039/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь", вул. Лісова, 1-а, с. Воєводське, Первомайський район, Миколаївська область, 55320,
до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.09.2021 № 01, № 01 в частинах,
ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Промінь» (далі Товариство або позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати прийняте 22.09.2021 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області (далі Управління або відповідач) податкове повідомлення-рішення № 01 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 389 776 грн;

визнати протиправним та скасувати прийняте 22.09.2021 Управлінням податкове повідомлення-рішення № 01 в частині збільшення суми грошового зобов`язання зі сплати податку на додану вартість на 976 393,30 грн.

На обґрунтування позовних вимог Товариство вказало, зокрема, на те, що висновки контролюючого органу про нереальність господарських операцій та, відповідно, про порушення позивачем вимог податкового законодавства, є хибними. Також позивач зазначив, що відповідач безпідставно застосував штраф, розмір якого встановлений пунктом 123.2 статті 123 Податкового кодексу України, оскільки порушення, що їх допустив позивач, не носили умисного характеру.

Управління позов не визнало. У відзиві (т. 1, арк. 176-180) відповідач, зокрема, вказав на недоліки видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, на те, що контрагент позивача (покупець) не виконував обов`язки з подання податкової та фінансової звітності, що свідчить про відсутність основних засобів та трудових ресурсів для здійснення задекларованої операції. Також відповідач послався на те, що фізичні особи, прізвища яких вказані у податкових деклараціях контрагента позивача, під час допиту в рамках кримінальних проваджень заперечили свою причетність до реєстрації та ведення фінансово-господарської діяльності підприємства. При цьому, на думку відповідача, оскільки факт реалізації позивачем продукції був встановлений, Товариство мало нарахувати податкові зобов`язання у відповідній сумі.

У додаткових поясненнях (т. 2, арк. 17-18) Управління вказало, що позивач не довів, що порушив норми Податкового кодексу України без умислу, тому застосування штрафу на підставі пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України є обґрунтованим.

Правом подати відповідь на відзив Товариство не скористалося.

В судовому засіданні 15.02.2022 (під час якого судом був допитаний свідок головний державний ревізор інспектор відділу перевірок платників основних галузей економіки у сфері матеріального виробництва, торгівлі та послуг управління податкового аудиту Управління ОСОБА_1 ) суд оголосив перерву до 01.03.2022.

01.03.2022 засідання суду не відбулося.

Ухвалою від 07.12.2022 суд призначив судове засідання (в режимі відеоконференції) на 20.12.2022. Через технічні проблеми (неможливість участі представника позивача) судове засідання 20.12.2022 не відбулося.

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом, з 20.07.2021 по 16.08.2021 Управління, з посиланням на підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункт 75.1 статті 75, статтю 77, пункт 82.1 статті 82 Податкового кодексу України, провело документальну планову виїзну перевірку Товариства з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.10.2017 по 31.05.2021, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2017 по 31.05.2021, результати якої оформило актом від 25.08.2021 № 6112/14-29-07-01/24797049 (дале Акт, т. 1, арк. 55-140, 181-256).

Згідно з пунктами 1, 2 розділу IV («Висновок») Акта, перевіркою було встановлено:

1. Порушення Товариством пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пункту 189.1 статті 189, підпункту 192.1.1 пункту 192.1, пункту 192.3 статті 192, абзацу «г» пункту 198.5 статті 198, пункту 200.1, пункту 200.2 статті 200, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податку на додану вартість на суму 792 574 грн, у тому числі:

за грудень 2017 року на 642 055 грн;

за лютий 2018 року - на 137 497 грн;

за серпень 2018 року на 873 грн;

за липень 2019 року на 3 322 грн;

за жовтень 2019 року на 8 827 грн.

2. Порушення Товариством пункту 201.1, пункту 201.7, пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що полягає у відсутності реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 788 379 грн, у тому числі:

за грудень 2017 року на 642 055 грн;

за лютий 2019 року на 137 497 грн;

за жовтень 2019 року на 8 827 грн.

22.09.2021 Управління прийняло податкові повідомлення-рішення:

1. № 01 (далі Рішення 1, т. 1, арк. 12-13), яким, з посиланням на підпункт 54.3.2 пункту 54.3 статті 54, пункт 58.1 статті 58, абзац перший пункту 123.1, пункт 123.2 статті 123 Податкового кодексу України, збільшило суму грошового зобов`язання Товариства з податку на додану вартість на 990 717,50 грн, з яких 792 574 грн податкове зобов`язання, 198 143,50 грн штраф.

2. № 01 (далі Рішення 2, т. 1, арк. 10-11), яким, з посиланням на абзац перший пункту 1201.2 статті 1201 Податкового кодексу України, застосувало до Товариства штраф в сумі 389 776 грн - 50 відсотків від суми 779 552 грн (642 055+137 497), з посиланням на абзац четвертий пункту 1201.2 статті 1201 Податкового кодексу України, застосувало до Товариства штраф в сумі 2 207 грн 5 відсотків від суми 8 827 грн. Крім того, Рішенням 2 Управління попередило Товариство про необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні у строк, визначений пунктом 1201.2 статті 1201 Податкового кодексу України, на суму 788 379 грн (779 552+8 827).

Згідно з викладеним у позові, Товариство вважає протиправним Рішення 1 в частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 976 393,30 грн, що складається з:

1. Податкового зобов`язання в сумі 642 055 грн, штрафу (25 відсотків) в сумі 160 513,75 грн; податкового зобов`язання в сумі 137 497 грн, штрафу (25 відсотків) в сумі 34 374,25 грн, загальна сума 974 440 грн.

2. Штрафу в сумі 1 953,30 грн. На думку позивача, який не висловив заперечень щодо збільшення суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість на 13 022 грн (серпень 2018 року 873 грн, липень 2019 року 3 322 грн, жовтень 2019 року 8 827 грн), відповідач безпідставно застосував штраф у розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання (13 022х25%=3 255,50). Законним, як вказало Товариство, є застосування штрафу у розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання 1 302,20 грн. Різниця між 3 255,50 грн та 1 302,20 грн складає 1 953,30 грн.

Рішення 2 є похідним від Рішення 1, тому позивач не погодився з правомірністю Рішення 2 в частині застосування штрафу в сумі 389 776 грн (50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено, - 779 552 грн).

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Згідно з пунктом 1.1 статті 1, Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Податковим повідомленням-рішенням, відповідно до підпункту 14.1.157 Податкового кодексу України, є письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Як вказано у підпункті 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, грошове зобов`язання платника податків сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до чинної у вересні 2021 року (дати податкових повідомлень-рішень) редакції підпункту 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок результатів діяльності платника податків, крім електронної перевірки, свідчать про заниження або завищення суми його податкових зобов`язань та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, або завищення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, заявлених у податкових (митних) деклараціях, уточнюючих розрахунках.

Інформацію про допущені позивачем порушення (з урахуванням якої були прийняті податкові повідомлення-рішення) відповідач отримав під час податкового контролю (підпункт 72.1.5 пункту 72.1 статті 72 Податкового кодексу України).

Як вказано у пунктах 61.1 та 61.2 статті 62 Податкового кодексу України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Одним із способів здійснення податкового контролю, відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України, є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу.

Таким чином, самостійне визначення контролюючим органом (шляхом прийняття податкових повідомлень-рішень) сум грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, є законним, якщо відповідна інформація була отримана за результатами перевірки, що була призначена та проведена згідно з нормами Податкового кодексу України.

Управління призначило і провело документальну планову перевірку (стаття 77 Податкового кодексу України) в період дії запровадженого пунктом 522 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України мораторію.

Відповідно, Акт (документ, що підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати) не є допустимим доказом.

У частині першій статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Згідно з частиною другою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки інші належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження допущених позивачем порушень відсутні, суд дійшов висновку про протиправність податкових повідомлень-рішень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2021 № 89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок», яка набрала чинності 09.02.2021(далі Постанова № 89), було дозволено проведення, в тому числі, документальних перевірок юридичних осіб.

З цього приводу суд зазначив, що, згідно зі статтею 2 Податкового кодексу України, зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу. Отже, Постанова № 89 не змінила і не могла змінити пункт 522 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 Податкового кодексу України, податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв`язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Постанова № 89 не є нормативно-правовим актом, прийнятим на підставі та на виконання Податкового Кодексу України, тому не є частиною податкового законодавства.

Суд при вирішенні спору врахував позицію Верховного Суду (викладену, зокрема, у постановах від 22.02.2022 у справі № 420/12589/21, від 15.04.2022 у справі № 160/5267/21, від 27.04.2022 у справі № 140/1846/21, від 17.05.2022 у справі № 520/592/21, від 06.07.2022 у справі № 360/1182/21, від 01.09.2022 у справі № 640/16093/21, від 23.02.2023 у справі № 160/20112/21) щодо оцінки правомірності податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами незаконно проведеної перевірки.

Так, у постанові від 23.02.2023 у справі № 160/20112/21 Верховний Суд зазначив: «… перевірка під час дії мораторію, встановленого пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, є такою, що не породжує правових наслідків, оскільки така перевірка не повинна була відбутися в силу закону. Оскільки встановлений у пункті 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України мораторій на проведення планових виїзних перевірок імперативно забороняє контролюючому органу її проводити, колегія суддів вважає, що висновок суду апеляційної інстанції у цій справі про наявність підстав для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень з огляду на допущені контролюючим органом процедурні порушення відповідає правильному застосуванню норм права і завданню адміністративного судочинства …».

В даному випадку, на думку суду, не йдеться про процедурні порушення, які певним чином нівелюються фактом допуску платником посадових осіб контролюючого органу до перевірки, та які (порушення) мають оцінюватися судом з огляду на те, чи вплинули вони (або об`єктивно могли вплинути) на результати перевірки.

Суд встановив, що Управління провело перевірку за прямої заборони на її проведення, тому з`ясування того, чи діяв відповідач згідно зі статтями 75, 77, 81, 82 Податкового кодексу України, не має значення.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про задоволення позову.

Крім того, з огляду на обставини справи, суд визнав за необхідне вийти за межі позовних вимог і визнати протиправними та скасувати Рішення 1 та Рішення 2 повністю.

Судові витрати (сплачена позивачем сума судового збору), відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 139, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 22.09.2021 Головним управлінням ДПС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № 01.

Визнати протиправним та скасувати прийняте 22.09.2021 Головним управленням ДПС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № 01.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Промінь" (вул. Лісова, 1-а, с. Воєводське, Первомайський район, Миколаївська область, 55320, ідентифікаційний код: 24797049) судовий збір у сумі 20 492,54 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна