Справа № 160/5731/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2023 року Справа № 160/5731/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить: визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210202/2 від 26.09.2022 р. та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001666 від 26.09.2022 р.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 24.09.2022 р. ТОВ "АТБ-маркет" з метою митного оформлення імпортованого товару подало митну декларацію №UA209140/2022/100422 разом з усіма документами, передбаченими ч.2 ст.53 МКУ, що підтверджували митну вартість товару. Однак, 26.09.2022 р. відповідач виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210202/2, а також картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001666. Позивач не може погодитися із зазначеними рішеннями відповідача, вважає їх необґрунтованими та такими, що прийняті з порушенням вимог законодавства, у зв`язку із чим вони підлягають скасуванню судом. Разом з тим зазначає, що згідно із рішенням про коригування, сума переплати митних платежів склала 310 356,95 грн., що порушило права та майнові інтереси позивача, та вказане й стало підставою для звернення до суду з позовом.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.03.2023 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
На виконання вимоги ухвали суду 12.04.2023 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що під час здійснення митного контролю за митною декларацією від 24.09.2022 р. №UA209140/2022/100422 було опрацьовано інформацію, що міститься у наданих до митного оформлення документах. За результатами опрацювання було встановлено невідповідність у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом, в порушенням вимог положень частини 21 статті 58 МКУ. У зв`язку з неподанням декларантом документів згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах 2-3 статті 53 МКУ, заявлену митну вартість не визнано. Застосовуючи послідовно методи визначення митної вартості та не зумівши застосувати методи 1-5, посадові особи митниці, відповідно до статті 64 МКУ визначили митну вартість на імпортований позивачем товар з використанням резервного методу (метод №6). Цей метод визначення митної вартості передбачає, що митна вартість, визначена згідно із положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Таким чином, посадові особи Львівської митниці при здійсненні контролю митної вартості імпортованого позивачем товару діяли в межах повноважень та відповідно до вимог чинного законодавства України, що є підставою для відмови у задоволенні позову повністю.
Ухвалою суду від 14.04.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзиві на позовну заяву, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
31.12.2019 року між ТОВ "АТБ-маркет" та компанією Dongguan Sunmol Battery Co., LTD (Китай) укладено контракт № 3402-DS/CN, у відповідності до умов якого Dongguan Sunmol Battery Co., LTD (Китай) зобов`язався поставити товар, а позивач зобов`язався його оплатити.
Умови поставки товару FOB - Guangdong. Однак вказані умови можуть бути змінені за згодою сторін у специфікаціях. Вартість товару включає у себе вартість навантаження товару у продавця, вартість всіх митних формальностей у країні продавця, вартість сертифікації товару, вартість пакування, маркування, не включають податки та митні платежі на території України. Оплата товару 100% від суми, яка сказана у Специфікації, повинна бути здійснена протягом 7 календарних днів від дати митного оформлення товару в Україні, якщо у специфікації не зазначено іншого.
Судом також встановлено, що з метою митного оформлення імпортованого товару ТОВ "АТБ-маркет" подало митну декларацію №UA209140/2022/100422 від 24.09.2022 року.
Під час розгляду документів відповідачем було виявлено наступне:
- серед документів, що подавались разом із митною декларацією відсутній коносамент, який є важливим товаросупровідним документом, що засвідчує прийняття вантажу до перевезення та містить інформацію, що стосується перевезення, зокрема, найменування перевізника та відправника, місце приймання або навантаження товару, пункт призначення вантажу. Відомості, зазначені в коносаменті є необхідними для перевірки правильності розрахунків за здійснення морського перевезення;
- відсутні платіжні документи, що стосуються оплати за даний товар;
- до митного оформлення не надано договори транспортного експедирування, які мали б містити істотні умови перевезення. З огляду на це, неможливо встановити на підставі чого здійснюється дане перевезення;
- у рахунках-фактурах про надання транспортно-експедиційних послуг відсутні відомості про навантаження та перевантаження в порту та портові збори, які відповідно до п.6 ч.10 ст.58 МКУ додаються до ціни за товар;
Декларанту була скеровано вимога наступного змісту: "Відповідно до частин 3-4 статті 53 МКУ запропоновано надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів:
1) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
2) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
3) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
4) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
5) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
6) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
7) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
8) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
9) виписку з бухгалтерської документації;
10) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
11) копію митної декларації країни відправлення;
12) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Переклади документів відповідно до вимог ст.254 МКУ. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.".
На вимогу позивачем надано наступні документи: експортну декларацію країни відправлення (без перекладу); банківський платіжний документ (swift) № б/н від 09.09.2022 р.; прайс-лист виробника товару (датований тією ж датою, що й інвойс).
Але, Львівська митниця не визнала заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно із ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме метод 2а (ст.59 МКУ) та метод 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 2в (ст.62 МКУ) та метод 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст.64 МКУ).
Рішення про коригування митної вартості від 26.09.2022 р. №UA209000/2022/210202/2 (митна декларація, за якою відмовлено у митному оформленні від 24.09.2022 р. №UA209140/2022/100422), виносилось на товари:

№1. Батарейки первинні, циліндричні, сольові (діоксид - марганцеві), побутові, не виснажені: Батарейки AA R06 в ПВХ плівці по 4 шт. - 132000 наб., 528000 шт.; Батарейки AAA R03 в ПВХ плівці по 4 шт. - 63000 наб., 252000 шт.; Торгівельна марка: Розумний вибір; Виробник: DONGGUAN SUNMOL BATTERY CO., LTD Китай.; Країна походження: CN, за ціною 3,5716 USD/кг, за ціною 3,5716 USD/кг.

№2. Батарейки первинні, циліндричні, лужні (діоксид - марганцеві), побутові, не виснажені: Батарейка лужна AA LR06 в блістері 6 шт. - 36720 наб., 220320 шт.; Батарейка лужна AA LR06 в блістері 1 шт. - 237600 шт.; Торгівельна марка: Своя Лінія; Виробник: DONGGUAN SUNMOL BATTERY CO., LTD Китай.; Країна походження: CN, за ціною 3,5716 USD/кг, за ціною 4,3703 USD/кг.

Джерелом інформації для коригування митної вартості слугували МД: товар №1 від 18.07.2022 р. № UA209170 /2022/053647 де митна вартість товару становить 5,62 дол.США за кг та товар №2 від 12.09.2022 р. № UA100340 /2022/0516489 де митна вартість товару становить 5,61 дол.США за кг.

Сума донарахованих митних платежів становить 310 356,95 грн.

Правомірність та обґрунтованість рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210202/2 від 26.09.2022 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001666 є предметом позову, який передано на розгляд суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 7 МКУ встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.

Митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються митними органами в межах своїх повноважень з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку (п.24 ч.4 МКУ).

Відповідно до ч.2 ст.53 МКУ документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводиться розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт); рахунок-фактура (інвойс) або рахунок - проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 54 МКУ передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті.

Приписами ст.337 МКУ передбачено, що перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формально-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені цим Кодексом.

Згідно із п.1 ч.4 ст.54 МКУ контроль заявленої декларантом митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч.6 ст.54 МКУ орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ст.53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно із ч.1 ст.55 МКУ рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч.6 ст.54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Частиною 2 ст.55 МКУ визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Передбачене ч.5 ст.54 МКУ право митного органу на витребування у декларанта додаткових документів реалізується виключно з підстав, які передбачені частиною третьою статті 53 МКУ, - надання декларантом документів, які містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Тобто, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару, а відтак суперечності (розбіжності) між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребування додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 МКУ.

Суд зазначає, що митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МКУ. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані її складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Зазначене узгоджується з правовими висновками Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеними у постанові від 18.07.2022 р. по справі №815/3805/16.

Відповідно до ч.4 ст.58 МКУ митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

У даному випадку, ціна, що була сплачена або підлягає сплаті визначена специфікацією № 26 від 19.07.2022 р. та рахунком-фактурою (інвойсом) 2022SM0063 від 19.07.2022 р.

Під час консультацій суб`єкту владних повноважень було додатково надано платіжний документ swift №б/н від 09.09.2022 р.

Відповідно до ч.10 ст.58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

1) витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

2) належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

3) роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

Зазначені платежі можуть включати платежі, які стосуються прав на літературні та художні твори, винаходи, корисні моделі, промислові зразки, торговельні марки та інші об`єкти права інтелектуальної власності.

Витрати на право відтворення (тиражування) оцінюваних товарів в Україні не повинні додаватися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.

Порядок включення до ціни розрахунку роялті та ліцензійних платежів визначається Кабінетом Міністрів України;

4) відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

7) витрати на страхування цих товарів.

Оскільки ТОВ "АТБ-маркет" (Покупець) понесло додаткові витрати на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України та на страхування оцінюваних товарів, то до складу митної вартості були додані відповідні витрати та надані документи, що їх підтверджують: рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг №СФ-28488 від 16.08.2022 р.; №СФ-28845 від 21.09.2022 р.; СФ-28846 від 21.09.2022 р., заява на страхування окремого перевезення вантажу №9332 від 23.08.2022 р.

Інших витрат ТОВ "АТБ-маркет", як покупець не зазнав. Отже, митну вартість товару підтверджували: інвойс та вищенаведені документи, що підтверджували вартість страхування та перевезення.

Частиною 3 статті 53 МКУ передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у ч.2 цієї статті, містять розбіжності, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний та авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Тобто, суб`єкт владних повноважень має право вимагати додаткові документи лише у тому випадку, коли у в основних документах наявні розбіжності і такі розбіжності мають вплив на правильність визначення митної вартості, усі інші розбіжності, помилки, тощо, які не впливають та не визначають митну вартість не повинні братися до уваги та бути підставою для запиту додаткових документів.

Так, позивач надавав під час консультацій суб`єкту владних повноважень усі додаткові документи та зверталося заявою від 06.12.2022 р. №М-2022-4443/1 про перегляд спірних рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Однак, відповідач листом від 16.12.2022 р. №7.4-2/15/13/24778 відмовив у перегляді спірних рішень надавши свої остаточні зауваження до поданих документів, а саме:

1) акти здачі приймання робіт (наданих послуг) та платіжні документи містять посилання на договір перевезення №88189 від 09.04.2019 р., проте даний документ не подавався до МД та не подавався додатково.

Суд вважає, дане зауваження відповідача необґрунтованим, оскільки наявність або відсутність даного документа не змінює вартість перевезення, визначену та підтверджену доданими первинними документами (рахунками, актами, платіжними дорученнями).

2) У специфікації №26 від 19.07.2022 р., яка подавалася до митного оформлення міститься посилання на контейнер GLDU3831035/FH14599506, однак в актах здачі- приймання робіт (наданих послуг) міститься посилання на контейнер MSKU2466776.

Суд зазначає, що дане зауваження відповідача як підстава для прийняття спірних рішень є також необґрунтованим, оскільки під час консультацій позивачем була надана специфікація №26 від 19.07.2022 р., у якій зазначений номер контейнеру MSKU2466776, тобто розбіжність відсутня. Крім того, помилки, у тому числі друкарські помилки, що не змінюють заявлений розмір витрат покупця та, відповідно, митну вартість не повинні братися суб`єктом владних повноважень до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

3) Експортна декларація №61353569 від 19.07.2022 р. та договір про перевезення вантажів №0109/2017 від 01.09.2022 р. не містить перекладу українською мовою відповідно до ст. 254 МКУ.

Суд зазначає, оскільки відповідно до ст.254 МКУ документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.

Із даної норми слідує, що митні органи мають право вимагати переклад документу виключно у випадках: а) документ складений іноземною мовою, яка не є мовою міжнародного спілкування. б) відомості, що містяться у документі обґрунтовано необхідні для перевірки підтвердження відомостей зазначених у митній декларації.

Однак у даному випадку експортна декларація складена Китайською мовою, яка є офіційною мовою ООН, тобто мовою міжнародного спілкування, а договір про перевезення вантажів є комерційним документом і також складений однією із мов ООН. Крім того, митним органом не обґрунтовано яке саме значення мають наведені документи для визначення митної вартості в умовах, того що наявні та подані усі необхідні первинні документи.

4) До експертного висновку №ГО-790/3 від 18.11.2022 р. не додано жодних додатків, що не дозволяє митниці впевнитися в достовірності та належності використаної інформації.

Суд не погоджується з даним твердженням, виходячи із того, що експертний висновок є додатковим документом, а також виходячи з того, що висновок не містить жодних додатків, а надання документів на підставі яких експерти приймали відповідний висновок не передбачено чинним законодавством.

Надані позивачем документи, у своїй сукупності підтверджують заявлену позивачем митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, які спростовують висновки митного органу щодо відсутності таких підтверджень.

В рішенні про коригування митної вартості товарів відсутні порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як резервний метод. Не дано пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов.

Застосована правова позиція відповідає правовому висновку, висловленому Верховним Судом у постанові від 08.02.2019 р. у справі № 825/648/17.

Автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар. Факт наявності у автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався ним раніше чи іншими особами за значно вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, а тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.

Викладена правова позиція відповідає правовому висновку Верховного Суду, наведеному у постанові від 07.08.2018 р. у справі № 815/3400/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В оскаржуваному рішенні №UA209000/2022/210202/2 від 26.09.2022 р., митницею наведено лише номер та дату ЕМД, на підставі якої здійснено коригування. Проте, оскаржуване рішення не містить конкретизації, який саме товар завозився за наведеною митною декларацією, і в рішенні відсутня інформація, що за цією декларацією відбулось митне оформлення такого ж самого товару.

За вказаних обставин суд доходить висновку, що відповідачем не надано переконливих доказів, які підтверджують правомірність прийняття оскаржуваного рішення щодо коригування митної вартості товарів.

Крім того, суд враховує й той факт, що рішення Львівської митниці №UA209000/2022/210202/2 від 26.09.2022 р. про коригування митної вартості товарів, яким було скориговано митну вартість товару, відбулося за шостим резервним методом.

В рішенні по справі "Щокін проти України" (Заяви № 23759/03 та № 37943/06, п.49-51) Європейський Суд вказав, що накладання органами державної влади на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку становило втручання в його майнові права у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, суд доходить висновку, що при винесені рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210202/2 від 26.09.2022 р. та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001666 відповідач діяв не в порядку та не у спосіб, передбачені чинним законодавством з викладених вище підстав.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Частиною 7 ст.139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що 08.02.2019 року між Адвокатським об`єднанням "Альянс" та ТОВ "АТБ-маркет" укладено договір №08/02-19/1 про надання правової (правничої) допомоги, згідно із п.1.1 якого об`єднання зобов`язується надавати клієнту правову (правничу) допомогу на умовах та у порядку, зазначених у цьому договорі, а клієнт зобов`язується приймати та оплачувати надану об`єднанням правову (правничу) допомогу на умовах та у порядку, визначених у цьому договорі.

Пунктом 3.1 договору №08/02-19/1 від 08.02.2019 року передбачено, що за надання об`єднанням правової (правничої) допомоги за цим договором клієнт щомісячно сплачує об`єднанню гонорар, розмір якого визначається за згодою сторін залежно від обсягу правової (правничої) допомоги, наданої об`єднанням клієнту у звітному місяці, та зазначається в акті здавання-приймання наданих послуг за звітний місяць, підписаному обома сторонами.

20.03.2023 року між АО "Альянс" та ТОВ "АТБ-Маркет" укладено додаткову угоду №20/03/23 до договору від 08.02.2019 р. №08/02-19/1 про надання правової (правничої) допомоги, якою клієнт доручає, а об`єднання приймає на себе зобов`язання надати правову (правничу) допомогу: скласти та направити до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ТОВ "АТБ-маркет" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування: рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210202/2 від 26.09.2022 р.; картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001666 від 26.09.2022 р.

Вартість послуг (гонорар) об`єднання за цією додатковою угодою складає: складання адвокатом АО "Альянс" та направлення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовної заяви ТОВ "АТБ-маркет" до Львівської митниці (відокремлений підрозділ державної митної служби України) про визнання протиправними та скасування:

- рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210202/2 від 26.09.2022 р.

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001666 від 26.09.2022 р. - 5 000 грн. (у т.ч. ПДВ).

Відповідно до детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом АО "АЛЬЯНС" Вітовичем О.Я. у рамках договору про надання правової допомоги №08/02-19/1 від 08.02.2019 р. з урахуванням додаткової угоди №20/03/23 від 20.03.23 р., адвокатом складено та направлено до Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовну заяву ТОВ "АТБ-маркет" до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування: рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210202/2 від 26.09.2022 р.; картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску и пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001666 від 26.09.2022 р., витрачений час склав - 7 годин, вартість послуг з ПДВ склала 5 000 грн.

На підставі договору від 08.02.2019 р. №08/02-19/1, сторонами складено та підписано акт приймання-передачі наданих послуг від 22.03.2023 р. проте що, об`єднанням надано, а клієнтом прийнято правові послуги за договором про надання правової (правничої) допомоги № 08/02-19/1 від 08.02.2019 року та додаткової угоди №20/03/23 від 20.03.23 р. до вказаного договору. Загальна вартість наданих послуг за цим актом становить 5 000 грн. Сторони погодили, що оплата послуг за цим актом включається у гонорар за відповідний період, що був сплачений клієнтом платіжним дорученням №147142 від 06.03.2023 р.

Згідно із п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009, зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

Частиною 5 ст.134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із постановою від 03 жовтня 2019 р. Об`єднаної палати Касаційного господарського суду по справі №922/445/19 витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гічайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Тобто, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що сплачені позивачем витрати на правову допомогу підлягають поверненню лише в розмірі 2 500 грн., оскільки є неспівмірними зі складністю справи.

Щодо сплаченого позивачем судового збору за подання позову, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, відповідно до частини третьої статті 4 Закону №3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки позовна заява у справі подана до суду в електронній формі, позивач мав сплатити судовий збір за подання до суду позову з позовними вимогами немайнового та майнового характеру в розмірі 4 294,40 грн. (2 684 грн. (майнова вимога) + 2 684 грн. (немайнова вимога) х 0,8).

Однак, при зверненні до суду з позовом у справі позивачем сплачено судовий збір у розмірі 7 539,35 грн., про що свідчить платіжне доручення №264859 від 17.03.2023 року.

Таким чином, позивачем при зверненні до суду із позовною заявою сплачено судовий збір у більшому розмірі, на 3 244,95 грн., ніж це встановлено законом.

За приписами п.1 ч.1 ст.7 Закону №3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Таким чином, судові витрати по справі у розмірі 6 794,40 грн. підлягають поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача (сума сплаченого судового збору у розмірі 4 294,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2022/210202/2 від 26.09.2022 р.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209140/2022/001666, прийняту Львівською митницею.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (вул.Костюшка, буд.1, м.Львів, 79000, код ЄДРПОУ ВП 43971341) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Маркет» (пр.О.Поля, буд.40, м.Дніпро, 49000, ) судові витрати по справі у розмірі 6 794,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма