Справа № 320/9180/20
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м.Київ № 320/9180/20

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом до Броварського міського голови Сапожко Ігоря Васильовича та Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до міського голови м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, Броварської міської ради Київської області, у якому просить суд:

визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняттям рішення щодо трьох заяв пункту 2 Рішення міської ради від 17.03.2020 № 1834-72-07 Про розгляд заяв ОСОБА_1 яким вирішено; 3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 01.10.2018 № 11-16-2/6928, № 11-16- 2/6929 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України;

скасувати пункт 2, пов`язаного з прийняттям рішення щодо трьох заяв Рішення міської ради від 17.03.2020 №1834-72-07 Про розгляд заяв ОСОБА_1 , яким вирішено; 3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 21.01.2020 року відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України;

зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути три заяви ОСОБА_1 від 21.01.2020 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва на черговій сесії цієї ради відповідно до вимог пункту 2, пункту 6 частини шостої статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, а також Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців від 15 квітня 1994 року, яка ратифікована Україною 26 квітня 1996 року, Рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 року, справа № 1-11/2018(3830/15);

визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області, пов`язаних із прийняттям рішення щодо заяви позивача від 29.04.2020 пункту 2 Рішення міської ради від 04.06.2020 №1834-776-07 Про розгляд заяв ОСОБА_1 , яким вирішено: 3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 29.04.2020 року відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України;

скасувати пункту 2, пов`язаного із прийняттям рішення щодо заяви позивача від 29.04.2020 Рішення міської ради від 04.06.2020 №1834-776-07 Про розгляд заяв ОСОБА_1 , яким вирішено: 3. Розглянувши заяви громадянина ОСОБА_1 від 29.04.2020 відмовити у відведенні земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як того вимагає Земельний кодекс України;

зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2020 про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва на черговій сесії цієї ради відповідно до Рішення Конституційного суду України від 27 лютого 2020 року, справа №1-247/2018(3393/18), Рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 року, справа №1-11/2018(3830/15), Постанови Великої Палати Верховного суду від 12 листопада 2019 року, пункту 2, пункту 6 частини шостої статті 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та також Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної, війни учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців від 15 квітня 1994 року, яка ратифікована Україною 26 квітня 1996 року, Рішення Конституційного суду України від 17.07.2018 справа № 1-11/2018(3830/15);

визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області, за порушення ст. 15 та 20 Закону України Про звернення громадян, щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 від 21.01.2020 та 29.04.2020, підмінила предмет та підстави звернення позивача та розглянута за його відсутності, без надання можливості додатково обґрунтувати свої вимоги;

визнати протиправними дії міського голови м. Бровари Броварської міської ради м. Бровари Київської області Сапожка Ігоря Васильовича, який не розглянув заяви ОСОБА_1 від 21.01.2020 та 29.04.2020 та за відмову керівника органу влади розглянути заяви позивача особисто;

зобов`язати міського голову м. Бровари Броварської міської ради Київської області ОСОБА_2 розглянути заяви позивача від 21.01.2020 та 29.04.2020 особисто та в присутності позивача, з підстав та предмету звернення позивача, з посиланням на норми законодавства та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення, та підписати дану відповідь особисто;

визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області за зміну підстав звернення позивача щодо відведення земельної ділянки, викладену в заявах від 21.01.2020 та 29.04.2020, та примушенням надавати проект землеустрою до заяви, який не передбаченим законодавством при відведенні земельної ділянки, відповідно заяв позивача;

зобов"язати Броварську міську раду Київської області усунути недоліки при розгляді звернень громадян відповідно до Закону України Про звернення громадян, провести службову перевірку, та встановити, ким де і коли було змінено підстави звернення ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки в заявах від 21.01.2020 та 29.04.2020 та встановити хто примушує позивача надавати документи, які не передбачені законодавством при відведенні земельної ділянки;

визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області за розгляд на сесії міської ради проекту рішення міської ради, в той час, як в повідомленнях з витягів з сесій міської ради від 17.03.2020 та 04.06.2020 повідомлялось, що розглядалися заяви позивача;

зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати матеріальні збитки ОСОБА_1 в розмірі 2 000 000 гривень (два мільйони гривень) та стягнути з відповідача кошти в розмірі 2 000 000 гривень (два мільйони гривень);

зобов`язати Броварську міську раду Київської області, відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_1 в розмірі 2 000 000 гривень (два мільйони гривень) та стягнути з відповідача кошти в розмірі 2 000 000 гривень (два мільйони гривень);

зобов`язати Броварську міську раду Київської області надати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.10.2020 задоволено заяву судді Київського окружного адміністративного суду Панченко Н.Д. про самовідвід.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.10.2020 задоволено заяву судді Київського окружного адміністративного суду Леонтовича А.М. про самовідвід.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Колесніковій І.С.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.10.2020 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено підготовче засідання на 25.11.2020.

Ухвалою суду від 20.11.2020 визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Колесніковій І.С. у адміністративній справі №320/9180/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24.11.2020 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Колесніковій І.С. у адміністративній справі №320/9180/20.

Ухвалою суду від 12.01.2021 визнано необґрунтованим заявлений ОСОБА_1 відвід судді Колесніковій І.С. у адміністративній справі №320/9180/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.01.2021 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Колесніковій І.С. у адміністративній справі №320/9180/20.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.01.2021 задоволено заяву судді Київського окружного адміністративного суду Колеснікової І.С. про самовідвід.

Ухвалою від 22.01.2021 справу було прийнято до провадження (суддя Лисенко В.І.) та 01.03.2023 задоволено заяву судді Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І. про самовідвід.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.03.2023 позовну заяву залишено без руху.

23.03.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення головуючого судді Головенко О.Д. від розгляду даної справи та передачу її на перерозподіл у відповідності до ст. 31 КАС України.

Ухвалою суду від 24.03.2023 було продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 24.03.2023 заяву ОСОБА_1 про відвід суді було визнано необгрунтованою та передано справу у відповідності до ст. 31 КАС України для вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою суду від 29.03.2023 у задоволенні заяви про відвід судді Лящуку П.П. було відмовлено та 05.04.2023 справу було передано судді Головенку О.Д.

27.03.2023 до суду надійшла повторно заява про відвід судді Головенка О.Д. від розгляду даної справи та передачу її на перерозподіл у відповідності до ст. 31 КАС України.

Дану заяву було залишено без розгляду та попереджено позивача, що повторні дії, які будуть спрямовані на зловживання своїми правами, які наданні йому нормами КАС України, а також вживання некоректних та образливих висловлювань на адресу суду або головуючого судді, останній буде змушений застосувати до позивача заходи, передбачені у ч. 3 і 4 ст. 45, ч. 8 ст. 139, ч. 1 ст. 144, п. 5 ч. 1 ст. 145, ст. 149 КАС України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 даний позов було прийнято до провадження та продовжено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

11.04.2023 до суду надійшла повторно заява про відвід судді Головенка О.Д. від розгляду даної справи та передачу її на перерозподіл у відповідності до ст. 31 КАС України, яку було передано на розгляду судді 17.04.2023.

Ухвалою суду від 18.04.2023 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Головенку О.Д. було залишено без розгляду.

В обґрунтовуння своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами неправомірно відмовлено у наданні в пільговому порядку земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, а також в порушення Закону України «Про звернення громадян» розглянуто його звернення, а саме не у його присутності, що позбавило його можливості надати додаткові обгрунтування своїх вимог та висловлення заперечень щодо примушення надавати проект землеутрою до заяви, які не передбачені законодавством про відведенні земельної ділянки.

Від представників відповідача надійшли відзиви на позовну заяву, відповідно до яких останні проти позову заперечують та просять у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає правомірну відмову у наданні позивачу земельної ділянки у пільговому порядку для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що до клопотання не додано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, що не відповідає нормам ст. 118 Земельного кодексу України.

Крім того зазначають, що відповідачами розглянуто заяви позивача по суті порушених у ній питань та надано з цього приводу вичерпну відповідь згідно Закону України «Про звернення громадян».

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані учасниками справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.01.2020 позивач звернувся з заявами до Броварського міського голови ОСОБА_2 та Броварської міської ради де просив розглянути на черговій сесії Броварської міської ради Київської області питання відведення йому земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва в розмірі до 0,10 гектарів.

Заява від 22.01.2020 № 9-5-Л-164 була винесена на розгляд сесії Броварської міської ради Київської області 17.03.2020 та прийнято рішення за № 1834-72-07 «Про відмову у відведенні земельної ділянки для індивідувального житлового будівництва у розмірі 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не надано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що не відповідає нормам ст. 118 та ст. 123 Земельного кодексу України.

29.04.2020 позивач повторно звернувся з заявою до Броварської міської ради в якій просив розглянути на черговій сесії Броварської міської ради Київської області питання відведення йому земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва в розмірі до 0,10 гектарів.

Заява від 29.04.2020 № 9-5-Л-751 була винесена на розгляд сесії Броварської міської ради Київської області 04.06.2020 та прийнято рішення за № 1907-76-07 «Про відмову у відведенні земельної ділянки для індивідувального житлового будівництва у розмірі 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не надано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що не відповідає нормам ст. 118 та ст. 123 Земельного кодексу України.

Також позивачем на адресу відповідачів був надісланий запит і на отримання публічної інформації від 15.03.2021 № 04-01/110(з) та заява від 15.03.2021 № 9-5-Л-597 про роз`яснення дій Броварської міської ради.

Не погодившись з вказаним діями відповідачів та відповідями, які були йому надані, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується Конституцією України. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно з п. б ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на набуття права власності на земельну ділянку, зокрема, для індивідуального житлового будівництва.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, набуття у власність земельної ділянки відбувається за встановленою процедурою шляхом її відведення. Тобто, спочатку земельну ділянку слід сформувати (виокремити межі об`єкта передачі) із загального масиву земель, а тоді в кінцевому результаті надати (передати) у власність.

При цьому, поширення на особу пільг, передбачених Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи абсолютно не змінює процедури набуття ділянок у власність.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у ст. 118 Земельного кодексу України.

Так, ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів ст. 1861 Земельного кодексу України;

здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

У позовній заяві позивач зазначив, що міський голова та Броварська міська рада змінили предмет та підстави його заяви щодо прохання відвести йому на пільгових умовах земельну ділянку, підробивши його звернення, в якому вказано про надання йому земельної ділянки на підставі Земельного кодексу України, а не на підставі законодавства про пільги на землю.

Позивач стверджує, що звернення до органу місцевого самоврядування із заявою про надання земельної ділянки у пільговому порядку не передбачає надання проекту земелеутрою щодо відведення земельної ділянки, оскільки Земельний кодекс України у такій ситуації не підлягає застосуванню.

Суд звертає увагу на те, що підставою для прийняття Броварською міської радою спірних рішень від 17.03.2020 № 1834-72-07 та від 04.06.2020 № 1834-776-07 є ненадання ОСОБА_1 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Суд наголошує на тому, що вимога надання разом із клопотанням про отримання земельної ділянки проекту землеустрою визначена ст. 118 Земельного кодексу України.

Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації для перевірки відповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що земельна ділянка має бути передана йому у власність виключно на підставі Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, з огляду на таке.

За змістом ст. 2 Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців інваліди і учасники громадянської та Великої Вітчизняної воєн, учасники бойових дій на території інших держав, родини загиблих військовослужбовців та на інші категорії осіб, яким надані пільги законодавством колишнього Союзу РСР згідно з додатком 1 цієї Угоди, незалежно від того, на території держави якої із Сторін вони проживають, користуються пільгами і гарантіями, передбаченими національним законодавством Сторін і цієї Угодою.

Згідно абзацу 2 п. 15 ч. 1 ст. 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-XII органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни і сім`ям загиблих військовослужбовців у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII особам, віднесеним до категорії 3 (п. 3 ст. 14), надаються гарантовані державою компенсації та пільги, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5, 6, 8, 17, 20, 27 ст. 20.

Пунктом 20 ст. 20 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1 (п. 1 ст. 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги обов`язкове (протягом року після подання заяви) відведення місцевими радами земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва для тих, хто потребує поліпшення житлових умов та перебуває на квартирному обліку, а також відведення земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, садівництва і городництва, будівництва індивідуальних гаражів і дач.

Позивач безумовно має право на першочергове отримання земельної ділянки, що й не заперечується відповідачами, проте ним не дотримано порядок набуття земельної ділянки у власність із земель державної і комунальної власності, який чітко врегульований ст. 118 Земельного кодексу України, і дотримання якого є обов`язковим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 4 Земельного кодексу України земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Отже, саме Земельний кодекс України є основним кодифікованим нормативно-правовим актом, який регулює земельні відносини та встановлює порядок відведення земельних ділянок.

У зв`язку з цим, суд вважає, що посилання позивача на те, що він звернувся до міської ради із заявами про відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва не відповідно до Земельного кодексу України, а згідно із Законами України, якими йому надано пільги щодо виділення в першочерговому порядку земельної ділянки, є безпідставним.

Таким чином, оскільки позивачем не було надано відповідачу разом із заявою про відведення земельної ділянки передбачені ст. 118 Земельного кодексу України документи, суд вважає, що прийняття Броварською міською радою рішень від 17.03.2020 № 1834-72-07 та від 04.06.2020 № 1834-776-07 про відмову у відведенні ОСОБА_1 земельної ділянки є правомірним.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Броварської міської ради Київської області, пов`язаних з прийняттям рішення, та скасування п. 2 цих рішень.

Крім того, оскільки розгляд заяви позивача був здійснений Броварською міською радою Київської області з дотриманням вимог чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача в частині зобов`язання Броварської міської ради Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.01.2020 та від 29.04.2020 про відведення земельної ділянки відповідно до норм законодавства, вказаних у цій заяві, а не згідно з процедурою, встановленою Земельним кодексом України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії Броварської міської ради Київської області за порушення ст.15, 20 Закону України Про звернення громадян, яка не розглянула заяви ОСОБА_1 від 21.01.2020 та від 29.04.2020 на сесії міської ради, яка змінила предмет та підстави звернення ОСОБА_1 та розглянула за його відсутності, без надання можливості додатково обґрунтувати свої вимоги та примушенням надавати проект землеутрою до заяви, який не передбачений законодавством про відведенні земельної ділянки, відповідно заяв позивача, то суд зазначає таке.

Суд зауважує, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження посилань щодо зміни відповідачем предмету та підстав звернення з відповідною заявою, оскільки, як було вказано вище, порядок відведення земельних ділянок чітко врегульований Земельним кодексом України, потребує надання графічних матеріалів розміщення запланованої до відведення земельної ділянки та не передбачає альтернативної процедури. Отже, звернення громадян про відведення земельної ділянки у власність підлягають розгляду виключно у порядку, визначеному Земельним кодексом України.

Крім того, суд вважає помилковим посилання позивача на Закон України Про звернення громадян в контексті оскарження дій Броварської міської ради Київської області, та голови Броварської міської ради Київської області Сапожка І.В. щодо розгляду заяв позивача за відсутності позивача, не особисто керівником органу місцевого самоврядування, оскільки вказана заява позивача про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва не є зверненням в розумінні Закон України Про звернення громадян, та підлягала розгляду в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України Про звернення громадян органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Стаття 20 цього ж Закону визначає, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Позивачем чітко не зазначено, які саме норми Закону України Про звернення громадян, на його думку, були порушені позивачем та у чому полягає таке порушення.

При цьому, норма ст. 15 Закону України Про звернення громадян щодо особистого розгляду першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій заяв (клопотань) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни не означає обов`язкового проведення особистого прийому громадян. Вказана норма лише зобов`язує керівників органів розглянути заяву особисто, тобто забороняє здійснювати доручення такого розгляду підлеглій особі. З матеріалів справи вбачається, що листи Броварської міської ради Київської області підписаний міським головою Ігорем Сапожко, що свідчить про дотримання відповідачами положень ст. 15 Закону України Про звернення громадян.

Стосовно тверджень позивача про розгляд його звернення без його присутності, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про звернення громадян Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Водночас, відповідно до п.п. 2, 3 п. 3 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 №530-ІХ установлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19): власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом може змінюватися режим роботи органів, закладів, підприємств, установ, організацій, зокрема щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб. Інформація про такі зміни повинна доводитися до відома населення з використанням веб-сайтів та інших комунікаційних засобів; з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Як відомо, карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був встановлений Кабінетом Міністрів України:

- постановою від 11.03.2020 № 211 на період з 12.03.2020 по 22.05.2020;

- постановою від 20.05.2020 № 392 на період з 22.05.2020 по 31.07.2020;

- постановою від 22.07.2020 № 641 на період з 01.08.2020 по 19.12.2020.

Суд зауважує, що ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України обов`язком держави є захист життя людини.

Слід зазначити, що серед прийнятих Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), немає таких, які обмежували б право громадян на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, і, відповідно, отримання вчасної обґрунтованої відповіді.

Таким чином, запровадження Кабінетом Міністрів України на всій території України карантину не є підставою для обмеження конституційних прав громадян, зокрема на звернення.

Водночас стосовно порядку проведення особистого прийому, а також неможливості реалізації прав заявників, визначених ст. 18 Закону в період дії карантину, установленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020; № 239 від 25.03.2020; № 241 від 29.03.2020; № 242 від 20.03.2020; № 255 від 02.04.2020; № 262 від 08.04.2020; № 284 від 15.04.2020; № 291 від 22.04.2020; № 313 від 29.04.2020; № 332 від 04.05.2020; № 343 від 04.05.2020; № 377 від 14.05.2020; № 392 від 20.05.2020; № 641 від 22.07.2020; № 760 від 26.08.2020; № 956 від 13.10.2020; № 1100 від 11.11.2020), необхідно зазначити, що права, визначені вказаною статтею можуть бути реалізовані ними після завершення карантину або в інший спосіб з дотриманням рекомендованих Міністерством охорони здоров`я України заходів захисту від коронавірусної хвороби.

Вказаний висновок відповідає позиції Уповноваженого Верховною Радою України з прав людини, викладеній у рекомендації від 12.04.2021 (https://ombudsman.gov.ua/ua/all-news/pr/18,-22-zakonu-ukra%D1%97ni-pro-zvernennya-gromadyan-v-umovax-zaprovadzhennya-karantinu/).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у діях відповідачів порушень ст. 18 Закону України Про звернення громадян.

Відтак, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії та бездіяльність міського голову м. Бровари Броварської міської ради, м. Бровари Київської області Сапожко Ігор Васильовича, який не розглянув заяви ОСОБА_1 від 21.01.2020 та від 29.04.2020, особисто та в присутності позивача, з підстав та предмету звернення позивача, з посиланням на норми законодавства та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення, та підписати дану відповідь особисто, а також усунути недоліки при розгляді звернень громадян відповідно до Закону України Про звернення громадян, провести службову перевірку, та встановити, ким де і коли було змінено підстави звернення ОСОБА_1 щодо відведення земельної ділянки в заявах від 21.01.2020 та 29.04.2020 та встановити хто примушує позивача надавати документи, які не передбачені законодавством при відведенні земельної ділянки.

Оскільки, судом не встановлено протиправність дій або бездіяльності Броварської міської ради або міського голову м. Бровари Броварської міської ради, м. Бровари Київської області ОСОБА_2 під час прийняття рішень про відмову у відведенні земельної ділянки для індивіжувального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га---- , тому сукупність всіх передумов, з якими закон пов`язує можливість відшкодування моральної шкоди, у даному випадку відсутня, а тому суд вважає за можливе відмовити у стягненні матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

При цьому, суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.