Справа № 560/10327/22
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/10327/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Гнап Д.Д.

Суддя-доповідач - Смілянець Е. С.

08 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Драчук Т. О. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (відповідача), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25.05.2022 року № 5 та від 01.06.2022 року № 2200-0215-8/35336, від 31.08.2022 року № 2200-0304-8/55472 про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року та відмову в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком, період роботи в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року та призначити пенсію за віком з дня виникнення права на пенсію, тобто з 20 травня 2022 року.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 16.01.2023 позов задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25 травня 2022 року № 5 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком, період роботи в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року.

Також зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 20 травня 2022 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що у Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб», оскільки у Державному реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що 20 травня 2022 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком, однак рішенням від 25 травня 2022 року № 5 у вказаному відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відомостями паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 .

20 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25 травня 2022 року № 5 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. У рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 28 років 1 місяць 14 днів, тоді як необхідний страховий стаж - 29 років.

Згідно інформації викладеної в листі від 31.08.2022 № 2200-0304-8/55472 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про прийняте рішення, а також зазначило, що за період з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості лише про нараховану заробітну плату, однак сплата страхових внесків за вказаний період відсутня.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 :

- 2005 року - слюсар ферми у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» (запис № 10);

- 2006 року - слюсар ферми у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб»;

- 28.02.2007 року - слюсар ферми у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб»;

- 28.02.2007 року - звільнений з сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» за згодою сторін.

Відповідно до відомостей Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за ОСОБА_1 у період з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року із заробітної плати не сплачувалися страхові внески.

Позивач, вважаючи порушеними його права щодо призначення пенсії за віком, звернувся з адміністративним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) передбачено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-IV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та / або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно зі статтею 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Отже, за змістом вищезазначених норм обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 травня 2021 року у справі № 343/659/17.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ, є трудова книжка.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно із записами трудової книжки позивача, останній у спірний період працював слюсарем у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25 травня 2022 року № 5 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком. У рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 28 років 1 місяць 14 днів, тоді як необхідний страховий стаж - 29 років.

Також, листом від 31.08.2022 № 2200-0304-8/55472 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про прийняте рішення, та зазначило, що за період з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості лише про нараховану заробітну плату, однак сплата страхових внесків за вказаний період відсутня.

Тобто, єдиною підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії за віком послугувала відсутність необхідного страхового стажу - 29 років. Відповідачем не враховано до страхового стажу періоду роботи з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року, оскільки у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування наявні відомості лише про нараховану заробітну плату, однак сплата страхових внесків за вказаний період відсутня.

Також суд першої інстанції слушно зазначає, що фактично внаслідок невиконання сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи у вказаному товаристві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам у сфері соціального захисту.

Натомість, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу періодів його роботи на такому підприємстві.

Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 144/669/17, від 20 березня 2019 року у справі № 688/947/17 та від 01 березня 2021 року у справі № 423/757/17.

Отже, відсутність у Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування інформації про сплату страхових внесків не є підставою для незарахування періоду роботи позивача з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року у сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб».

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо зарахування позивачу до страхового стражу періоду роботи з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року, тому порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу, який дає право на пенсію за віком, період роботи в сільськогосподарському товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Хлібороб» з 01 серпня 2005 року по 28 лютого 2007 року.

Поряд з тим, оскільки позивач звернувся за призначенням пенсії за віком, досягнувши 60 років за наявності страхового стажу понад 29 років, він має право на вказану пенсію, та за таких обставин суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 25 травня 2022 року № 5, яким позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком, є протиправним та підлягало скасуванню.

Також, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 20 травня 2022 року.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги колегія суддів звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на такий підхід Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Драчук Т. О. Полотнянко Ю.П.