Справа № 160/15139/20
Суддя: Кучугурна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 червня 2023 року Справа №160/15139/20

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучугурна Н.В. (м. Дніпро, вул. Академіка Чекмарьова, 5), перевіривши матеріали заяви представника позивача адвоката Вовка Михайла Вадимовича поданої в порядку ст. 383 КАС України в адміністративній справі №160/15139/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплачувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа №160/15139/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплачувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

07.06.2023 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача адвоката Вовк Михайла Вадимовича про визнання протиправною бездіяльності, що виражена у невиконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 у справі № 160/15139/20, в якій заявник просить суд:

- поновити строк звернення до суду із заявою в порядку ст. 383 КАС України;

- визнати протиправною бездіяльність, що виражена в невиконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2021 року у справі № 160/15139/20;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, , вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню ст. 129-1 Конституції України, шляхом призначення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 з 26 вересня 2020 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, , в місячний строк з дня отримання даної окремої ухвали повідомити суд про результати вжитих заходів.

У зв`язку з відсутністю судді Жукової Є.О. в автоматизованому розподілі КП «ДСС» у зв`язку з перебуванням у тривалій відпустці, розпорядженням керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.06.2023 №277д призначено повторний автоматизований розподіл зазначеної вище заяви у справі №160/15139/20 (номер провадження 872вр-23/160/15139/20).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2022, заяву про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень в адміністративній справі №160/15139/20 (номер провадження 872вр-23/160/15139/20) передано для розгляду судді Кучугурній Н.В.

Перевіривши матеріали поданої заяви, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Частиною 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, вказано, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Одним із обов`язкових документів, що додається до заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень, передбачений статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України, є документ про сплату судового збору.

Однак до поданої заяви не додано доказів сплати судового збору.

Водночас, як визначено у ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір є збором, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до вимог ст. 2 вказаного Закону, платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про судовий збір» врегульовано, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

При цьому, подана заява в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у цій справі, до передбаченого ч. 2 ст. 3 Закону «Про судовий збір» вичерпного переліку заяв, за подання яких судовий збір не справляється, не відноситься.

З системного аналізу викладених положень видно, що на заявника покладено обов`язок сплати судового збору за подання відповідної заяви до суду як процесуальним законодавством, так і Законом України «Про судовий збір».

Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у заявника, закріплених у ст. 5 Закону України «Про судовий збір», пільг не надано.

Аналогічні висновки щодо необхідності сплати судового збору за подання заяви в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України відображені також у постанові Верховного Суду від 27.06.2019 у справі №807/220/18 (провадження №К/9901/6667/19) та у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №0240/2226/18-а (провадження №К/9901/32201/19).

Заявник у поданій ним заяві, зазначає про те, що судовий збір за подання заяви в порядку ст. 383 КАС України не справляється та посилається на постанови Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №2а/0470/2563/12 та від 22 січня 2020 року у справі №440/207/19.

Суд зазначає, що висновки, викладені Верховним Судом у наведених заявником постановах, не можуть бути застосовані у цій справі, оскільки у постановах Верховним Судом вирішувалось питання щодо сплати судового збору за подання заяви в порядку ст.382 КАС України, якою врегульовані питання судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах. Статтею 382 КАС України не передбачена сплата судового збору за подачу відповідної заяви. Натомість стаття 383 КАС України містить вимоги про сплату судового збору.

Згідно з ч.4 ст.383 КАС України, заяву може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

При цьому, ч.5 ст.383 КАС України встановлено, що у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви (абз.1 ч.5 ст.383 КАС України). У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена (абз.2 ч.5 ст.383 КАС України).

Отже, зі змісту приписів ч.ч.4,5 ст.383 КАС України слідує, що строк для подання заяви в порядку цієї статті починає свій перебіг від дня, коли особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів унаслідок прийняття суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду певних рішень, вчинення ним певних дій чи допущення бездіяльності, які така особа просить визнати протиправними у відповідній заяві, або ж - про порушення відповідачем її прав, підтверджених рішенням суду, в інший спосіб, при цьому, недотримання заявником означеного строку звернення до суду з такою заявою тягне за собою повернення цієї заяви заявнику.

Суд зазначає, що 18.10.2021 судом у справі №160/15139/20 було ухвалено додаткове рішення, згідно з яким, у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення було відмовлено. Це додаткове рішення було залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.02.2022.

У додатковому рішенні вказано, що на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 р. у справі №160/15139/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області винесено рішення, оформлене листом від 03.09.2021 р. №0400-010305-8/117246 «Про надання відповіді», в тексті якого зазначено, що саме на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 р. у справі №160/15139/21 відділом з призначення пенсії прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії по втраті годувальника.

Таким чином, позивачу та її представнику ще у 2021 році було відомо про прийняття відповідачем рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по втраті годувальника.

Проте, з заявою в порядку ст.383 КАС України, представник позивача звернувся до суду засобами поштового зв`язку від 06.06.2023. Таким чином, заявником було пропущено встановлений ч.4 ст.383 КАС України 10-денний строк звернення до суду з відповідною заявою.

У поданій до суду заяві представник позивача просить суд поновити строк на звернення до суду з цією заявою. Своє клопотання представник позивача мотивує тим, що подання до суду заяви у порядку, передбаченому статтею 383 КАС України, можливе за умови перебування виконавчого документа на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби. 24.03.2023 представник позивача подав до органів державної виконавчої служби заяву про примусове виконання рішення суду від 12.02.2021 у справі №160/15139/20. Виконавче провадження було відкрито 28.03.2023, але постанову про відкриття виконавчого провадження позивач не отримував. 06.04.2023 представник позивача звернувся до органів державної виконавчої служби та Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з адвокатськими запитами про надання інформації про хід виконавчого провадження та хід виконання рішення суду. Відповіді на ці запити адвокат отримав 31.05.2023. Саме з цієї дати, як зазначає представник позивача, він і дізнався про протиправну бездіяльність відповідача, що виражена у невиконанні рішення суду від 12.02.2020 у справі №160/15139/20.

Суд відхиляє доводи представника позивача, наведені в обгрунтування клопотання про поновлення строку і відмовляє у задоволенні цього клопотання, оскільки дії, направлені на примусове виконання рішення суду представник позивача почав вживати лише у 2023 році. Проте, як зазначено вище, позивачу та її представнику ще у 2021 році було відомо про прийняття відповідачем рішення про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по втраті годувальника.

Таким чином, подана заявником, в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України заява не відповідає вимогам, визначеним ч. 2 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про повернення заяви особі, яка її подала, відповідно до вимог ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

Керуючись ст.ст. 243, 248, 256, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Вовка Михайла Вадимовича подану в порядку ст. 383 КАС України в адміністративній справі №160/15139/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання призначити та виплачувати пенсію у зв`язку з втратою годувальника повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Кучугурна