Справа № 208/1683/23
Суддя: Сушкова Л. І.
Дата ухвалення: 2023-05-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/1683/23
№ провадження 2-а/208/30/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05 травня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Сушкової Л.І.,

за участю секретаря Дарчук М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янське Дніпропетровської області цивільну справу №208/1683/23 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача, адвокат Машошина Альона Олегівна до Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, третя особа: Інспектор ВРПП Кам`янського РУП, ст.лейтенент поліції Серебнєва Анастасія Володимирівна, «про скасування постанови про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі», суд,-

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

Представник позивача адвокат Машошина А.О. звернулася в суд в інтересах ОСОБА_1 до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області з позовною заявою до Кам`янського районного управління поліції ГУНП у Дніпропетровській області, третя особа старший лейтенант поліції Інспектор ВРПП Кам`янського РУП, ст.лейтенент поліції Серебнєва Анастасія Володимирівна, де просить суд скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2023 серії БАД № 791068, винесену інспектором ВРПП Кам`янського РУП, ст.лейтенентом поліції Серебнєвою А.В. відносно нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2023 суддею визначено суддю Сушкову Л.І., яка ухвалою від 03.03.23 року прийняла позов до свого провадження та призначила справу до розгляду в спрощеному провадженні.

В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 24 лютого 2023 року інспектором ВРПП Кам`янського районного управління поліції, старшим лейтенантом поліції Скребнєвою Анастасією Володимирівною було винесено постанову серії БАД № 791068 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Відповідно до змісту Постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, нібито, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та поїхав проти встановленого напрямку руху, чим порушив п. 8.4 «в» ПДР. Як вбачається з матеріалів справи, матеріали справи містять, виключно, лише постанову про притягнення до адміністративної відповідальності гр. ОСОБА_1 , інспектор Скребнєва А.В зупинила водія ОСОБА_1 24.02.2023 року о 09-15 за адресою: АДРЕСА_1 , та звинуватила його в тому, що він, нібито, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», який знаходиться на початку АДРЕСА_2 , зі сторони заїзду з проспекту Тараса Шевченка.

24.02.2023 року о 09-17, за тією ж адресою: АДРЕСА_1 , тобто, на місці вчинення, на думку відповідача, адміністративного правопорушення, - інспектор Скребнєва А.В. винесла постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до ч. 2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами), на місці скоєння правопорушення, виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган або посадова особа) виносить постанову по справі. Відповідно до ст.276 КУпАП - справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Стаття 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його скоєння, тобто за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення, в даному випадку, за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується, зокрема, інформацію про місцезнаходження зазначеного органу на офіційному сайті Управління Національної поліції в Дніпропетровській області, де розташоване Кам`янське районне управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

При цьому, відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, зокрема, справи про адміністративні правопорушення: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення, мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Таким чином, органом, уповноваженим розглядати справу про адміністративне правопорушення, є відділ Національної поліції, місцезнаходження якого м.Кам`янське, проспект Аношкіна 7/42, що підтверджується, зокрема, інформацію про місцезнаходження зазначеного органу на офіційному сайті Головного Управління Національної поліції в Дніпропетровській області

Незаконно розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу, інспектор Скребнєва А.В., не надала ОСОБА_1 можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. ст. 245, 268 КУпАП, у повному обсязі. Крім того, інспектор Скребнєва А.В. проігнорувала вимоги ч.2 ст.33 КУпАП. Розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу, унеможливило виконання вимог ст.245 КУпАП щодо повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Слід зазначити, що знак «в`їзд заборонено», знаходиться на початку вилиці Пушкінська, зі сторони проспекту Шевченка. При цьому Пихтя не проїжджав взагалі, знак «в`їзд заборонено», а виїхав на АДРЕСА_2 , яка не містить жодного знаку «в`їзд заборонено». Більше того, після прилеглої АДРЕСА_2 , з якої він повернув на вулицю Пушкінська, знаходяться інші прилеглі до неї вулиці, а саме: вулиці Шевченківська, Іванівська, Курська, Короленка і лише після цих вулиць було здійснено зупинку інспектором його транспортного засобу, на вулиці Олекси Сокола, за 500 м. від знаку «в`їзд заборонено». Тобто, взагалі, недоречним є інкримінування позивачу порушення знаку «в`їзд заборонено» на вулиці, яка знаходиться за 500 метрів від цього знаку, при тому, що поліцейський автомобіль, в якому знаходилась інспектор Скребнєва, з`явився в його полі зору лише в районі вулиці Короленка.

Жодних доказів, які свідчать про те, що він вчинив адміністративне правопорушення, працівником поліції надано не було, однак, відразу на місці зупинки було складено постанову та нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в сумі 340.00 грн.

З вказаними постановами позивач не згоден, оскільки вважає, що жодних доказів допущення ним порушень Правил ПДР не було, жодних доказів в постанові не зазначено та до постанови не надано, тому просив суд задовольнити його позов.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Машошина А.О., свої позовні вимоги підтримала, та просила суд їх задовольнити, в повному обсязі.

Представник Відповідача, Кам`янське районе управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області, у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та не скористався своїм правом відзив на позов не надав.

Третя особа, інспектор ВРПП Кам`янського РУП, ст.лейтенент поліції Серебнєва А.В., надала письмові пояснення по справі та заяву про розгляд справи за її відсутності, просить в задоволенні вимог позивачу відмовити.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20, ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст. 257, 286 КАС України.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, приходить до висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається зі спірної постанови, 24 лютого 2023 року інспектором ВРПП Кам`янського районного управління поліції, старшим лейтенантом поліції, Скребнєвою Анастасією Володимирівною, було винесено постанову серії БАД № 791068 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 340 грн. Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом, нібито, не виконав вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено» та поїхав проти встановленого напрямку руху, чим порушив п. 8.4 «в» ПДР. Як вбачається з матеріалів справи, інспектор Скребнєва А.В зупинила водія ОСОБА_1 24.02.2023 року о 09-15 за адресою: АДРЕСА_1 , невиконання вимоги дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», який знаходиться на початку вул. Пушкінської, зі сторони заїзду з проспекту Тараса Шевченка.

24.02.2023 року о 09-17, за адресою: вул. Сокола, 27 тобто, на місці вчинення, на думку відповідача, адміністративного правопорушення, інспектор Скребнєва А.В. винесла постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП у вигляді штрафу, в розмірі 340 грн.

Позивач не був згоден з даною постановою, вважаючи, що вона винесена із порушенням вимог ст. 254, 268 КУпАП.

Втім, критично ставлячись до того, що постанова є безспірним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки на підтвердження порушення позивачем п. 16.11 ПДР України, а відповідно, й наявності у позивача складу адміністративного правопорушення, інспектором не надано жодних належних та достатніх доказів.

Відповідачем не було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР України. Крім того, на диску, який було долучено третьою особою, інспектором ВРПП Кам`янського РУП, ст.лейтенент поліції Серебнєва А.В., не вбачається, факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення, не надано належних доказів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.283і284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3ст.2 КАС України), суд констатує, що працівником патрульної поліції факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, жодним чином не зафіксовано та не підтверджено, жодним, допустимим й належним доказом, що міг бути забезпечений для такого роду порушень правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано спрощений підхід, а саме: обґрунтування вини сформовано лише на одних даних сприйняття співробітників поліції, з яких неможливо визначити наявність або відсутність правопорушення, тобто без застосування, будь-яких, інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи (показання свідків, відеофіксація, тощо).

Доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху, втім не надано ані відеозапису скоєння правопорушення, ані зазначено свідків правопорушення, інших доказів вчинення позивачем правопорушення.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності, покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем в порушення вимог ст. 77 КАС України, не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст.122 КУпАП, є недоведеним.

Суд вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї. В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17.

При цьому, суд вважає за необхідне дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно п.1 ст.247 КУпАП України, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Таким чином, із врахуванням того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено правомірність прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги, що матеріали справи не містять достатніх доказів порушення позивачем правил дорожнього руху України, про які йдеться в постанові, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, підлягає скасуванню.

Відтак, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 24.02.2023 серії БАД № 791068, винесену ст. лейтенантом поліції Кам`янського РУП Скребнєвою А.В., відносно нього за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею, документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Законом України від 08.07.2011 "Про судовий збір", ст.ст. 247, 258, 288, 289 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 139, 241-256, 257, 263 КАС України, суддя,

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 , - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора ВРПП Кам`янського районного управління поліції, старшого лейтенанта поліції Скребнєвої Анастасії Володимирівни, серії БАД №791068 від 24.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 340 грн., провадження у даній справі про адміністративне правопорушення, - закрити.

Рішення можебути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.І. Сушкова