Справа № 932/1112/23
Суддя: Кудрявцева Т. О.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 932/1112/23
Провадження № 2а/932/41/23
Р І Ш Е Н Н Я
29 травня 2023 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, у складі судді Кудрявцевої Т.О., розглянувши у приміщенні суду у м. Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мартинюк Ярослава Івановича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -
30 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом до відповідачів, у якому просить скасувати постанову серії ІД№01109050 від 05.01.2023 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу та закрити провадження у справі.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 05.01.2023 року відповідно до змісту повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови ІД №01109050 її було визнано винною в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340 грн. Зазначає, що в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, оскільки відстань між передніми колесами її автомобіля до місця встановлення (розташування) знаку складає приблизно 10-11 метрів, а відповідно до ПДР України зона дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена» застосовується від місця встановлення цього знаку до найближчого перехрестя за ним. З приводу зображень, у відповідності до доказової бази по адміністративному правопорушенню з сайту ipkp.dniprorada.gov.ua зазначає, що знак 3.34, на який посилається відповідач, розташований на мостові з правої сторони по напрямку руху. Проте від місця розташування цього знаку до місця зупинки її транспортного засобу наявне перехрестя, а отже в її діях відсутнє правопорушення. Крім того, позивач зазначає, що дорожні знаки повинні бути встановленні відповідно до стандартів та повинні бути видимими водіям на відстані не менш як 100м за напрямком руху та розміщеними не вище 6м над рівнем проїзної частини. Відповідно до зображення №1 неможливо встановити, ані місце встановлення дорожнього знаку, ані його видимість по напрямку руху водія. Тому, неналежна організація дорожнього руху не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху. Таким чином, вказані фотознімки об`єктивних доказів здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» не містять. Також до доказової бази по адміністративному правопорушенню розміщеному на сайті ipkp.dniprorada.gov.ua відсутні належні дані щодо здійснення зупинки транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023 року зазначена адміністративна справа передана в провадження судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Кудрявцевій Т.О.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.01.2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідачу - інспектору з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мартинюк Я.І. у встановленому законом порядку було направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позову з додатками, проте своїм правом на надання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався, будь-яких заяв до суду не надходило.
04.05.2023 року та 08.05.2023 року на адресу суду від представника відповідача Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. У відзиві представником відповідача зазначено, що 05.01.2023 року інспектором з паркування було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу Mitsubishi, д.н.з. НОМЕР_1 , в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, чим порушено вимоги п.3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху. У відповідності до положень статті 14-2 КУпАП, інспектором з паркування було здійснено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: дату порушення 05.01.2023 р.; місце розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10; географічні координати: 48.4757421 35.0054981; час вчинення порушення: 13:36 (13 год. 36 хв.). Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 14-2 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування, у повній відповідності до вимог ст. 279-1 КУпАП, було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД № 01109050 на лобовому склі транспортного засобу позивача. Після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування було негайно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00275434 від 28.02.2023 року згідно з ч.5 ст. 279-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Вказана постанова надіслана відповідальній особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу її місця реєстрації у відповідності до ч.7 ст. 279-1 КУпАП.
Щодо посилань позивача про відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення, представник відповідача зазначив, що фотознімки транспортного засобу позивача, які були зроблені інспектором з паркування, повністю відповідають вимогам примітки до ст. 14-2 КУпАП. Зазначена фотофіксація, у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП, розміщена на вебсайті ipkp.dniprorada.gov.ua та є належним та допустимим доказом, який підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення позивачем. З фотознімків чітко вбачається, що позивач припаркував свій транспортний засіб в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», що встановлений за адресою Дніпро, вул. Курчатова, 10, а отже твердження позивача про відсутність доказів вчинення адміністративного правопорушення не відповідають дійсності, а особи з інвалідністю не мають пріоритету перед іншими громадянами та на рівні з ними мають дотримуватися неухильно Конституції і законів України. Інспектором з паркування правильно кваліфіковано адміністративне правопорушення, а твердження позивача не відповідають дійсним обставинам справи, та вказуються виключно з метою уникнення від адміністративної відповідальності. Позивач стверджує, що зона дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена» застосовується від місця встановлення цього знаку до найближчого перехрестя за ним та долучає фото на яких зображено, що від місця розташування знаку 3.34 до місця зупинки транспортного засобу позивача наявне перехрестя. Проте такі твердження є хибними, оскільки на даній ділянці дороги, перед виїздом з прилеглої території Центрального автовокзалу у мю Дніпрі також присутній знак 3.34, який встановлений на мосту. Однак під час фіксації, через завелику відстань між місцем розташування знаку 3.34 та місцем стоянки транспортного засобу виявилось неможливим здійснити фіксацію транспортного засобу та знаку 3.34 одночасно. Крім того, з розташування транспортного засобу вбачається, що заїжджаючи на дану ділянку дороги, водій не міг не бачити знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28.11.2018 року №404/3116/16-а, представник відповідача зазначає, що встановлення державного знаку 3.34 «Зупинку заборонено» з порушенням державних стандартів, не надає водію права порушувати норми ПДР. Твердження позивача про встановлення дорожнього знаку 3.34 з порушенням вимог ДСТУ 4100:2014 підтверджують факт розміщення знаку 3.34 та розташування транспортного засобу в зоні його дії, але не надає права водію на порушення ПДР. Інспектором з паркування правильно кваліфіковано адміністративне правопорушення, а твердження позивача не відповідають дійсним обставинам справи, та вказуються ним виключно з метою уникнення адміністративної відповідальності. Щодо визначення предмету позову зазначив, що вимоги позивача в частині скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ІД №01109050 від 05.01.2023 року є необґрунтованим та безпідставним, оскільки це є не вірним визначенням предмету спору, та оскаржувати позивач мав би постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серії РАП №00275434 від 28.02.2023 року. Вказане є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.
Згідно зі статтею 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною другою статті 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Судом встановлено, що 28.02.2023 року Головним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мартинюком Я.І. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №00275434, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень за порушення вимог п. 3.34 розділу 33 ПДР. В постанові зазначено, що ОСОБА_1 05.01.2023 року о 13 год. 36 хв. транспортним засобом Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро, вул. Курчатова, 10, чим порушено вимоги п. 3.34 розділу 33 ПДР України.
Відповідно до ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Пункт 1 статті 247 КУпАП визначає обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності наявність події і складу адміністративного правопорушення, а наявність такої події доводиться шляхом надання доказів.
На підставі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Частиною 3 статті 283 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Положеннями ч. 2 ст.291 КУпАП визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
Відповідно до постанови серії РАП №00275434 від 28.02.2023 року, позивачу інкримінується порушення вимог дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено», тобто порушення вимог п.3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.
Суб`єктом правопорушення, передбаченого частиною третьої цієї статті, є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення (момент паркування), а в разі фіксації зазначеного правопорушення в режимі фотозйомки (відеозапису) - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладання адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в режимі фотозйомки (відеозапису).
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306 (далі - ПДР).
Відповідно до п.3.34 розділу 33 ПДР України, забороняється зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).
Частиною 1 статті 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За нормами ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Згідно зі статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За визначенням, наведеним у статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
На підтвердження вчинення позивачем порушення пункту 3.34 розділу 33 ПДР, представником відповідача разом із відзивом на позовну заяву надано до матеріалів справи фотофіксацію правопорушення, які зроблені інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради за адресою: м. Дніпро, вул. Курчатова, 10 за допомогою технічного засобу Logic instrument fieldbook K 80V2.
Дослідивши вищевказану фотофіксацію, судом встановлено, що позивачем 05 січня 2023 року транспортним засобом Mitsubishi Pajero, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку транспортного засобу біля будинку №10 по вул. Курчатова в м. Дніпро в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Крім того, дані обставини не заперечувались й самим позивачем в позовній заяві.
Позивач, на вимогу ч.1 ст.77 КАС України, не надав жодних належних доказів, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог та спростовували б правомірність оскаржуваної постанови.
Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що транспортний засіб вона припаркувала перед знаком 3.34 на відстані 10-11 метрів, а дорожній знак 3.34, на який посилається відповідач, не діяв, оскільки за ним є перехрестя, тому в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.
Згідно п.8.4 ПДР України дорожні знаки поділяються на групи: попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; наказові знаки. Показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об`єктів, територій, де діють спеціальні правила; знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об`єктів обслуговування; таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.
Відповідно до ПДР, знак 3.34 «Зупинка заборонена» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). Його дія поширюється лише на той бік дороги, на якому він встановлений.
Дія заборонних знаків, як правило, поширюється до найближчого перехрестя за знаком і не може бути подовжена за допомогою будь-яких засобів регулювання дорожнього руху, за винятком випадків установлення за перехрестям аналогічних заборонних дорожніх знаків.
Відповідно до п.1.9 ПДР України, перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень проїзної частини кожної дороги. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.
Дослідивши фотофіксацію, судом встановлено, що дорожній знак 3.34 «Зупинку заборонено», на який посилається представник відповідача, встановлений на мосту саме при виїзді з прилеглої території, що не є перехрестям, тому зона дії цього знаку поширювалась на місце зупинки транспортного засобу позивача.
Суд також не бере до уваги твердження позивача щодо встановлення знаку 3.34 «Зупинку заборонено» з порушенням вимог ДСТУ 4100:2014, оскільки позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів такого порушення, а є лише припущенням позивача.
Таким чином, суд доходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, підстав для її скасування немає, а тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.
У відповідності до ст. 139 КАС України, оскільки в задоволенні позовних вимог позивача відмовлено, судовий збір слід віднести за рахунок позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 6-11, 77, 121-123, 143, 243-246, 250-251, 286, 293, 295 КАС України, суд, -
У задоволені позову ОСОБА_1 до Інспектора з паркування інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мартинюк Ярослава Івановича, Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.
Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.
Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду згідно з вимогами ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів із дня його проголошення особами, що брали участь у судовому засіданні, а особами, які не брали участь у судовому засіданні протягом десяти днів зо дня отримання ними його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів із дня його проголошення, або десяти днів зо дня отримання його копії учасниками процесу, які не брали участь у судовому засіданні, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Т.О. Кудрявцева