Справа № 600/4790/21-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у встановленні судового контролю

08 червня 2023 р. м. Чернівці Справа № 600/4790/21-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького апеляційного суду та Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до Чернівецького апеляційного суду та Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернівецького апеляційного суду та Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - задоволено. Визнано неправомірними дії Чернівецького апеляційного суду щодо виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди в період з 18 квітня по 28 серпня 2020 року у розмірі, що не перевищує 10 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої на 1 січня 2020 року із застуванням статті 29 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік". Стягнуто з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 413009 (чотириста тринадцять тисяч дев`ять) гривень 86 копійок суддівської винагороди в порядку, визначеному частиною 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 5 червня 2012 року №4901-VI. Допущено до негайного виконання рішення суду, в частині стягнення на користь ОСОБА_1 суддівської винагороди у межах суми стягнення за один місяць.

Рішення набрало законної сили 15.03.2022.

17.05.2023 ОСОБА_1 (заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішенням, в якій просив:

встановити судовий контроль за виконанням рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 справа №600/4790/21-а за його позовом до Чернівецького апеляційного суду та Державної судової адміністрації України, яке набрало законної сили 15.03.2022 року.

В обґрунтування вказаної заяви, заявник посилався на те, що відповідачем рішення суду добровільно не виконано, а тому 11.03.2023 звертався до Державної казначейської служби України із запитом про виконання рішення суду.

Державною казначейською службою України на вказаний запит повідомлено про те, що Казначейством з метою виконання рішення суду вживалися заходи відповідно до п. 28-31 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845. У зв`язку із відсутністю відповідних бюджетних асигнувань у Державної судової адміністрації України для виконання виконавчого листа, Казначейством рішення суду взято на облік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою". Вказував, що виконавчий лист Чернівецького окружного адміністративного суду віднесено до другої черги погашення заборгованості за рахунок коштів бюджетної програми.

Посилаючись на статтю 382 КАС України, заявник звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю.

У період з 15.05.2023 по 05.06.2023 головуючий суддя по справі перебував у відпустці та на лікарняному (тимчасова непрацездатність).

Розглянувши заяву про встановлення судового контролю, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказана стаття не визначає чіткого порядку реалізації права особи та можливості суду на встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Однак, згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду сформованої в ухвалі від 20.06.2018 у справі №800/592/17, встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, можливо і після ухвалення судового рішення по суті спору на підставі окремо поданої заяви.

Окремо необхідно вказати, що суд може встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень під час прийняття рішення або після винесення такого, однак суд наділений відповідним правом, а не обов`язком.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання відповідача надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання судового рішення, а у разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладанням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

На підставі вище наведеного, аналізуючи правові норми статті 382 КАС України, та, враховуючи позицію Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що суд вправі встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, як у судовому рішенні за результатами вирішення справи по суті, так і після ухвалення судового рішення, яким вирішено спір по суті.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15, звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Таким чином, аналіз положень статті 382 КАС України свідчить про те, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які б свідчили про ухиляння відповідача від виконання судового рішення чи/або відсутність у нього наміру його виконувати.

Суд наголошує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 6 вказаного Закону, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами. Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, рішення про стягнення коштів за час роботи стягувача на посаді помічника-консультанта народного депутата України, у тому числі при звільненні з такої посади, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів. У випадках, передбачених законом, рішення можуть виконуватися іншими органами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, не є органами примусового виконання.

Судом встановлено, що 29.06.2022 Чернівецьким окружним адміністративним судом видано виконавчий лист по справі №600/4790/21-а про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 413009 (чотириста тринадцять тисяч дев`ять) гривень 86 копійок суддівської винагороди в порядку, визначеному частиною 1 статті 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 5 червня 2012 року № 4901-VI.

Згідно даного виконавчого листа боржником визначено Державну судову адміністрацію України, а стягувачем - ОСОБА_1 .

Листом від 12.04.2023 №5-12-12/6308 Державна казначейська служба України повідомила заявника про те, що з метою стягнення коштів на підставі виконавчого листа Казначейством здійснювались заходи, передбачені п. 28-31 Порядку №845. У зв`язку з відсутністю відповідних бюджетних асигнувань у Державної судової адміністрації України для виконання виконавчого листа по справі №600/4790/21-а, Казначейством рішення суду взято на облік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою". Вказано, що у Казначействі за бюджетною програмою з 02.08.2022 обліковується виконавчий лист Чернівецького окружного адміністративного суду по справі №600/4790/21-а, який віднесено до другої черги погашення заборгованості за рахунок коштів бюджетної програми.

Щодо вказаного, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення встановлений Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. № 845 (далі Порядок №845).

Підпунктом 3 п. 25 Порядку №845 передбачено, що у разі наявності у боржника або головного розпорядника бюджетних коштів окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому положення пунктів 28-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.

Пунктом 28 Порядку №845 визначено, що орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.

З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.

Відповідно до п.31 Порядку №28 у разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Якщо у боржника або бюджетної установи, що здійснює централізоване обслуговування боржника, недостатньо відкритих асигнувань (коштів на рахунках) для виконання виконавчого документа, безспірне списання коштів здійснюється частково. На виконавчому документі ставиться відмітка про обсяг списаних коштів, яка засвідчується підписом відповідальної особи, скріпленим гербовою печаткою.

Боржник або бюджетна установа, що здійснює централізоване обслуговування боржника, зобов`язані протягом одного місяця після надходження зазначеної вимоги надіслати органу Казначейства письмове повідомлення про заходи, вжиті ними з метою виконання судового рішення, та у разі, коли в результаті здійснення таких заходів не забезпечено виконання судового рішення у повному обсязі, - надсилати щомісяця повідомлення про вжиті заходи.

Пунктом 3 Порядку №845 встановлено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до ч.2 п.3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.

Враховуючи викладене, стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 суддівської винагороди за рішенням суду, враховуючи її специфіку нарахування та виплати, відповідно до Бюджетного кодексу України та України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" відноситься до другої черги погашення заборгованості.

Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік (ч.3 п.3 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного вище закону).

Аналогічні відомості містяться у абз.2 пп.1 п.9 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України та пункту 3 Порядку №845 безспірне списання коштів державного бюджету здійснюється Казначейством у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за черговістю надходження таких рішень, щодо видатків бюджету - в межах відповідних бюджетних призначень та наданих бюджетних асигнувань.

Таким чином, як встановлено судом, на виконанні у Державної казначейської служби України знаходиться виконавчий лист, виданий Чернівецьким окружним адміністративним судом по справі №600/4790/21-а про стягнення коштів у сумі 413009,86 грн на користь ОСОБА_1 , який надійшов та зареєстрований в органах Казначейства і взятий на облік за бюджетною програмою КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою" до виконання.

Згідно матеріалів справи виконавчий лист по справі №600/4790/21-а відноситься до другої черги погашення заборгованості за рахунок коштів бюджетної програми.

Згідно відомостей зазначених у Законі України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" за бюджетною програмою визначено 100,00 млн. грн.

Окрім цього, як вбачається із відомостей зазначених у листі від 12.04.2023 №5-12-12/6308 Казначейством, у межах зазначених вище асигнувань виконано виконавчих документів на загальну суму понад 24,36 млн. грн, які відносяться до першої черги погашення заборгованості за рахунок коштів бюджетної програми.

Станом на теперішній час у Казначействі за бюджетною програмою обліковується невиконаних виконавчих документів на загальну суму 139,60 млн. грн, які відносяться до першої черги погашення заборгованості, 341,34 млн. грн, які відносяться до другої черги погашення заборгованості.

Таким чином, суд вважає, що лише після виконання виконавчих документів, що надійшли раніше зазначеного виконавчого листа №600/4790/21-а, Казначейство зможе здійснити заходи щодо перерахування коштів по справі №600/4790/21-а на користь ОСОБА_1 .

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що чинним законодавством України не передбачено будь-яких виключень, які можуть вплинути на зміну черговості при виконанні виконавчих документів у аналогічних категоріях справ, а виконання рішення поза чергою є неможливим, оскільки це призведе до перевищення прав Казначейства та порушення принципу рівності стягувачів перед законом.

Враховуючи недостатність бюджетних коштів за програмою КПКВК 3504040 "Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою", а також беручи до уваги факт вжиття Державною казначейською службою України заходів щодо виконання рішення суду від 15.12.2021 у справі №600/4790/21-а, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави для застосування у даній справі судового контролю в порядку ст. 382 КАС України.

Посилання заявника щодо невиконання рішення суду від 15.12.2021 у справі №600/4790/21-а в частині невиплати в повному обсязі суддівської винагород в сумі 413009 гривень 86 копійок, суд відхиляє, оскільки вони спростовуються наведеними вище обставинами.

Відтак, зважаючи на встановлені судом обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням Державною судовою адміністрацією України рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.12.2021 у справі №600/4790/21-а.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 382 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернівецького апеляційного суду та Державної судової адміністрації України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Згідно статті 256 КАС України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 КАС України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя В.О. Григораш