Справа № 695/179/23
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 695/179/23 Суддя (судді) першої інстанції: Середа Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Кучми А.Ю.,

суддів Аліменка В.О., Безименної Н.В.

за участю секретаря Островської О.В.,

розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2023 року (м. Золотоноша, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області про скасування постанови у праві про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати як протиправну постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАР №6414799 від 15.01.2023, яку ухвалив інспектор УПП в Черкаській області 1 бат. 4 роти капітаном поліції Гулий Максим Вікторович, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що стверджується доданими до матеріалів позовної заяви доказами, а також даними, що містяться в базі МТСБУ. Вказаний поліс був оформлений в електронному вигляді. В момент зупинення автомобіля позивача був введений червоний графік відключення світла, Інтернет зв`язок був відсутній. Працівники поліції не врахували зазначені обставини, не перевірили наявність вказаного полісу та через 4 хв. після зупинення автомобіля позивача безпідставно склали оспорювань постанову. Таким чином поліцейські не перевірили належним чином інформацію щодо наявності у позивача полісу обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не зібрали належних доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та безпідставно притягнули його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у пункті 2.1 ПДР України документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи. Сама наявність у водія полісу ОСЦПВ не звільняє його від обов`язку пред`являти працівнику поліції для перевірки такий поліс.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2023 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що оскаржуване рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з`ясовано усіх обставин у справі, що мають значення для справи. Наголошує, що належним відповідачем у даній справі є Департамент патрульної поліції, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень, від імені якого винесена оскаржувана постанова. Оскільки позов заявлено до неналежного відповідача, відсутні підстави для його задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно з ст. 317 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує його та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою серії ЕАР №6414799 від 15 січня 2023 року у справі про адміністративне правопорушення, інспектором УПП в Черкаській області 1 бат. 4 роти капітаном поліції Гулим М.В. винесено постанову, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425,00 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 15 січня 2023 року, о 21 год. 33 хв., в м. Черкаси по вул. Прикордонника Лазаренка 82 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу, чим порушив п. 2.1 ґ ПДР. Відсутність у водія поліса обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Не погоджуючись із вказаною постановою, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем достатніми, належними та допустимими доказами не підтверджено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, а усі сумніви щодо доведеності вини позивача в силу приписів ст. 62 Конституції України тлумачаться на його користь.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху України зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно із вимогами п. 2.4. «а» ПДР України, водій, на вимогу поліцейського, повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до пункту 21.3 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Частиною 1 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Нормами ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Судом першої інстанції вірно вказано, що із детального аналізу оспорюваної постанови серії ЕАР №6414799 вбачається, що у вину позивача ставиться саме керування ТЗ без чинного страхового полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ або без чинного внутрішнього електронного договору обов`язкового страхування у візуальній формі страхового полісу.

Разом із тим, на противагу наведеним обставинам позивачем до суду надано поліси ОСЦПВ серії АР/6696435, строк дії якого з 00 год. 00 хв. 15.01.2023 до 14.01.2024 та поліс ОСЦПВ серії АР/618603 строк дії якого з 00 год. 00 хв. 15.01.2022 по 14.01.2023.

За даними розділу «Перевірки чинності полісу внутрішнього страхування» на сайті МТСБУ, цивільно-правову відповідальність водія автомобіля Volkswagen Caddy, номерний знак НОМЕР_1 , станом на 15.01.2023, було застраховано в АТ «СК «КРАЇНА».

Тобто дані МТСБУ збігаються із наданими позивачем полісами ОСЦПВ.

При цьому у вину позивача ставиться саме факт керування ТЗ без чинного страхового полісу.

Доводи представника відповідача про те, що сама по собі наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не спростовує факту адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, об`єктивна сторона якого полягає, зокрема, у не пред`явленні відповідного договору на вимогу працівника поліції не заслуговує на увагу, адже не пред`явлення такого полісу працівникам поліції у вину позивачу не ставиться, а у оспорюваній постанові зазначається саме факт керування ТЗ без чинного страхового полісу

При цьому жодних належних доказів як факту перевірки працівниками поліції наявності такого страхового полісу, так і факту не пред`явлення його позивачем на їх законну вимогу матеріали справи не містять.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що враховуючи факт не надання поліцейським доказів щодо того, що водій керував ТЗ без чинного страхового полісу, враховуючи об`єктивну можливість поліцейського перевірити наявність чинного страхового полісу через відкриті (загальнодоступні) бази МТСБУ, обґрунтованих підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП не було.

Разом із тим, колегія суддів звертає увагу, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст.ст. 25, 26, 42 Кодексу адміністративного судочинства України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. Водночас позивач не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про залучення до участі у справі співвідповідачів і третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог.

Використання у зазначених вище нормах формулювань «від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення», «розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у ст.222 - 244-20 КУпАП» вказує на те, що відповідачем у таких справах, які розглядаються судом в порядку, визначеному КАС України, є саме орган державної влади - суб`єкт владних повноважень.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що органом Національної поліції у розглядуваній справі є Департамент патрульної поліції, від імені якого, зокрема, інспектор УПП в Черкаській області 1 бат. 4 роти капітан поліції Гулий М.В., уповноважений накладати адміністративні стягнення та розглядати справи про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1-3 статті 13 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають: 1) центральний орган управління поліцією; 2) територіальні органи поліції.

До складу апарату центрального органу управління поліції входять організаційно поєднані структурні підрозділи, що забезпечують діяльність керівника поліції, а також виконання покладених на поліцію завдань.

У складі поліції функціонують:1) кримінальна поліція; 2) патрульна поліція; 3) органи досудового розслідування; 4) поліція охорони; 5) спеціальна поліція; 6) поліція особливого призначення.

Відповідно до Положення про Департамент патрульної поліції, затверджений наказом Національної поліції від 06.11.2015 року № 73, Департамент патрульної поліції є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, основним завданням якого є забезпечення безпеки дорожнього руху.

Департамент складається із територіальних підрозділів, які налічують 25 управлінь патрульної поліції.

Однак, Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень, до участі у розгляді цієї адміністративної справи, судом першої інстанції залучений не був, заміну неналежного відповідача судом проведено не було.

Таким чином, позивачем заявлено позов до неналежного відповідача. У розглядуваній справі належним відповідачем є Департамент патрульної поліції, тобто відповідний суб`єкт владних повноважень від імені якого винесена оспорювана постанова.

Поряд з цим, Департамент патрульної поліції Національної поліції України до участі у справі в якості належного відповідача судом першої інстанції залучено не було.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 48 КАС України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. Після заміни сторони, залучення другого відповідача розгляд адміністративної справи починається спочатку. Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції.

Отже, з наведеної норми слідує, що можливість заміни неналежного відповідача може здійснюватися виключно під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладені у постанові Верховним Судом у постанові №162/445/16-а від 02 вересня 2020 року.

Зокрема, Верховним Судом у зазначеній справі зазначено, що «суд першої інстанції вищенаведених вимог процесуального закону не дотримав, та, вирішуючи спір не з`ясував, хто є належним відповідачем у справі та, за очевидної необхідності, не вирішив питання про залучення до участі у справі належного відповідача чи співвідповідача.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи рішення суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, позбавлений можливості в межах наданої йому КАС України компетенції виправити вказаний процесуальний недолік суду першої інстанції та мав відмовити у задоволенні позовних вимог з мотивів того, що позов заявлено до неналежного позивача, оскільки частиною 7 статті 48 вказаного Кодексу визначено, що заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції. Іншого процесуальним законодавством не передбачено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог проте з мотивів викладених у цій постанові».

Враховуючи ту обставину, що адміністративний позов заявлено до неналежного відповідача та з врахуванням відсутності у суду апеляційної інстанції можливості замінити його належним відповідачем, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову, який заявлений до неналежного відповідача.

Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта, що суд першої інстанції протиправно закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення з огляду на відсутність підстав визначених ст.238 КАС України, оскільки вчинення вказаної процесуальної регламентовано в даному випадку саме ст.247 КУпАП.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів доходить висновку про необхідність задовольнити апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції - задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 22 березня 2023 року - скасувати.

Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 08.06.2023.

Головуючий суддя: А.Ю. Кучма

В.О. Аліменко

Н.В. Безименна