Справа № 320/6330/23
Суддя: Панченко Н.Д.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року № 320/6330/23

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Панченко Н.Д., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування постанови,

УСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 (далі по тексту також позивач, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) з позовом до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (далі по тексту також відповідач, Подільський ВДВС ЦМУЮ (м. Київ), , адреса: 04208, м. Київ, просп. Георгія Гонгадзе, 5-Б), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії державного виконавця Подільського ВДВС ЦМУЮ (м. Київ) Ніжнік Владислава Валерійовича щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору ВП №51061746 від 08.03.2023;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Подільського ВДВС ЦМУЮ (м. Київ) Ніжнік Владислава Валерійовича від 08.03.2023 ВП №51061746 про стягнення з позивачки виконавчого збору у розмірі 28582,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила про протиправність дій відповідача з винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки ухвалою суду виконавчий документ, в рамках виконання якого винесено оскаржувану постанову, визнано таким, що не підлягає виконанню, наслідком чого є відсутність підстав для стягнення виконавчого збору в силу положень частини сьомої статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2023 відкрито провадження у справі №320/6330/23 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Відповідач правом на надання відзиву не скористався, про відкриття провадження у справі був проінформований шляхом направлення на електронну адресу копії ухвали про відкриття провадження у цій справі, підписану кваліфікованим електронним підписом головуючого судді, що підтверджується звітом про доставку від 27.03.2023; 03.04.2023 подав клопотання про продовження строку подання відзиву та надав суду матеріали виконавчого провадження №51061746.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною другою статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За наслідками розгляду клопотання від 29.05.2023 про розгляд справи у порядку письмового провадження суд, керуючись положеннями частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України завершив розгляд справи у письмовому провадженні.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Подільського районного суду міста Києва від 19.06.2012 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ТОВ «Автобізнес Україна» на користь ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 284005,89 грн, судового збору у розмірі 1700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн

Постановою державного виконавця Подільського ВДВС ЦМУЮ (м. Київ) Ніжнік В.В. від 13.05.2016 про відкриття виконавчого провадження ВП №51061746 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-4419/11, виданого 21.08.2012 Подільським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу 285825,89 грн на користь ПАТ «Експобанк».

Постановою Київського апеляційного суду від 16.02.2023 заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено, визнано такими, що не підлягають виконанню: виконавчий лист №2-4419/11, виданий 21.08.2012 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ Експобанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 284005,89 грн, судового збору у розмірі 1700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн; виконавчий лист №2-4419/11, виданий 21.08.2012 Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ Експобанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 284005,89 грн, судового збору у розмірі 1700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн. постанова набрала законної сили 16.02.2023.

Заявою від 23.02.2023 позивачка звернулася до відповідача про закінчення виконавчого провадження №51061746, відкритого на підставі виконавчого листа №2-4419/11, виданого 21.08.2023 Подільським районним судом міста Києва про стягнення з неї заборгованості на користь ПАТ «КБ Експобанк» за кредитним договором у сумі 284005,89 грн, судового збору у розмірі 1700,00 грн, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн.

Постановою державного виконавця Подільського ВДВС ЦМУЮ (м. Київ) Ніжнік В.В. від 08.03.2023 про закінчення виконавчого провадження ВП №51061746 на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-4419/11, виданого 21.08.2012 Подільським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 боргу 285825,89 грн на користь ПАТ «Експобанк» закінчено.

08 березня 2023 року державним виконавцем Подільського ВДВС ЦМУЮ (м. Київ) Ніжнік В.В. винесено постанову про стягнення виконавчого збору ВП №51061746 та постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови №51061746 від 08.03.2023 про стягнення виконавчого збору з позивачки.

Вважаючи дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору та саму постанову протиправними, позивачка звернулася до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 02.06.2020 №1404-VІІІ «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин (далі по тексту - Закон №1404-VІІІ).

Згідно із частиною першою статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно зі статтею 10 Закону №1404-VIII, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною п`ятою статті 26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України (частини перша статті 27 Закону №1404-VIII).

На підставі пункту 8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Розрахунок нарахування виконавчого збору обчислюється державним виконавцем в автоматизованій системі виконавчого провадження та долучається до матеріалів виконавчого провадження.

У разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

На підставі частини третьої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідачем закінчено виконавче провадження постановою від 08.03.2023 ВП №51061746 з посиланням на пункт 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, із зазначенням у мотивувальній частині постанови, що на підтвердження виконання зобов`язань перед ОСОБА_3 ОСОБА_1 надана довідка про відсутність заборгованості і відсутність претензій до боржників; таким чином, рішення виконано повно та фактично перед стягувачем, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження не стягнуто.

Водночас, дослідивши наявну в матеріалах справи та матеріалах виконавчого провадження №51061746 заяву від 23.02.2023 про закінчення виконавчого провадження, подану позивачкою до Подільського ВДВС ЦМУЮ (м. Київ), судом встановлено, що ОСОБА_1 просить винести постанову про закінчення виконавчого провадження №51061746, відкритого на підставі виконавчого листа №2-4419/11, виданого 21.08.2012 Подільським районним судом міста Києва, оскільки даний виконавчий лист постановою Київського апеляційного суду від 16.02.2023, яка надбала законної сили 16.02.2023, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини сьомої статті 27 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Згідно пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави до висновку, що у випадку закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII (фактичне виконання рішення) виконавчий збір підлягає стягненню, а у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII (визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню) виконавчий збір не стягується.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що виконавчий лист №2-4419/11, виданий 21.08.2012 Подільським районним судом міста Києва, в межах примусового виконання якого видано постанову про стягнення виконавчого збору, визнано таким, що не підлягає виконанню, про що відповідача повідомлено заявою від 23.02.2023 про закінчення виконавчого провадження та у зв`язку з отриманням якої відповідач повинен був закінчити виконавче провадження на підставі пункту 5 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII. Проте, ВП №51061746 закінчене відповідачем на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII, наслідком чого і було винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору та відкриття виконавчого провадження з виконання такої постанови.

Оскільки позивачем не оскаржуються дії щодо закриття виконавчого провадження відповідачем на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII та сама постанова про закриття провадження з цих підстав, суд дійшов висновку про правомірність вчинення відповідачем дій щодо винесення оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору ВП №51061746 від 08.03.2023 у зв`язку з тим, що, закриваючи виконавче провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення у державного виконавця виникає обов`язок стягнення судового збору.

Водночас, оскільки судом встановлено та підтверджується матеріалами справи визнання виконавчого документа (виконавчого листа №2-4419/11, виданого 21.08.2012), в рамках виконання якого винесено оскаржувану постанову про стягнення судового збору, таким, що не підлягає виконанню, подання позивачкою до Подільського ВДВС ЦМУЮ (м. Київ) відповідної заяви про закриття виконавчого провадження з проханням винести постанову про закінчення виконавчого провадження №51061746, відкритого на підставі виконавчого листа №2-4419/11, виданого 21.08.2012 Подільським районним судом міста Києва, оскільки даний виконавчий лист постановою Київського апеляційного суду від 16.02.2023, визнано таким, що не підлягає виконанню (а не з підстав фактичного виконання рішення), а також, враховуючи відсутність доказів оскарження дій відповідача щодо підстав закриття виконавчого провадження, належним і достатнім способом захисту порушеного інтересу позивача в межах заявлених позовних вимог є скасування постанови від 08.03.2023 про стягнення виконавчого збору №51061746 з огляду на відсутність у спірної постанови та дій відповідача щодо її складання такої властивості, як протиправність.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 27.03.2019 по справі №826/15117/17.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню у повному обсязі шляхом скасування постанови від 08.03.2023 про стягнення виконавчого збору №51061746.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За подання даного адміністративного позову до суду позивачем було сплачено за реквізитами Київського окружного адміністративного суду судовий збір в сумі 1073,60 грн згідно квитанції про сплату від 17.03.2023 №0.0..1, який в силу положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати постанову державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) Ніжнік Владислава Валерійовича від 08.03.2023 ВП №51061746 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) (, адреса: 04208, м. Київ, просп. Георгія Гонгадзе, 5-Б).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

рішення виготовлене у повному обсязі та підписане 06.06.2023

Суддя Панченко Н.Д.