Справа № 420/12789/23
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 червня 2023 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко О.А., розглянувши матеріали заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 05.06.2023 до подання позовну надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

1. Зупинити дію рішення Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 27 травня 2023 №0304 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого громадянину Азербайджану ОСОБА_2 ;

2. Зупинити дію рішення Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 27 травня 2023 №0271 про скасування посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 , виданої громадянину Азербайджану ОСОБА_2 .

Вказана заява обґрунтована тим, що рішеннями від 27.05.2023 ГУ ДМС України в Одеській області позбавило заявника прав на повагу до свого сімейного життя, свободу пересування, вільно вибирати собі місце проживання та зобов`язало його протягом місяця виїхати з України. Підкорюючись цим рішенням заявник має розлучитися зі своєю сім`єю. Заявник вказує, що ці рішення покладають на заявника юридичні наслідки з моменту прийняття та їх виконання може спричинити значну шкоду вищевказаним правам, відновлення яких неминуче буде пов`язано з організаційними, фінансовими та іншими труднощами. Зазначає, що існує очевидна небезпека порушення прав та свобод заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, що в подальшому може потягнути за собою потребу у значних зусиллях та витратах для відновлення цих прав та свобод. Заявник вказує, що має намір оскаржити рішення у судовому порядку та просити суд визнати ці рішення протиправними та скасувати, проте, підготування та подання позову, а також його розгляд судом, потребуватиме часу, протягом якого гарантоване право на свободу пересування та вибору місця проживання зазнаватиме значного обмеження. Протягом цього часу заявник може навіть буде змушений залишити територію України, а це у свою чергу вплине на його можливість захистити себе в суді від незаконних рішень. Отже, зазначає заявник, може виникнути ситуація, коли заявник зобов`язаний буде залишити свою сім`ю та Україну за рішенням суб`єкта владних повноважень, яке згодом буде визнане судом незаконним. Проте, в такому випадку це рішення суду матиме обмежений вплив щодо захисту права заявника, оскільки незаконне рішення вже буде реалізоване.

Розглянувши подану заяву, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частинами 1 та 2 статті 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно ч.4 ст.150 КАС України, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 151 КАС України позов може бути забезпечено: зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову; для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст. 150 КАС України.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Відповідно, розгляд клопотань про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Суд звертає увагу, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Положення ст. 150 КАС України передбачають, що обов`язковою передумовою вжиття заходів для забезпечення позову є обґрунтована заява сторони в тому числі із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача.

Доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову суд оцінює з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших осіб, які беруть участь в справі; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у випадку невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таким заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового розгляду.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, позивач має намір звернутись до суду із адміністративним позовом, предметом розгляду якого буде правомірність рішень Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 27 травня 2023 №0304 про скасування дозволу на імміграцію в Україну, виданого громадянину Азербайджану ОСОБА_2 та від 27 травня 2023 №0271 про скасування посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 , виданої громадянину Азербайджану ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про імміграцію» центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, не пізніш як у тижневий строк надсилає копію рішення про скасування дозволу на імміграцію особі, стосовно якої прийнято таке рішення, та вилучає у неї посвідку на постійне проживання.

Особа, стосовно якої прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, повинна виїхати з України протягом місяця з дня отримання копії цього рішення (ч.2 ст.13 Закону України «Про імміграцію»).

Так, з наданих позивачем до суду копії рішень Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області від 27 травня 2023 №0304 та від 27 травня 2023 №0271 вбачається, що ОСОБА_2 ознайомлений з такими рішеннями 27.05.2023, та що Головне управління державної міграційної служби України в Одеській області надало їх копії представнику ОСОБА_1 з листом від 29.05.2023.

Частиною 4 статті 13 Закону України «Про імміграцію» передбачено, що якщо особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, рішення про її видворення не приймається до набрання рішенням суду законної сили.

Отже, враховуючи те, що подання заяви про забезпечення позову до подання такого позову зобов`язує заявника звернутись з відповідним позовом протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, приймаючи до уваги строки розгляду судом такої заяви (не пізніше двох днів з дня її надходження), відтак ОСОБА_2 у будь якому випадку має намір та можливість звернутись до суду з відповідним адміністративним позовом про оскарження рішення про скасування дозволу на імміграцію до закінчення терміну, передбаченого ч.2 ст.13 Закону України «Про імміграцію» на його виїзд з України.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає доводи заявника про порушення його прав на повагу до свого сімейного життя, свободу пересування, вільно вибирати собі місце проживання необґрунтованими, оскільки забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, разом з тим позивачем не наведено обставин та достатніх аргументів, які б підтверджували існування вказаних вище підстав для забезпечення позову.

Тобто, враховуючи те, що судове оскарження рішення про скасування дозволу на імміграцію виключає можливість видворення такої особи-іммігранта з України до набрання рішенням суду законної сили, фактично до заяви про забезпечення позову не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що:

1) невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, такими діями/бездіяльністю.

В свою чергу, суд вказує на те, що у разі встановлення наявності існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі суд може застосувати заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, виходячи з принципу співмірного вжиття заходів забезпечення позову та з огляду на приписи статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 154, 169, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Вовченко