Справа № 320/9014/21
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м.Київ № 320/9014/21

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Головенко О.Д., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міського голови м. Бровари Київської області Броварської міської ради Сапожко Ігора Васильовича та Броварської міської ради Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Міського голови м. Бровари Київської області Броварської міської ради Сапожко Ігора Васильовича (далі - відповідач 1) та Броварської міської ради Київської області (далі - відповідач 2) та просить суд:

визнати протиправними дії сесії Броварської міської ради Київської області, пов`язані із прийняттям рішення від 04.03.2021 щодо заяви позивача від 27.01.2021, п. 2 2. розглянувши заяву громадянина ОСОБА_1 від 27.01.2021 № 9-5-/1-152, відмовити у наданні в пільговому порядку земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що не відповідає нормам ст. 118, 123 Земельного кодексу України;

скасувати п. 2 пов`язаний із прийняттям рішення сесії Броварської міської ради Київської області від 04.03.2021 щодо заяви позивача від 27.01.2021 № 9-5-/1-152 п. 2 2. розглянувши заяву громадянина ОСОБА_1 від 27.01.2021 № 9-5-Л-152, відмовити у наданні в пільговому порядку земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що заявником не наданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що не відповідає нормам ст. 118, 123 Земельного кодексу України;

зобов`язати Броварську міську раду Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.01.2021 № 9-5-Л-152 відповідно до вимог; Прошу розглянути на черговій сесії Броварської міської ради питання надання в пільговому порядку земельної ділянки заявнику для індивідуального житлового будівництва в розмірі до 0,10 гектара, відповідно діючи як суб`єкти владних повноважень, згідно ст. 16. 22. 58. Конституції України п.2. п.п. 6 п. 6. ст. 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ч. 2 п. 18 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та міждержавної угоди Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, Закону України Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, п. 20.20. Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому що заявник ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни II групи, також прирівняний до осіб з інвалідністю внаслідок ВВВ III групи, та має право на пільги і переваги встановлені законодавством СССР для інвалідів Великої Вітчизняної війни, також відселений із території зараження від ЧАЄС, тому має право на пільгове відведення земельної ділянки згідно Законів та Конституції України, та відвести дану земельну ділянку протягом року з часу надання даної заяви (або надання графічного матеріалу з позначеною вільною земельною ділянкою в м. Бровари);

визнати протиправними дії Броварської міської ради Київської області за порушення ст. 15, 20 Закону України Про звернення громадян, яка не розглянула заяви ОСОБА_1 від 27.01.2021 № 9-5-Л-152 п. 2, 15.03.2021 № 9-5-Л-597 та 15.03.2021 № 04-01/110(з) на сесії міської ради, яка змінила предмет та підстави звернення позивача та розглянула за його відсутності, без надання можливості додатково обгрунтувати свої вимоги та примушенням надавати графічні матеріали до заяви, який не передбачений законодавством про відведенні земельної ділянки, відповідно заяви позивача та не надала відповіді з посиланням на норми законодавства та порядку оскарження наданої відповіді та надання недостовірної інформації за розгляд заяви позивача у частині наданні графічного матеріалу з позначеною вільною земельною ділянкою, зважаючи що відповідачі повідомляють, що надання графічного матеріалу не належить до повноважень відповідачів 1 та 2, але дану заяву не передали до іншого органу, до повноважень якого належить надання графічного матеріалу або не повернули позивачу, що фактично позбавило позивача розгляду заяви позивача у частині наданні графічного матеріалу вповноваженою особою;

зобов`язати Броварську міську раду Київської області, розглянути заяви ОСОБА_1 від 27.01.2021 № 9-5-Л-152 п. 2, 15.03.2021 № 9-5-Л-597 та 15.03.2021 № 04-01/110(з), відповідно до Закону України Про звернення громадян, за присутності позивача та наданням відповіді з посиланням на норми законодавства та порядку оскарження наданої відповіді та надання достовірної інформації щодо порядку відведення земельної ділянки пільговим категоріям громадян та передачу заяви позивача у частині наданні графічного матеріалу з позначеною вільною земельною ділянкою, до вповноваженої особи;

визнати протиправними дії та бездіяльність міського голову м. Бровари Броварської міської ради, м. Бровари Київської області ОСОБА_2 , який не розглянув заяви ОСОБА_1 від 27.01.2021 № 9-5-/1-152 п. 2, 15.03.2021 № 9-5-Л-597 та 15.03.2021 № 04-01/110(з), особисто та за присутності позивача та ненадання повної відповіді на заяви позивача, з посиланням на норми законодавства та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення та надання недостовірної інформації за розгляд заяви позивача у частині наданні графічного матеріалу з позначеною вільною земельною ділянкою, зважаючи що відповідачі повідомляють, що надання графічного матеріалу не належить до повноважень відповідачів 1 та 2, але дану заяву не передали до іншого органу, до повноважень якого належить надання графічного матеріалу або не повернули позивачу, що фактично позбавило позивача розгляду заяви позивача у частині наданні графічного матеріалу вповноваженою особою;

зобов`язати міського голову м. Бровари Броварської міської ради м. Бровари. Київської області ОСОБА_2 розглянути заяви позивача від 27.01.2021 № 9-5-Л-152 п. 2 15.03.2021 № 9-5-Л-597 15.03.2021 № 04-01/110(з) особисто та в присутності позивача, відповідно Закону України Про звернення громадян та відповідно рішення Конституційного Суду України 27.02.2020, рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018, справа № 1-11/2018(3830/15), постанови Касаційного адміністративного суду від 02.07.2020 справа № 361/4237/17, п. 2 ч. б п. 6 ст. 34 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, п. 20 ст. 20 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Закону України Про приєднання України до Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, п. 18 ст. 13. ч .2. п. 15 ст. 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, міждержавної угоди Угода про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, ст. ст. 3. 16, 22, 40, 55, 56, 57, 58 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з підстав та предмету звернення Позивача, з посиланням на норми законодавства та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення та передачу заяви позивача у частині наданні графічного матеріалу з позначеною вільною земельною ділянкою, до вповноваженої особи;

зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати матеріальні збитки ОСОБА_1 в розмірі 2 000 000, 00 грн та стягнути з відповідача кошти в розмірі 2 000 000, 00 грн;

зобов`язати Броварську міську раду Київської області відшкодувати моральну шкоду ОСОБА_1 в розмірі 2 000 000,00 грн, та стягнути з відповідача кошти в розмірі 2 000 000,00 грн;

зобов`язати Броварську міську раду Київської області надати звіт про виконання судового рішення згідно ст. 129 - 1 Конституції України Стаття 129-1. Суд ухвалю є рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.07.2021 даний позов було повернути позивачеві, однак не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з відповідною апеляційною скаргою до Шостого апеляційного адміністративного суду та постановою від 09.11.2021 ухвалу суду першої інстанції було скасовано та направлено справу для продовження розгляду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду та актом відділу ВДЗК (канцелярія) від 23.02.2022 справу передано на розгляду судді Головенко О.Д.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2022 даний позов було повернуто позивачеві, однак не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з відповідною апеляційною скаргою до Шостого апеляційного адміністративного суду та постановою від 09.11.2022 ухвалу суду першої інстанції було скасовано та направлено справу для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 26.10.2022 провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.11.2022.

16.11.2022 у зв"язку з неявкою учасників справи, підготовче засідання було відкладено до 30.11.2022.

30.11.2022 до суду з"явився позивач, однак справу було знято з розгляду у зв"язку з екстреним відключенням світла по м. Києву, що підтверджується відповідним актом та призначено до розгляду на 14.12.2022.

У зв`язку із неявкою учасників справи судове засідання було відкладено на 18.01.2023 о 12:00 год.

У підготовче судове засідання призначене на 18.01.2023 учасники справи не з`явились, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 08.02.2023 10:30 год.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 08.02.2023 закінчено підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 08.03.2023 о 09:30 год.

28.02.2023 від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді та ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.03.2023 його визнано необґрунтованим та передано справу для вирішення питання про відвід судді.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 08.03.2023 у відводі судді Головенка О.Д. було відмовлено.

Судове засідання у справі призначене на 08.03.2023 було зняте з розгляду, у зв`язку з тим, що справу не було передано судді після розгляду заяви про відвід судді від 28.02.2023.

08.03.2023 від ОСОБА_1 повторно надійшов відвід судді та ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 09.03.2023 заяву було залишено без розгляду.

08.03.2023 від ОСОБА_1 повторно надійшла заява про відвід головуючого судді Головенка О.Д. від розгляду даної справи та передачу її на перерозподіл у відповідності до ст. 31 КАС України, яку визнано необгрунтованою та передано на розгляд.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду 13.03.2023 у задоволенні заяви про відвід судді Головенка О.Д. було відмовлено та передано справу на продовження розгляду.

14.03.2023 від ОСОБА_1 повторно надійшла заява про відвід судді Головенка О.Д. від розгляду даної справи та передачу її на перерозподіл у відповідності до ст. 31 КАС України та ухвалою суду від 15.03.2023 вказану заяву було залишено без розгляду.

03.04.2023 від ОСОБА_1 повторно надійшла заява про відвід судді Головенка О.Д. від розгляду даної справи та передачу її на перерозподіл у відповідності до ст. 31 КАС України.

Дану заяву було залишено без розгляду та попереджено позивача, що повторні дії, які будуть спрямовані на зловживання своїми правами, які наданні йому нормами КАС України, а також вживання некоректних та образливих висловлювань на адресу суду або головуючого судді, останній буде змушений застосувати до позивача заходи, передбачені у ч. 3 і 4 ст. 45, ч. 8 ст. 139, ч. 1 ст. 144, п. 5 ч. 1 ст. 145, ст. 149 КАС України.

05.04.2023 позивачем неодноразово здійснювалось порушення порядку проведення судового засідання шляхом невиконання розпоряджень головуючого судді, неодноразового перебивання судді, викриків на адресу суду.

Головуючим суддею неодноразово попереджено позивача про можливість його видалення з зали судового засідання, якщо він продовжуватиме порушувати порядок у судовому засіданні, що зафіксовано в журналі судового засідання. З метою забезпечення позивачу можливості брати участь у судовому засіданні головуючий не ставив питання про видалення останнього з зали судового засідання, а лише попереджав його про таку можливість і робив зауваження, проте позивач продовжив порушувати порядок в судовому засіданні з постійно наростаючою активністю, у зв`язку з чим був видалений з зали судового засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 КАС України до учасників судового процесу та інших осіб, присутніх у судовому засіданні, за порушення порядку під час судового засідання або невиконання ними розпоряджень судді (головуючого судді) застосовується попередження, а в разі повторного вчинення таких дій - видалення із залу судового засідання.

Судом було продовжено розгляд справи за участі представника відповідача та ухвалено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

11.04.2023 від ОСОБА_1 повторно надійшла заява про відвід судді Головенка О.Д. від розгляду даної справи та передачу її на перерозподіл у відповідності до ст. 31 КАС України, яку було передано на розгляд судді 17.04.2023.

Ухвалою суду від 18.04.2023 заяву ОСОБА_1 про відвід судді Головенку О.Д. було залишено без розгляду.

В обґрунтовуння своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачами неправомірно відмовлено у наданні в пільговому порядку земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, а також в порушення Закону України «Про звернення громадян» розглянуто його звернення, а саме не у його присутності, що позбавило його можливості надати додаткові обгрунтування своїх вимог та висловлення заперечень щодо примушення надавати графічні матеріали до заяви, які не передбачені законодавством про відведенні земельної ділянки.

Від представників відповідача надійшли відзиви на позовну заяву, відповідно до яких останні проти позову заперечують та просять у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає правомірну відмову у наданні позивачу земельної ділянки у пільговому порядку для індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що до клопотання не додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, що не відповідає нормам ст. 118 та 123 Земельного кодексу України.

Крім того зазначають, що відповідачами розглянуто заяви позивача по суті порушених у ній питань та надано з цього приводу вичерпну відповідь згідно Закону України «Про звернення громадян».

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення учасників справи, оглянувши письмові докази, які були надані учасниками справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 27.01.2021 позивач звернувсяз заявою до Броварської міської ради Київської області (вх. № 9-5-Л-152) де просив розглянути на черговій сесії Броварської міської ради Київської області питання відведення йому земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва в розмірі до 0,10 гектарів.

Листом від 17.02.2021 № 9-7-193 позивача було повідомлено, що його заява спочатку будуть подані на розгляд постійної комісії з питань земельних відносин, екології, архітектури та містобудування, а потім будуть винесені на розгляд чергової сесії Броварської міської ради Київської області.

26.02.2021 на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, екології, архітектури та містобудування було розглянуто заяву ОСОБА_1 та відповідний проект пшення, що підтверджується копією протоколу від 26.02.2021 за № 2, згідно ного комісія розглянула та підтримала винесення проекту рішення на сесію.

Заява від 27.01.2021 № 9-5-Л-152 була винесена на розгляд сесії Броварської міської ради Київської області 04.03.2021 та прийнято рішення за № 78-03-08 «Про відмову у наданні дозволів громадянам на розроблення проектів землеустрою та у наданні земельної ділянки», в п. 2.1 якого позивачу було відмовлено у наданні в пільговому порядку земельної ділянки хтя індивідуального житлового будівництва у розмірі до 0,10 га, в зв`язку з тим, що до клопотання не додано графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, що не відповідає нормам ст. 118 та 123 Земельного кодексу України та п. 2.2 якого відмовлено у наданні графічного матеріалу з позначеною вільною земельною ділянкою в м. Бровари, в зв`язку з тим, що надання графічного матеріалу не належить до повноважень Броварської міської ради Броварського району Київської області, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Також позивачем на адресу відповідачів був надісланий запит і на отримання публічної інформації від 15.03.2021 № 04-01/110(з) та заява від 15.03.2021 № 9-5-Л-597 про роз`яснення дій Броварської міської ради.

Запит позивача від 15.03.2021 № 04-01/110(з) був розглянутий відповідачем та надано проміжну відповідь від 19.03.2021 № 2-17/1437, в якій повідомлено про те, що не є інформаційним запитом звернення для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти. Питання, які викладені у запиті позивача потребують надання роз`яснення і будуть розглянуті відповідно до норм Закону України «Про звернення громадян».

Не погодившись з вказаним діями відповідачів та відповідями, які були йому надані, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується Конституцією України. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

За змістом ст. 3 Земельного Кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з ч. 2 ст. 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до п. а ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.

Згідно з п. б ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні від 21.05.1997 № 280/97-ВР виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Згідно з ч. 1 - 3 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 121 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на набуття права власності на земельну ділянку, зокрема, для індивідуального житлового будівництва.

Підставою для набуття прав на земельну ділянку є відповідне рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Разом з тим, набуття у власність земельної ділянки відбувається за встановленою процедурою шляхом її відведення. Тобто, спочатку земельну ділянку слід сформувати (виокремити межі об`єкта передачі) із загального масиву земель, а тоді в кінцевому результаті надати (передати) у власність.

При цьому, поширення на особу пільг, передбачених Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи абсолютно не змінює процедури набуття ділянок у власність.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами України визначено у ст. 118 Земельного кодексу України.

Так, ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянам передбачає визначену земельно-правову процедуру, яка включає такі послідовні стадії:

подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин у відповідності до приписів ст. 1861 Земельного кодексу України;

здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення.

У позовній заяві позивач зазначив, що Броварська міська рада змінила предмет та підстави його заяви щодо прохання відвести йому на пільгових умовах земельну ділянку, підробивши його звернення, в якому вказано про надання йому земельної ділянки на підставі Земельного кодексу України, а не на підставі законодавства про пільги на землю.

Позивач стверджує, що звернення до органу місцевого самоврядування із заявою про надання земельної ділянки у пільговому порядку не передбачає надання графічних матеріалів, оскільки Земельний кодекс України у такій ситуації не підлягає застосуванню.

Суд звертає увагу на те, що підставою для прийняття Броварською міської радою спірного рішення від 04.03.2021 № 78-03-08 є ненадання ОСОБА_1 графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки.

Суд наголошує на тому, що вимога надання разом із клопотанням про отримання земельної ділянки графічних матеріалів із зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки безпосередньо передбачена ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України.

Метою надання цих матеріалів є необхідність її ідентифікації для перевірки відповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд відхиляє доводи позивача про те, що земельна ділянка має бути передана йому у власність виключно на підставі Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, з огляду на таке.

За змістом ст. 2 Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців інваліди і учасники громадянської та Великої Вітчизняної воєн, учасники бойових дій на території інших держав, родини загиблих військовослужбовців та на інші категорії осіб, яким надані пільги законодавством колишнього Союзу РСР згідно з додатком 1 цієї Угоди, незалежно від того, на території держави якої із Сторін вони проживають, користуються пільгами і гарантіями, передбаченими національним законодавством Сторін і цієї Угодою.

Згідно абзацу 2 п. 15 ч. 1 ст. 15 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22.10.1993 № 3551-XII органи виконавчої влади, виконавчі комітети місцевих рад зобов`язані подавати допомогу особам з інвалідністю внаслідок війни і сім`ям загиблих військовослужбовців у будівництві індивідуальних жилих будинків. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва відводяться зазначеним особам у першочерговому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28.02.1991 № 796-XII особам, віднесеним до категорії 3 (п. 3 ст. 14), надаються гарантовані державою компенсації та пільги, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5, 6, 8, 17, 20, 27 ст. 20.

Пунктом 20 ст. 20 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи передбачено, що особам, віднесеним до категорії 1 (п. 1 ст. 14), надаються такі гарантовані державою компенсації та пільги обов`язкове (протягом року після подання заяви) відведення місцевими радами земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва для тих, хто потребує поліпшення житлових умов та перебуває на квартирному обліку, а також відведення земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, садівництва і городництва, будівництва індивідуальних гаражів і дач.

Позивач безумовно має право на першочергове отримання земельної ділянки, що й не заперечується відповідачами, проте ним не дотримано порядок набуття земельної ділянки у власність із земель державної і комунальної власності, який чітко врегульований ст. 118 Земельного кодексу України, і дотримання якого є обов`язковим.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 4 Земельного кодексу України земельне законодавство включає цей Кодекс, інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

Отже, саме Земельний кодекс України є основним кодифікованим нормативно-правовим актом, який регулює земельні відносини та встановлює порядок відведення земельних ділянок.

У зв`язку з цим, суд вважає, що посилання позивача на те, що він звернувся до міської ради із заявами про відведення земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва не відповідно до Земельного кодексу України, а згідно із Законами України, якими йому надано пільги щодо виділення в першочерговому порядку земельної ділянки, є безпідставним.

Таким чином, оскільки позивачем не було надано відповідачу разом із заявою про відведення земельної ділянки передбачені ст. 118 Земельного кодексу України документи, суд вважає, що прийняття Броварською міською радою рішення від 04.03.2021 № 78-03-08 про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою є правомірним.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Броварської міської ради Київської області, пов`язаних з прийняттям рішення, та скасування п. 2 цього рішення.

Крім того, оскільки розгляд заяви позивача був здійснений Броварською міською радою Київської області з дотриманням вимог чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача в частині зобов`язання Броварської міської ради Київської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.01.2021 про відведення земельної ділянки відповідно до норм законодавства, вказаних у цій заяві, а не згідно з процедурою, встановленою Земельним кодексом України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправними дії Броварської міської ради Київської області за порушення ст.15, 20 Закону України Про звернення громадян, яка не розглянула заяви ОСОБА_1 від 27.01.2021 № 9-5-Л-152 п. 2, 15.03.2021 № 9-5-Л-597 та 15.03.2021 № 04-01/110(з) на сесії міської ради, яка змінила предмет та підстави звернення ОСОБА_1 та розглянула за його відсутності, без надання можливості додатково обґрунтувати свої вимоги та примушенням надавати графічні матеріали до заяви, який не передбачений законодавством про відведенні земельної ділянки, відповідно заяв позивача, то суд зазначає таке.

Суд зауважує, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження посилань щодо зміни відповідачем предмету та підстав звернення з відповідною заявою, оскільки, як було вказано вище, порядок відведення земельних ділянок чітко врегульований Земельним кодексом України, потребує надання графічних матеріалів розміщення запланованої до відведення земельної ділянки та не передбачає альтернативної процедури. Отже, звернення громадян про відведення земельної ділянки у власність підлягають розгляду виключно у порядку, визначеному Земельним кодексом України.

Крім того, суд вважає помилковим посилання позивача на Закон України Про звернення громадян в контексті оскарження дій Броварської міської ради Київської області, та голови Броварської міської ради Київської області Сапожка І.В. щодо розгляду заяв позивача за відсутності позивача, не особисто керівником органу місцевого самоврядування, оскільки вказана заява позивача про відведення земельної ділянки для індивідуального будівництва не є зверненням в розумінні Закон України Про звернення громадян, та підлягала розгляду в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до положень ст. 15 Закону України Про звернення громадян органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Стаття 20 цього ж Закону визначає, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Суд зазначає, що наявний у матеріалах справи лист Броварської міської ради Київської області від 19.03.2021 № 2-17/1437 та від 06.04.2021 № 2-17/1702 свідчить про належний розгляд заяв позивача від 15.03.2021 та містить відповіді на поставлені позивачем запитання, а також роз`яснення в останньому абзаці цього листа права позивача на звернення до суду.

Позивачем чітко не зазначено, які саме норми Закону України Про звернення громадян, на його думку, були порушені позивачем та у чому полягає таке порушення.

При цьому, норма ст. 15 Закону України Про звернення громадян щодо особистого розгляду першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій заяв (клопотань) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни не означає обов`язкового проведення особистого прийому громадян. Вказана норма лише зобов`язує керівників органів розглянути заяву особисто, тобто забороняє здійснювати доручення такого розгляду підлеглій особі. З матеріалів справи вбачається, що листи Броварської міської ради Київської області підписаний міським головою Ігорем Сапожко, що свідчить про дотримання відповідачами положень ст. 15 Закону України Про звернення громадян.

Стосовно тверджень позивача про розгляд його звернення без його присутності, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 18 Закону України Про звернення громадян Громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право, зокрема, бути присутнім при розгляді заяви чи скарги.

Водночас, відповідно до п.п. 2, 3 п. 3 Розділу ІІ Прикінцеві положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) від 17.03.2020 №530-ІХ установлено, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19): власником підприємства, установи, організації або уповноваженим органом може змінюватися режим роботи органів, закладів, підприємств, установ, організацій, зокрема щодо прийому та обслуговування фізичних та юридичних осіб. Інформація про такі зміни повинна доводитися до відома населення з використанням веб-сайтів та інших комунікаційних засобів; з дня оголошення карантину зупиняється перебіг строків звернення за отриманням адміністративних та інших послуг та строків надання цих послуг, визначених законом. Від дня припинення карантину перебіг цих строків продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Як відомо, карантин з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, був встановлений Кабінетом Міністрів України:

- постановою від 11.03.2020 № 211 на період з 12.03.2020 по 22.05.2020;

- постановою від 20.05.2020 № 392 на період з 22.05.2020 по 31.07.2020;

- постановою від 22.07.2020 № 641 на період з 01.08.2020 по 19.12.2020;

- постановою від 09.12.2020 № 1236 на період з 19.12.2020 по 28.02.2021.

Суд зауважує, що ст. 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 27 Конституції України обов`язком держави є захист життя людини.

Слід зазначити, що серед прийнятих Верховною Радою України та Кабінетом Міністрів України законодавчих та підзаконних нормативно-правових актів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), немає таких, які обмежували б право громадян на звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, і, відповідно, отримання вчасної обґрунтованої відповіді.

Таким чином, запровадження Кабінетом Міністрів України на всій території України карантину не є підставою для обмеження конституційних прав громадян, зокрема на звернення.

Водночас стосовно порядку проведення особистого прийому, а також неможливості реалізації прав заявників, визначених ст. 18 Закону в період дії карантину, установленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (Із змінами, внесеними згідно з постановами Кабінету Міністрів України № 215 від 16.03.2020; № 239 від 25.03.2020; № 241 від 29.03.2020; № 242 від 20.03.2020; № 255 від 02.04.2020; № 262 від 08.04.2020; № 284 від 15.04.2020; № 291 від 22.04.2020; № 313 від 29.04.2020; № 332 від 04.05.2020; № 343 від 04.05.2020; № 377 від 14.05.2020; № 392 від 20.05.2020; № 641 від 22.07.2020; № 760 від 26.08.2020; № 956 від 13.10.2020; № 1100 від 11.11.2020), необхідно зазначити, що права, визначені вказаною статтею можуть бути реалізовані ними після завершення карантину або в інший спосіб з дотриманням рекомендованих Міністерством охорони здоров`я України заходів захисту від коронавірусної хвороби.

Вказаний висновок відповідає позиції Уповноваженого Верховною Радою України з прав людини, викладеній у рекомендації від 12.04.2021 (https://ombudsman.gov.ua/ua/all-news/pr/18,-22-zakonu-ukra%D1%97ni-pro-zvernennya-gromadyan-v-umovax-zaprovadzhennya-karantinu/).

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність у діях відповідачів порушень ст. 18 Закону України Про звернення громадян.

Відтак, не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії та бездіяльність міського голову м. Бровари Броварської міської ради, м. Бровари Київської області Сапожко Ігор Васильовича, який не розглянув заяви ОСОБА_1 від 27.01.2021 № 9-5-/1-152 п. 2, 15.03.2021 № 9-5-Л-597 та 15.03.2021 № 04-01/110(з), особисто та за присутності позивача та ненадання повної відповіді на заяви позивача, з посиланням на норми законодавства та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення та надання недостовірної інформації за розгляд заяви позивача у частині наданні графічного матеріалу з позначеною вільною земельною ділянкою, зважаючи що відповідачі повідомляють, що надання графічного матеріалу не належить до повноважень відповідачів 1 та 2, але дану заяву не передали до іншого органу, до повноважень якого належить надання графічного матеріалу або не повернули позивачу, що фактично позбавило позивача розгляду заяви позивача у частині наданні графічного матеріалу вповноваженою особою.

Оскільки, судом не встановлено протиправність дій або бездіяльності Броварської міської ради під час прийняття рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та надання відповідей на запити поданні позивачем, тому сукупність всіх передумов, з якими закон пов`язує можливість відшкодування моральної шкоди, у даному випадку відсутня, а тому суд вважає за можливе відмовити у стягненні матеріальної та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

При цьому, суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду даної справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони - суб`єкта владних повноважень, суд присуджує з іншої сторони всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати, пов`язані із залученням свідків та проведенням судових експертиз.

Відповідач не надав суду доказів понесення ним судових витрат, тому підстави для присудження на його користь судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.