Справа № 420/7218/23
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7218/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду 05 квітня 2023 року надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» до Головного управління державної податкової служби у Вінницькій області в якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій від 13.12.2022 №10515/02-32-09-04/44882553.

Позовні вимоги ТОВ ВСТ-ОЙЛ«» обґрунтовує тим, що 23.12.2022 ним було отримане рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 13.12.2022 №10515/02-32-09-04/44882553 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 500 000,00 грн за здійснення господарської діяльності із зберігання пального без відповідної ліцензії за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с. Озеро, вул. Польова, буд. 30, АЗС. Наведене рішення про застосування фінансових санкцій прийнято на підставі акту перевірки №9729/02-32-09-04/44882553 від 10.11.2022 про результати фактичної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» з питань обліку та обігу пального, дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2022 по 10.11.2022, складений Головним управлінням ДПС у Вінницькій області за результатами фактичної перевірки за адресою: Вінницька область, Вінницькій район, с. Озеро, вул. Польова, буд. 30, що проводилась з 01.11.2022 по 10.11.2022. З висновками викладеними в Акті щодо виявлення порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме, що ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» у період з 15.10.2022 по 31.10.2022 на акцизному складі №1018985 здійснювало господарську діяльність із зберігання пального (бензину, дизельного палива та газ пропан-бутан) без дозвільних документів, а саме ліцензії на право зберігання пального, ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» не погодилось, та у термін визначений п. 86.7 ст. 86 ПК України подало заперечення. Проте Головне управління ДПС у Вінницькій області залишило заперечення без задоволення та прийняло оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій від 13.12.2022 №10515/02-32-09-04/44882553. Позивачем було подано скаргу на вказане рішення, яку 03.03.2023 Державна податкова служба України залишила без задоволення. Позивач вважає спірне рішення протиправним, необґрунтованим, безпідставним. Так, позивач наголошує, що перевірка проведена на підставі наказу Головного управління ДПС в Вінницькій області №3370-к від 31.10.2022 відповідно до якого визначено провести фактичну перевірку ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» за адресою: Вінницька область, Вінницькій район, с. Озеро, вул. Польова, буд. 30, терміном 10 діб з 01.11.2022 за період з 01.01.2022. Підставою для проведення такої фактичної перевірки, визначено пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України та доповідна записка управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС в Вінницькій області від 28.10.2022 №1544/02-32-09-01. Проте в наказі Головного управління ДПС в Вінницькій області №3370-к від 31.10.2022 обставиною для проведення фактичної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» визначено лише юридичну підставу пп. 80.2.5. п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України. - Фактична підстава для проведення перевірки, а саме наведення конкретних обставин (фактів), в наведеному документі - відсутня.

Фактично, враховуючи, що зміни щодо дії декларації набули чинності 15.09.2022, отримати ліцензію для здійснення роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального, з урахуванням часу на отримання наведених дозволів, можливо було не раніше 20 жовтня 2022 року. На виконання наведеної Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2022 №1020 ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» з 16.10.2022 не здійснювало господарську діяльність з роздрібної торгівлі пальним та відповідно зберігання пального за адресою: Вінницька область, Вінницькій район, с. Озеро, вул. Польова, буд. 30, та отримавши 14.10.2022 дозволи на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, одразу в той же день звернулось до Головного управління ДПС Вінницької області з заявою на отримання ліцензії у порядку та строки визначені Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального». З акту перевірки вбачається, що ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» нібито здійснювало зберігання пального за період з 16.10.2022 по 31.10.2022 на АЗС за адресою: Вінницька область, Вінницькій район, с. Озеро, вул. Польова, буд. 30, у резервуарах у кількості: Резервуар №1, Бензин А-92 0,00 л; Резервуар №2, Бензин А-95 - 9788,47 л; Резервуар №3, дизельне паливо - 12850,23 л; Резервуар №5, Газ пропан-бутан 4778,06, без ліцензії. ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» 31.10.2022 отримало ліцензію на право роздрібної торгівлі №2200010 за адресою Вінницька область, Вінницькій район, с. Озеро, вул. Польова, буд. 30. Та відповідно до ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» з 31.10.2022 ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» надано право здійснювати господарську діяльність з роздрібної торгівлі пальним за адресою: Вінницька область, Вінницькій район, с. Озеро, вул. Польова, буд. 30, і отримання ліцензії на зберігання пального за такою адресою не Вимагається. Враховуючи наведене, затримка в отриманні ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним була зумовлена виключно відсутністю чіткого нормативно визначеного порядку отримання таких ліценцій після втрати чинності декларації про провадження господарської діяльності та невідповідністю і протиріччю підзаконних нормативних актів один одному та законам України, що мають вищу юридичну силу по відношення до постанов Кабінету Міністрів України. Таким чином, покладення на ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» відповідальності за зберігання пального без відповідної ліцензії за період з 15.10.2022 по 31.10.2022, враховуючи, що законодавець надав можливість отримати таку ліцензію лише 20.10.2022, є неправомірним.

Окрім того, висновки щодо зберігання пального за період з 15.10.2022 по 31.10.2022 на АЗС за адресою: Вінницька область, Вінницькій район, с. Озеро, вул. Польова, буд. 30, у резервуарах у кількості: Резервуар №1, Бензин А-92 0,00 л; Резервуар №2, Бензин А-95 - 9788,47 л; Резервуар №3, дизельне паливо - 12850,23 л; Резервуар №5, Газ пропан-бутан 4778,06 без ліцензії не можуть ґрунтуватись лише на змінних звітах 17-НП за 15.10.2022 (коли декларація про провадження господарської діяльності ще діяла), 01.11.2022 (вже діяла ліцензія на роздрібну торгівлю пальним) та Z-звітах за відповідні дати. Оскільки, по-перше податковим органом під час фактичної перевірки взагалі не здійснювалась перевірка фактичних залишків в резервуарах з 15.10.2022 по 31.10.2022, а нормативні (облікові) залишки не можуть бути підтвердженням дійсної наявності в резервуарах пального станом на дати, в які нібито було вчинено порушення. По-друге, відповідно до витягу щодо отримання в електронному вигляді повідомлення про результати зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального та показників обсягів обігу спирту етилового в електронному вигляді за період з 16.10.2022 по 31.10.2022 за акцизним складом №1018985, зареєстрованим за адресою: Вінницька область, Вінницькій район, с. Озеро, вул. Польова, буд. 30, залишки в резервуарах відсутні.

Крім того, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області неправомірно визначено форму рішення, а саме у вигляді рішення про застосування фінансових санкцій, форма якого визначена Порядком застосування фінансових санкцій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2003 року №790. Натомість форма рішень контролюючих органів про застосування передбачених законом фінансових (штрафних) санкцій (штрафів) за порушення вимог законодавства визначена Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України 28.12.2015 №1204 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року №846) у вигляді податкових повідомлень-рішень.

Отже, Головне управління ДПС у Вінницькій області при застосуванні фінансових санкцій, приймаючи рішення від 13.12.2022 №10515/02-32-09-04/44882553, діяло не у спосіб визначений законами України.

10.04.2023 суддею ухвалено прийняти до розгляду позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ». Відкрити провадження у адміністративній справі за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку ст.262 КАС України).

Ухвалою суду від 07.06.2023 у задоволенні клопотання Головне управління ДПС у Вінницькій області про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням та викликом представників сторін відмовлено.

28.04.2023 до суду (вх.№13648/23) від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує та вказує, що п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України в частині здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною та достатньою підставою для проведення фактичної перевірки. Вказує, що у періоді з 15.10.2022 по 31.10.2022 позивач не мав ліцензій, пов`язаної з обігом пального, при цьому, перевіркою встановлені залишки його в резервуарах, що стало підставою для прийняття спірного рішення.

10.05.2023 до суду (вх.№ЕС/4509/23) від товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» надійшла відповідь на відзив у якій позивач зазначає, що наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву аргументи не спростовують доводів позивача. Підкреслює, що перевірку призначено протиправно з огляду на відсутність доказів щодо наявності інформації про порушення позивачем вимог законодавства, відповідно до приписів п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України. Вказує, що позивач мав звернутись із заявою лише на отримання ліцензії на право зберігання пального з метою його реалізації іншим споживачам, що й було здійснено у найкоротший термін.

Розглянувши подані сторонами заяви по суті справи і докази на їх обґрунтування, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, судом встановлено таке.

27.07.2022 товариство з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» через Єдиний державний веб-портал електронних послуг подало декларацію №005924/22 (а.с.34-35) про провадження господарської діяльності у т.ч. 47.30 Роздрібна торгівля пальним за місцем провадження господарської діяльності: Вінницька область, Вінницький район, с.Озеро, вул.Польова, буд.30.

Державною податковою службою України на адресу Головних управлінь скеровано лист від 24.10.2022 №12867/7/99-00-09-03-01-07 (а.с.92-93) з переліком суб`єктів господарської діяльності для організації проведення контрольно-перевірочних заходів.

Начальник управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Вінницькій області скерував на адресу заступника начальника доповідну записку від 28.10.2022 №1546/02-32-09-01 (а.с.90), відповідно до якої вказував, що згідно даних довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі, встановлено наявність залишків пального без наявності ліцензії на право зберігання пального та просив надати дозвіл на проведення фактичної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с.Озеро, вул.Польова, буд.30, в рамках п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України.

Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято наказ №3370к від 31.10.2022 (а.с.18, 89) «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» ()», відповідно до якого, з метою протидії незаконному обігу пального, впорядкування обліку пального та з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», керуючись статтями 20, 61, 62 на підставі підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 та на виконання вимог пункту 82.3 статті 82 Податкового кодексу України та доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області від 28.10.2022 №1544/02-32-09-01, наказано провести фактичну перевірку ТОВ «ВСТ-ОЙД» () за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с.Озеро, вул.Польова, буд.30 терміном 10 діб з 01.11.2022 за період з 01.01.2022.

Матеріали справи містять направлення на перевірку від 31.10.2022 (а.с.90 зворот 91), з приміткою про пред`явлення службового посвідчення та направлення на проведення перевірки начальнику АЗС.

Посадовими особами Головного управління ДПС у Вінницькій області складено акт від 10.11.2022 №9729/02-32-09-04/44882553 (а.с.11-17, 94-97) «Про результати фактичної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ», () з питань обліку та обігу пального, дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2022 року по 10.11.2022 року» (далі Акт перевірки).

Відповідно до п.2.1. Акту перевірки, перевірка проводилась з 07.11.2022 року по 10.11.2022 року.

Перевіркою, окрім іншого, встановлено, що ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» з 01.10.2022 здійснювало діяльність з роздрібного продажу пального за адресою: Вінницька область, Вінницький район, с.Озеро, вул.Польова, буд.30, АЗС на підставі поданої декларації про провадження господарської діяльності.

ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» отримано ліцензій, у т.ч. на право роздрібної торгівлі пальним №2200010 виданої Головним управлінням ДПС у Вінницькій області від 31.10.2022 з терміном дії з 31.10.2022 до 31.10.2027. Сплачено товариством за ліцензію за період з 31.10.2022 по 31.10.2023.

Згідно з Реєстром платників акцизного податку з реалізації пального та спирту етилового відомості про акцизні склади, ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» являється розпорядником акцизного складу (Вінницька область, Вінницький район, с.Озеро, вул.Польова, буд.30, АЗС №112), який на момент перевірки має статус діючого.

Згідно наданих до перевірки товарно-транспортних накладних та Z-звітів РРО, перша операція з отримання пального на акцизний склад №1018985 ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» здійснена 01.10.2022.

Фактичною перевіркою реалізації та зберігання пального на акцизному складі №1018985 без відповідних дозвільних документів встановлено, що ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» з 01.10.2022 здійснювало господарську діяльність із продажу пального на підставі поданої декларації про провадження господарської діяльності. Ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним №2200010 з терміном дії з 31.10.2022 до 31.10.2027 ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» отримало 31.10.2022, яка на момент перевірки є діючою (а.с.61). Тобто у періоді з 15.10.2022 по 31.10.2022 ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» не мало жодної ліцензії, пов`язаної із обігом пального. Таким чином, на підставі електронних баз даних АІС «Податковий блок», довідок про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі №1018985 за 15.10.2022 01.11.2022 та наданих до перевірки Змінних звітів АЗС (форма 17-НП) від 15.10.2022 та від 01.11.2022, Z-звітів РРО фіскальний номер від 15.10.2022 №1410 та від 01.11.2022 №1411 встановлено факт того, що ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» у період з 15.10.2022 по 31.10.2022 на акцизному складі №1018985 здійснювало господарську діяльність із зберігання пального (бензину, дизельного палива та газ пропан-бутан) без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензії на право зберігання пального. Перевіркою встановлено, щоденні наявні залишки пального у період з 15.10.2022 по 31.10.2022 становили:

резервуар №1, Бензин А-92 0,00 л;

резервуар №2, Бензин А-95 9788,47 л;

резервуар №4, Дизельне паливо 12850,23 л;

резервуар №5, Газ пропан-бутан 4778,06 л.

У Акті перевірки викладено висновок, що в ході проведення фактичної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» () встановлено порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» на акцизному складі №1018986 у період з 15.10.2022 по 31.10.2022 здійснювало господарську діяльність із зберігання пального без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензії на право зберігання пального.

Головним управлінням ДПС у Вінницькій області складено акт відмови від підписання матеріалів перевірки та отримання одного примірника від 10.11.2022 №9729/02-32-09-04/44882553 (а.с.91 зворот).

Не погодившись із висновками, що викладені у Акті перевірки, ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» скерувало на адресу Головного управління ДПС у Вінницькій області заперечення від 30.11.2022 (а.с.19-22).

Головне управління ДПС у Вінницькій області прийняло рішення про застосування фінансових санкцій від 13.12.2022 №10515/02-32-09-04/44882553 (а.с.9-10, 100-101), яким на підставі Акта перевірки застосовано до ТОВ «ВСТ-ОЙЛ», відповідно до статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500000 грн, за здійснення господарської діяльності із зберігання пального без ліцензії та зобов`язано суб`єкта господарювання сплатити в установленому законодавством розмірі цей штраф.

ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» звернулось до Державної податкової служби України зі скаргою (а.с.23-27) на вказане рішення.

За наслідками розгляду скарги, Державна податкова служба України прийняла рішення від 03.03.2023 (а.с.28-32), яким залишено скаргу без задоволення.

Матеріали справи містять ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним № 2200010 від 31.10.2022 (а.с.61), терміном дії з 31.10.2022 по 31.10.2027, що видана ТОВ «ВСТ-ОЙЛ», адреса місця торгівлі: Вінницька область, Вінницький район, с.Озеро, вул.Польова, буд.30, АЗС (АЗс кіоск №112).

Відповідно до змінного звіту АЗС за 15 жовтня 2022 року (а.с.98), обліковий залишок на кінець зміни становить:

резервуар №1, Бензин А-92 0,00 л;

резервуар №2, Бензин А-95 9788,47 л;

резервуар №4, Дизельне паливо 12850,23 л;

резервуар №5, Газ пропан-бутан 4778,06 л.

Відповідно до змінного звіту АЗС за 01 листопада 2022 року (а.с.98 зворот), обліковий залишок на кінець зміни становить:

резервуар №1, Бензин А-92 0,00 л;

резервуар №2, Бензин А-95 9788,47 л;

резервуар №4, Дизельне паливо 12850,23 л;

резервуар №5, Газ пропан-бутан 7909,06 л.

При цьому, згідно з витягом щодо отримання в електронному вигляді повідомлення про результати зіставлення показників обсягів обігу та залишків пального та показників обсягів обігу спирту етилового в електронному вигляді (а.с.63), що наданий на запит від 18.11.2022 (а.с.62), періоди зіставлення від 16.10.2022 до 31.10.2022 за акцизним складом 1018985, залишки в резервуарах відсутні.

Так, вважаючи спірне рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовною заявою.

Вирішуючи дану адміністративну справу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 Податкового кодексу України.

Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема (1) у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, (2) а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

У постановах від 12 серпня 2021 року (справа №140/14625/20), від 10 квітня 2020 року (справа №815/1978/18), від 25 січня 2019 року (справа №812/1112/16), від 5 листопада 2018 року (справа №803/988/17), від 22 травня 2018 року (справа №810/1394/16), від 20 березня 2018 року (справа №820/4766/17) тощо Верховний Суд вказував, що підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто, здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства. У даному випадку достатньо самого факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для проведення фактичної перевірки з підстави, визначеної підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, а саме з метою протидії незаконному обігу пального, впорядкування обліку пального та з питань дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», тобто здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

При цьому, суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі №360/4140/20.

Враховуючи викладене, суд відхиляє доводи позивача, та зазначає, що самостійною підставою проведення фактичної перевірки відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України є здійснення ГУ ДПС контрольних функцій у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Щодо форми прийнятого рішення за наслідками проведеної перевірки суд зазначає, що за результатами фактичної перевірки та встановлених порушень відповідачем мало бути прийнято саме податкове повідомлення-рішення, а не рішення про застосування фінансових санкцій, оскільки зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 №790 у відповідності до яких було приведено вказану постанову у відповідність до вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» були внесені 21.03.2021. Таким чином, станом на момент прийняття оскаржуваного рішення відповідач мав керуватись Порядком надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, який затверджений наказом Міністерства фінансів України №1204 від 28.12.2015.

Разом з тим, такі дефекти прийнятого органом доходів і зборів акта індивідуальної дії (рішення про застосування фінансових санкцій замість податкового повідомлення-рішення), не повинні сприйматись як безумовні підстави для висновку про його протиправність і, як наслідок, про скасування такого рішення. Якщо відповідний акт індивідуальної дії прийнятий контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх), таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів його форми. У такому разі рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, варто розцінювати як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Так, основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №481/95-ВР).

Відповідно до положень статті 15 Закону №481/95-ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Ліцензії на всі види діяльності, передбачені цією статтею, видаються за умови обов`язкової реєстрації об`єкта оподаткування відповідно до вимог пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Річна плата за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним становить 2000 гривень на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах.

У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі.

В свою чергу, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні, Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 18.03.2022 №314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану», згідно п.1 ч.1 якої установлено, що у період воєнного стану право на провадження господарської діяльності може набуватися суб`єктами господарювання на підставі безоплатного подання до органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг декларації про провадження господарської діяльності (далі - декларація), що містить відомості згідно з додатком 1, без отримання дозвільних документів (документів дозвільного характеру, ліцензій або інших результатів надання публічних послуг), крім видів господарської діяльності за переліком згідно з додатком 2.

Органи ліцензування, дозвільні органи та суб`єкти надання публічних (електронних публічних) послуг формують та ведуть переліки поданих декларацій, в яких міститься інформація про суб`єкта господарювання (для юридичної особи - організаційно-правова форма, повне і скорочене найменування (за наявності), для фізичної особи - підприємця - прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності); вид господарської діяльності/частина виду господарської діяльності, який провадиться на підставі поданої декларації; місце провадження діяльності (якщо провадження діяльності обмежується територією відповідної адміністративно-територіальної одиниці).

Відповідно до п.3 ч.1 зазначеної постанови від 18.03.2022 №314, суб`єкти господарювання, які набули право на провадження господарської діяльності на підставі декларації, у разі відсутності відповідних дозвільних документів (документи дозвільного характеру, ліцензії та/або інші результати надання публічних послуг), невідкладно, але не пізніше трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану звертаються до відповідних органів ліцензування, дозвільних органів та суб`єктів надання публічних (електронних публічних) послуг і отримують відповідні дозвільні документи в порядку, строки та на умовах, передбачених законодавством, без зупинення (припинення) їх діяльності.

10 вересня 2022 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №1020, відповідно до п.1 якої ухвалено внести у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану», а саме до переліку видів господарської діяльності, які не можуть провадитися на підставі подання декларації в умовах воєнного стану: «Діяльність у сфері виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, зберігання пального, що здійснюється відповідно до Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2022 року №1020, яка набула чинності 15.09.2022, ухвалено установити, що подані до дня набрання чинності цією постановою суб`єктами господарювання декларації про провадження видів господарської діяльності, що включені цією постановою у додаток 2 до постанови Кабінету Міністрів України від 18 березня 2022 року № 314 «Деякі питання забезпечення провадження господарської діяльності в умовах воєнного стану», є дійсними протягом одного місяця з дня набрання чинності цією постановою. Протягом зазначеного строку суб`єкти господарювання для подальшого провадження такої діяльності повинні отримати відповідні ліцензії у порядку, строки та на умовах, що передбачені законодавством.

Як встановлено судом, у Акті перевірки викладено висновок, що в ході проведення фактичної перевірки ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» () встановлено порушення вимог статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», а саме ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» на акцизному складі №1018986 у період з 15.10.2022 по 31.10.2022 здійснювало господарську діяльність із зберігання пального без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензії на право зберігання пального.

Суд зазначає, що відповідно до приписів ст.15 Закону №481/95-ВР, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суд враховує, що на момент перевірки у ТОВ «ВСТ-ОЙЛ» у місці роздрібної торгівлі пальним за адресою Вінницька область, Вінницький район, с.Озеро, вул.Польова, буд.30 була відсутня ліцензія на роздрібну торгівлю пальним, а відтак суд приходить до висновку, враховуючи наведені вище положення, що суб`єкт господарської діяльності, при зберіганні пального, повинен був мати ліцензію на зберігання пального, що не має місце у спірних правовідносинах.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною другою статті 6 та частиною першою статті 7 КАС України передбачено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (метою цього Закону є впровадження в українське судочинство та адміністративну практику європейських стандартів прав людини) суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Враховуючи зазначені положення Конституції та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також правову природу спору у цій справі, Верховним Судом з метою забезпечення дії в Україні принципу верховенства права враховано судову практику Європейського суду з прав людини.

Одним із елементів конституційного принципу верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями; обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної.

Практикою ЄСПЛ сформовано підхід щодо розуміння правової визначеності як засадничої складової принципу верховенства права. Зокрема, у Рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначено, що принцип правової визначеності є складовою верховенства права (пункт 61). Також у Рішенні від 13 грудня 2001 року в справі «Церква Бессарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

Поняття «законні очікування» (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та «юридичної визначеності» (legal certainty). Практика Суду ЄС і ЄСПЛ розглядає законні очікування як елемент правової визначеності в умовах відсутності єдиної теорії легітимних (законних) очікувань, придатних для всіх національних правопорядків.

Крім того, ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці характеризує якість закону як правове положення, що може витримати перевірку його на якість, якщо це положення є достатньо чітким у переважній більшості справ, що їх розглядали національні органи (Ґавенда проти Польщі від 14.03.2002).

Чинні положення національного законодавства потрібно формулювати так, щоб вони були достатньо доступними, чіткими і передбачуваними у практичному застосуванні (Броньовський проти Польщі від 22.06.2004). Якість закону вимагає, щоб він був доступний для даної особи і вона також могла передбачити наслідки його застосування до неї та щоб закон не суперечив принципові верховенства права. Це означає, що в національному праві має існувати засіб правового захисту від свавільного втручання з боку державних органів у права, гарантовані Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Небезпека свавілля є особливо очевидною, коли виконавча влада здійснює свої функції закрито. Закон має містити досить зрозумілі й чіткі формулювання, які давали б громадянам належне уявлення стосовно обставин та умов, за якими державні органи уповноважені вдаватися до втручання в право (Аманн проти Швейцарії від 16.02.2000).

В своїй постанові від 01.09.2022 у справі № 120/8450/20-а Верховний Суд виклав правову позицію, яка детально розкриває принцип «законних очікувань».

Так, принцип легітимних (законних) очікувань виражає, зокрема, позицію, що органи публічної влади повинні не лише дотримуватися приписів актів законодавства, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Тобто, якщо суб`єкт владних повноважень створив для осіб обґрунтовані підстави сподіватися на отримання певних прав понад ті, що гарантуються у відповідності до принципів справедливості і природного права, відповідні особи вважаються такими, які мають легітимні (законні) очікування, що підлягають захисту. Такий підхід забезпечує особам, на яких поширюється дія рішень органів публічної влади, можливість завбачливо вибудувати свою поведінку та очікувати настання відповідних наслідків.

Водночас, важливо зазначити, що відсутність у законі приписів щодо певного права, яке однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, який визначає механізм реалізації такого права, не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

Отже, принцип легітимних очікувань виражає ідею, що органи публічної влади повинні не лише додержуватися приписів актів права, а й своїх обіцянок та пробуджених очікувань. Згідно з доктриною легітимних очікувань - ті хто чинить добросовісно на підставі права, яким воно є, не повинне відчувати краху надій щодо своїх легітимних очікувань (пункт 61 коментаря до документа Венеційської комісії «Мірило правовладдя» (2017 року), який ухвалено Венеційською комісією на 106 пленарному засіданні (Венеція, 11-12 березня 2016 року)).

У пунктах 70-71 рішення по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04) Європейський Суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування», зазначивши, що цей принцип передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), заява № 33202/96, пункт 120, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява № 48939/99, пункт 128, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), № 21151/04, пункт 72, «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункту 51). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74, «Тошкуца та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, пункт 37) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119).

Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, пункт 73). Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам (там само). З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, пункт 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справах «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, пункт 58, «Ґаші проти Хорватії» (Gashi v. Croatia), заява № 32457/05, пункт 40, «Трґо проти Хорватії» (Trgo v. Croatia), заява № 35298/04, пункт 67).

У рішенні Конституційного Суду України від 27 лютого 2018 року №1-р/2018 (справа № 1-6/2018) зазначено, що основними елементами конституційного принципу верховенства права є справедливість, рівність, правова визначеність. Конституційні та конвенційні принципи, на яких базується гарантія кожному прав і свобод осіб та їх реалізація, передбачають правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано (абзац третій пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005). Принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища.

Наведене узгоджується із сталою практикою ЄСПЛ, яка знайшла своє відображення у справі «Звежинський проти Польщі», в якій Суд підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти конкретно і дуже послідовно (рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких суттєвих та основоположних принципів європейського права як «належне урядування» та «законні очікування».

Повертаючись до обставин справи, суд акцентує увагу, що відповідно до п.3 ч.1 постанови Кабінету Міністрів України від 18.03.2022 №314, було визначено обов`язок суб`єктів господарювання, які набули право на провадження господарської діяльності на підставі декларації, у разі відсутності відповідних дозвільних документів невідкладно, але не пізніше трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану звернутись та отримати відповідні дозвільні документи.

На переконання суду, хоча як на момент спірних правовідносин, так і на момент розгляду справи воєнний стан в України не припинений та не скасований, у позивача були законні очікування саме щодо строку не пізніше трьох місяців після настання події звернутись до відповідного органу та отримати дозвільні документи.

В той же час, постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2022 року №1020, визначено що подані до дня набрання чинності цією постановою суб`єктами господарювання декларації про провадження видів господарської діяльності, є дійсними протягом одного місяця з дня набрання чинності цією постановою. Протягом зазначеного строку суб`єкти господарювання для подальшого провадження такої діяльності повинні отримати відповідні ліцензії у порядку, строки та на умовах, що передбачені законодавством.

Суд враховує, що постанова Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2022 року №1020 набрала чинності 15.09.2022, відповідно до приписів ст.15 Закону №481/95-ВР, а для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

В свою чергу, ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального - не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Крім того, вже 31.10.2022 позивач отримав ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним № 2200010 від 31.10.2022 (а.с.61).

Аналізуючи наявність легітимної мети і пропорційність втручання держави у майнові права позивача за обставин, що склалися у цій справі, суд бере до уваги те, що держава не створила правового регулювання і фактичних умов, за яких господарська діяльність позивача у спірний період могла б бути законною, з огляду на його законні очікування щодо отримання дозвільних документів у строк не пізніше трьох місяців.

Отже, притягнення до відповідальності за таких умов не може бути визнане таким, що переслідує законну мету і є пропорційним.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 28 серпня 2018 року (справа № 802/2236/17-а).

Суд вважає, що у даній справі ним було надано вичерпну відповідь на всі питання, які входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних правовідносин як у матеріально-правовому, так і в процесуальному аспектах.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні ЄСПЛ від 19 квітня 1993 року у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути «почуті», тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами. Разом із цим, обов`язок суду обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 29 рішення ЄСПЛ від 9 грудня 2009 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

Беручи до уваги наведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, виходячи з наведених висновків в цілому, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 7500,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 03.04.2023 (а.с.8).

Відтак, керуючись приписами ст.139 КАС України, суд вважає за доцільне стягнути з за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» суму сплаченого судового збору у розмірі 7500,00 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 77, 120, 139, 241-246, 250, 255, 258, 263, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області про застосування фінансових санкцій від 13.12.2022 №10515/02-32-09-04/44882553.

Стягнути з за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» суму сплаченого судового збору у розмірі 7500,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ВСТ-ОЙЛ» (67663, Одеська область, Одеський район, с. Усатове, вул.Вернидуба, 9-В, );

Відповідач Головне управління ДПС у Вінницькій області (21028, м. Вінниця, Хмельницьке шосе, 7, код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Суддя Олена СКУПІНСЬКА