Справа № 300/3321/22
Суддя: Святецький Віктор Валентинович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/3321/22 пров. № А/857/5315/23
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Святецького В.В.

суддів Гудима Л.Я., Довгополова О.М.

з участю секретаря судового засідання Ханащак С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року у справі № 300/3321/22 (головуючий суддя Панікар І.В., м. Івано-Франківськ, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження, повний текст рішення складений 15 лютого 2023 року) за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

ПОСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову від 09.08.2022 № 314807 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 17000 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що оскаржувана постанова за № 314807 від 09.08.2022 року є незаконною, оскільки позивач у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні ЗУ «Про автомобільний транспорт», оскільки її транспортний засіб фактично на законних підставах використовувався її чоловіком, теж фізичною особою - підприємцем, у той час як за статтею 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт» відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт покладено виключно на автомобільного перевізника.

Рішенням від 15 лютого 2023 року Івано-Франківський окружний адміністративний суд у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ФОП ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В апеляційній скарзі позивачка зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що транспортний засіб позивачки використовувався в господарській діяльності її чоловіком - ФОП ОСОБА_2 , з яким водій транспортного засобу перебуває в трудових відносинах.

При цьому, транспортний засіб є приватною власністю позивачки та її чоловіка, а тому вони обоє мали законне право передавати керування ним іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційні документи на ці транспортні засоби.

Вважає, що оскільки апелянт у спірних правовідносинах не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», притягнення її до відповідальності за порушення вимог цього закону є протиправним.

З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

Відповідач подав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи позивача про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права. Просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційного суду заперечив вимоги апеляційної скарги за їх безпідставністю, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суд першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до щотижневого графіка проведення рейдових перевірок відділу державного нагляду (контролю) в Івано-Франківській області Укртрансбезпеки, затвердженого начальником відділу даної установи 18.07.2022, у період з 18.07.2022 по 24.07.2022 проводились перевірки на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на території відповідно до системи адміністративного-територіального устрою України: Івано-Франківської області (а.с.35).

Відповідно до направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) від 20.07.2022 № 013031 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів в м. Івано-Франківську, Івано-Франківська область: площадки ГВК, а/д Н-9; а/д Н-10; а/д Н-18; а/д Т-09-06; а/д Т-1417; а/д Р-18, а/д Р-20, а/д Р-24 (а. с. 36).

Під час рейдової перевірки був зупинений транспортний засіб марки MAN TGL 7/150, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 . Відповідно до наданих документів було встановлено, що автомобіль належить ОСОБА_1 .

За результатами перевірки складено акт № 324652 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.07.2022 (а.с.37), відповідно до змісту якого констатовано вчинення позивачем порушення, а саме - перевізник не забезпечив наявності у водія транспортного засобу, який перевозив вантаж, товарно-транспортної накладної або іншого передбаченого законодавством документа на вантаж, чим порушив вимоги статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій з актом № 324652 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 22.07.2022 ознайомився під особистий підпис (а. с. 37).

Відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Повідомлення за №21981/825.4/24-22 про виклик позивача для розгляду справи було направлено відповідачем поштою завчасно 26.07.2022, з викликом на 09.08.2022 з 10.00 до 12.00.

Відповідно до рекомендованого повідомлення №830 Укрпошти, вищевказане повідомлення про розгляд справи було відправлено позивачу та його було вручено 01.08.2022, тобто позивачка була належним чином та своєчасно проінформована про час та місце розгляду справи (а.с.38).

За результатами розгляду справи відносно ФОП ОСОБА_1 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 09.08.2022 №314807 за порушення вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», та відповідно до статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн (а.с.39).

Не погоджуючись з вказаною постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції керувався тим, що саме позивач як власник транспортного засобу повинна нести відповідальність за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у вигляді адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до змісту ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 8 вказаного Положення).

Відповідно п. 15 Порядку здійснення контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (надалі - Порядок № 1567), під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 48 Закону "Про автомобільний транспорт" автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З оскаржуваної постанови від 09.08.2022 №314807 вбачається, що адміністративно-господарська санкція застосована до позивачки в зв`язку з порушенням Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абзацом 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" (перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону).

У відповідності до ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Отже, відповідно до Закону України "Про автомобільний транспорт", суб`єктом порушення законодавства про автомобільний транспорт виступає саме автомобільний перевізник.

За визначеннями, наведеними у ст. 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення - це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

З матеріалів справи судами встановлено, що під час перевірки 22.07.2022 водій транспортного засобу надав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 на автомобіль MAN, де власником зазначена ОСОБА_1 , інших документів, які б свідчили про те, що транспортний засіб використовується іншою особою у водія не було.

З огляду на обсяг наданих під час здійснення перевірки доказів, відповідно до яких власником транспортного засобу є ОСОБА_1 представники відповідача дійшли правильного висновку про те, що остання здійснювала перевезення вантажу, внаслідок чого, саме вона і є суб`єктом відповідальності як перевізник у розумінні вищенаведених вимог Закону.

Аналогічна правова позиція викладено в постанові Верховного Суду від 19.03.2020 по справі №823/1199/17.

При цьому суд першої інстанції аргументовано спростував доводи позивача про те, що відповідальність у вигляді адміністративно - господарських санкцій повинен нести ФОП ОСОБА_2 , який, як її чоловік, використовував належний позивачці транспортний засіб у власній господарській діяльності з огляду на наступне.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрована фізичною особою-підприємцем. Основний вид її діяльності - роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами.

Більше того, згідно з пунктом 6.3 Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них, затвердженої наказом Міністерства Внутрішніх Справ України від 11.08.2010 року № 379, якщо власник транспортного засобу передав у встановленому порядку право користування і (або) розпорядження транспортним засобом іншій фізичній або юридичній особі (особам), то їм за письмовою заявою (додатки 1 і 2), поданою ними особисто або уповноваженим представником (за винятком випадків, коли в Центрі наявна інформація про анулювання таких повноважень), працівниками Центру оформляється і видається тимчасовий реєстраційний талон на період дії документа, який підтверджує право користування і (або) розпорядження транспортним засобом.

З аналізу вказаної норми слід дійти висновку, що у разі передачі права користування транспортним засобом фізичній або юридичній особі позивач повинна була звернутися до центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів за оформленням і видачею тимчасового реєстраційного документа на період дії документа, який підтверджує право користування транспортним засобом.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20.12.2018 року у справі № 804/8740/16.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що майно фізичної особи - підприємця, яке ним придбане і використовується в його підприємницькій діяльності з метою одержання прибутку, слід розглядати як особисту приватну власність відповідно до ст. 57 СК України, а не як об`єкт спільної сумісної власності подружжя, який підпадає під регулювання ст. ст. 60, 61 значеного Кодексу.

З огляду на наведені вище норми, факт користування транспортним засобом чоловіком позивачки - ФОП ОСОБА_2 не підтверджено належними та допустимими доказами, що спростовує твердження позивачки про використання такого транспортного засобу її чоловіком для здійснення перевезень вантажів.

А тому притягнення саме позивачки до відповідальності за порушення вимог ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» як перевізника у спірних правовідносинах колегія суддів вважає правомірним.

Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Інші, зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційних скарг їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року у справі № 300/3321/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В. В. Святецький
судді Л. Я. Гудим
О. М. Довгополов
Повне судове рішення складено 08.06.2023.