Справа № 145/156/23
Суддя: Вальчук В. В.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 145/156/23
Провадження № 2-а/145/10/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2023 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вальчука В. В. ,

при секретарі Крикливій М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Тиврів за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В :

30.01.2023 позивач звернувся до Тиврівського районного суду Вінницької області із адміністративним позовом до відповідача, який обґрунтував тим, що Постановою ЕАР 06437020 від 21.01.2023 на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. за перевищення дозволеної швидкості на 25 км/год. при дозволеній швидкості 50 км/год. рухався зі швидкістю 75 км/год. чим порушив вимоги ч.1 ст.122 КпАП України. Вказане правопорушення було зафіксоване за допомогою приладу TRUKAM ТС008385.

Вважає, що постанова ЕАР06437020 від 21.01.2023р. про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною та необгрунтованою та підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Так, 21.01.2023р. він дійсно на належному йому автомобілі Ореl Signum, д.н.з. НОМЕР_1 рухався в напрямку м. Львів, при цьому під час руху по населеному пункті Війтівці він знизив швидкість руху приблизно 45-50км/год. через погані погодні умови, а саме: щільний туман та невеликий дощ (мрячка). Під час руху біля стаціонарного поста патрульної поліції його автомобіль було зупинено. Патрульний, підійшовши до його автомобіля представився, однак прізвища його він не почув, номера жетона він також не бачив, оскільки на патрульному був плащ-накидка (дощовик) та повідомив йому, що він перевищив дозволену швидкість на 25 кілометрів, та показав йому прилад на якому була зазначена позначка 74 км/год. Він не погодився з ним та повідомив патрульному, що рухався зі швидкістю 45-50 км/год. принаймі таку швидкість показував спідометр автомобіля, а така різниця може бути через неправильне використання прибору, він має бути встановлений на стаціонарну підставку, а не тримати його в руках при вимірюванні швидкості. Патрульний погодившись з ним попросив надати йому для перевірки посвідчення водія, він передав йому його, він переглянув його та зробив якийсь запис в своєму телефоні після чого повернув йому його і він поїхав далі.

Вважає, що поліцейським порушений порядок, визначений КУпАП, щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, тому просить суд постанову ЕАР 06437020 від 21.01.2023 скасувати, справу закрити.

Ухвалою судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 22.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с.19).

23.03.2023 представником відповідача за довіреністю Рисюком П.В. подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач вимоги позивача вважає безпідставними, а також такими, що не підлягають задоволенню з з підстав вказаних у відзиві.

08.06.2023 у судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності в зв`язку з відрядженням.

Представник відповідача до судового засідання також не з`явився, у відзиві просить справу розглядати у його відсутності, просить суд при винесенні рішення врахувати відзив на позовну заяву та у позові відмовити у повному обсязі.

З урахування поданих сторонами заяв, суд, вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності не з`явившихся осіб та постановити процесуальне рішення на підставі наданих сторонами письмових доказів у справі.

Вивчивши позов, відзив на позов, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає адміністративний позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

З наявної в матеріалах справи копії постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР №6437020 від 21.01.2023, судом установлено, що 21.03.2023, о 10:16 год. ОСОБА_1 керуючи т/з в межах населеного пункту смт. Війтівці, А/Д 30 Стрий-Ізварине, 215 км, зі швидкістю 75 км/год., при дозволеній швидкості 50 км/год, чим перевищив швидкість на 25 км/год. Швидкість вимірювалась за допомогою приладу Трукам ТС008385, чим порушив п.12.4 ПДР України порушення швидкісного режиму в населених пунктах, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано до позивача адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с.17).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд прийшов до наступного висновку.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч.1 ст. 122 КУпАП ). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 33 КУпАП передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАПорган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив швидкісний режим, визначений п.12.4 ПДР України більш ніж на 25 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові поліцейський посилався лише на єдиний доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача в зоні дії дорожнього знаку населений пункт це здійснення вимірювання швидкості руху приладом TruCaM 8385.

Доказуючи правомірність винесеної постанови, відповідач надав суду роздруковану фотокартку лазерного вимірювача швидкості TruCаm ІІ серійний номер ТС008385 із зображенням автомобіля Ореl Signum, д.н.з. НОМЕР_1 на автодорозі М-30 км. та зазначенням швидкості 74 км/год. (а.с.38).

Дослідивши долучені відповідачем до відзиву фотознімки та відеофіксацію приладу TruCАМ ІІ ТС008385, яким здійснювалося вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, судом установлено, що вказані фотознімки та відеофіксація підтверджують вчинення позивачем правопорушення, оскільки на рухомий автомобіль Ореl Signum, д.н.з. НОМЕР_1 , наведено ціль та здійснено замір швидкості. В цей момент інших транспортних засобів на ділянці дороги, охопленої приладом не було. На фото приладу TruCam, серійний номер ТС008385, видно транспортний засіб та встановлено, що на трасі М-30 Стрий-Ізварине 215 км смт. Війтівці, вказаний автомобіль рухався зі швидкістю 74 км/год.

Щодо тверджень позивача ОСОБА_1 про те, що оскільки замір швидкості проводився працівником поліції, який тримав технічний прилад TruCam ІІ ТС008385 в руках, вібрація вказаного приладу могла дати більшу похибку, ніж це передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, є неприйнятними з огляду на те, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач також може бути встановлений на триногу. Зазначене підтверджується копією настанови з експлуатації TruCam LTI 20/20 (а.с.39) та копією листа Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (а.с.35).

Окрім того, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/26462, виданого ДП «Укрметртестстандарт» та яке дійсне до 02.11.2023, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів LTІ 20/20 TruCAM ІІ №ТС008385 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач (а.с.36).

Згідно вказаного свідоцтва, діапазон вимірювання швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимах ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год, ±1 % в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год.

Також можливість використання лазерного вимірювача швидкості транспортних засобів LTІ 20/20 TruCam ІІ виробництва «Laser Technology Inc», (США), підтверджується наявністю виданого 24.12.2020 Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 24.12.2020 №04/05/02-3560, термін дії якого до 21.12.2023 та який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES, визначеного п.5.1 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 (в режимі ECB, визначеному ДСТУ ISO/IES 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт). Дія вказаного експертного висновку поширюється на зразки об`єкта експертизи, зокрема із заводським номером ТС008385 (а.с.37).

Тому, враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що лазерний вимірювач швидкості TruCam ІІ LTI 20/20 ТС008385 засвідчує порушення швидкісного режиму є придатним до використання та конструктивно створений для тримання в руках під час вимірювань.

При цьому, суд звертає увагу, що наявна у приладу похибка ±2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год, при встановленій швидкості руху також не може поставити під сумнів наявність факту порушення позивачем ПДР, так як швидкість позивачем було перевищено на 25 км/год від допустимої в межах населеного пункту 50 км/год.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини 1статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема відеозапис події, фотокартки. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Судом установлено, що на підтвердження правомірності винесення постанови про адміністративне правопорушення ЕАР №6437020 від 21.01.2023 представником відповідача суду було надано відеозаписи з нагрудної камери поліцейського та відеореєстратора установленого у службовому автомобілі, який долучено до матеріалів справи разом з відзивом на позов.

Так, з досліджених у судовому засіданні відеозаписів із нагрудної камери поліцейського, ID реєстратора, які долучені представником відповідача до відзиву, вбачається, що 21.01.2023 за перевищення швидкості, працівником поліції був зупинений транспортний засіб марки Ореl Signum, д.н.з. НОМЕР_1 . Працівник поліції Гриник П.В. представився водію, яким виявився громадянин ОСОБА_1 , вказав причину зупинки та попросив пред`явити документи. В процесі розмови, позивач запитав у працівника поліції чому прилад TruCam не закріплений стаціонарно, а вимірювання швидкості здійснювалось з рук, на що працівник поліції відповів водію, що технічними характеристиками приладу дозволено використання його з рук, після чого, поліцейський перейшов до розгляду справи про адміністративне правопорушення, під час якого водій ОСОБА_1 повідомив, що знайомий з положеннями статті 268 КУпАП та ознайомлювати його не потрібно.

Також поліцейський продемонстрував водію запис із приладу TruCam та враховуючи зафіксоване порушення п.12.4 ПДР України, провів від імені органів Національної поліції, в межах наданих повноважень, розгляд справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із чим виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.122 КУпАП, з якою водій не погодився та попросив надіслати копію вищевказаною постанови на адресу його місця проживання. При цьому поліцейський вказав, що у випадку незгоди з його діями, позивач має право оскаржити їх у визначеному законодавством порядку.

Положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Судом установлено, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується доказами наявними в матеріалах справи, а поліцейським при складанні постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача були з`ясовані всі обставини справи, які мають істотне значення для вирішення справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Також, у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський здійснив розгляд справи на місці вчинення правопорушення в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; було здійснено дослідження доказу вчинено правопорушення запису з приладу TruCam, який також пред`являвся на ознайомлення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

З урахуванням наведеного суд дійшов до висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАР №6437020 від 21.01.2023 є правомірною, винесеною уповноваженою на те посадовою особою в межах та у спосіб визначених Конституцією та законами України, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справ, положення ч.ч. 4, 2 ст. 250 КАС України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.5, 9, 122, ч.1, 247, 251, 283, 284 КУпАП, ст.ст.9, 77, 162, 205, 229, 241-246, 255, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - відмовити.

Повний текст судового рішення виготовлено 12 червня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Вальчук В. В.