Справа № 240/4917/23
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/4917/23

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті заборгованості пенсії за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 в сумі 137310,70 грн;

- зобов`язати відповідача провести виплату заборгованості пенсії за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 в сумі 137310,70 грн за 12 місяців однією сумою, а решту суми виплачувати щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2019 по дату фактичної виплати заборгованої пенсії.

В обґрунтування позову зазначає, що має право на отримання коштів за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 в сумі 137310,70 грн, нарахованих Головним управлінням Пенсійного фонду в Житомирській області (далі - відповідач, ГУ ПФ) на виконання вимог рішення суду від 26.04.2022 у справі №240/36152/21, а також компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Ухвалою від 31.03.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову, оскільки спірні відносини між позивачем та ГУ ПФ вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення, а тому вирішення позовних вимог у даній справі лежить у площині виконання судового рішення у справі № 240/36152/21, і мають виконуватися відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", що не позбавляє права позивача оскаржувати дії державного виконавця.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII).

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.04.2022 прийнятим у справі № 240/36152/21 позов ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити перерахунок та виплату йому пенсію з 01 квітня 2019 року, відповідно до довідки Житомирського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки вих. № 4307 від 07.07.2021, з урахуванням вже здійснених виплат.

На виконання вищевказаного рішення суду відповідачем здійснено позивачу перерахунок пенсії та донараховано 137310,70 грн за період з 01.04.2019 по 30.06.2022 , однак не виплачено позивачу.

Як вказано у відзиві на позов, нарахована сума облікована та внесена до підсистеми Реєстр судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України, що наповнюється його територіальними органами та буде сплачена за рахунок коштів Державного бюджету в порядку черговості дати набрання законної сили рішення суду.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся із заявою, в якій просив ГУПФ виплатити нараховану доплату на виконання рішення суду та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Відповідач, листом від 23.12.2022 повідомив про відсутність підстав для задоволення його заяви, оскільки виплата різниці між попередньо обчисленим розміром пенсії та на виконання вищевказаного рішення суду буде проводитися в порядку черговості після виділення коштів на виплату заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання рішення суду.

Позивач, вважаючи порушеними свої права, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету визначає постанова Кабінету Міністрів України № 649 від 22.08.2018 (далі - порядок № 649).

Відповідно до пункту 2 порядку рішення - рішення суду, що набрали законної сили та видані або ухвалені після набрання чинності Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", на виконання яких стягувачу нараховано пенсію або щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці (надбавки, підвищення, компенсацію втрати частини доходу, грошову допомогу), що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету та залишаються невиплаченими, або рішення суду про стягнення коштів.

Нормами пунктів 4, 5 порядку № 649 визначено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника. Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України: документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника; копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа; розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

В контексті наведеного, слід відмітити, що застосування органами Пенсійного фонду України положень порядку не обмежує право позивача на отримання пенсії згідно з резолютивними частинами рішень суду, втім спірним питанням залишається виплата нарахованої суми в порядку черговості бюджетних асигнувань, згідно постанови Уряду.

У той час, слід зауважити, що нарахована позивачу сума доплати має бути виплачена за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому, проведення такої виплати не може бути здійснене за рахунок власних коштів Пенсійного фонду України, зокрема, територіального органу - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, а проводиться лише у разі наявності на це відповідних бюджетних асигнувань.

Як вже зазначалося, порядок № 649 визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, а тому враховуючи, що заборгованість з пенсійних виплат за періоди з 01.04.2019 по 30.06.2022 у розмірі 137310,70 грн утворилась внаслідок нарахування розміру пенсії позивачу безпосередньо на підставі рішень суду, застосування відповідачем норм порядку є правомірним.

Крім того, відповідач не заперечує наявність у нього обов`язку виплатити суму заборгованості по пенсії позивачу, а лише вказує на те, що вказана виплата буде здійснена відповідно до встановленої процедури, в порядку черговості відповідно до дати його надходження до ГУПФ.

Разом з тим, слід відмітити, що в адміністративних справах, спір у яких стосується соціального захисту під час війни вразливих груп населення, необхідно віднайти баланс між конституційною цінністю оборони, яка є суспільним (публічним) інтересом, у якому акумулюються індивідуальні права кожного, з одного боку, та метою законодавчого впорядкування отримання певного виду соціальної допомоги, з іншого боку.

Одним із важливих моментів для здійснення судового контролю правомірності дій і рішень суб`єктів владних повноважень є адекватна оцінка адміністративними судами заходів публічної влади (парламенту, глави держави, уряду, центральних органів виконавчої влади, спеціальних органів), які вживаються нею у воєнний час і які є необхідними для подолання збройної агресії російської федерації проти України, зокрема, щодо виділення/перерозподілу фінансових ресурсів для забезпечення заходів військового стану та проведення мобілізації. Такі фінансові заходи є необхідними, проте інколи вони можуть здаватися незвичними, неординарними і надмірними для мирного часу.

При цьому, враховуючи, що відповідач є територіальним органами виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він повинен враховувати приписи статті 116 Бюджетного кодексу України, які забороняють взяття бюджетних зобов`язань за відсутності відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків за відсутності бюджетних призначень, та Порядку, яким узгоджено механізм забезпечення виконання взятих на себе державою зобов`язань з приписами бюджетного законодавства.

Так, як вірно зазначає позивач, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019 у справі №640/5248/19 визнано протиправним та скасовано порядок № 649.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.11.2019 змінено шляхом викладення пункту 2 його резолютивної частини у наступній редакції: "Визнати протиправними та нечинними пункти 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 №649 "Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду".

Постановою Верховного Суду від 26.05.2021 рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.11.2019, з урахуванням внесених апеляційним судом змін, та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2020 у справі №640/5248/19 залишено без змін.

Аналіз викладено дає підстави для висновку, що пункти 1 та 2 порядку №649 втратили свою чинність починаючи з 22.07.2020.

З огляду на викладене, слід звернути увагу, що на момент виникнення спірних правовідносин дії ГУ ПФ відповідали пунктам 1 та 2 порядку № 649, з врахуванням періоду заборгованості. Крім того, іншого порядку здійснення виплат, зазначених у пункті 2 порядку №649 не визначено.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону № 1404-VIII визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1, пунктів 16, 18 частини 3 статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зауважити, що примусове виконання судових рішень, є виключно повноваженнями державної виконавчої служби, або, у випадках, передбачених Законом № 1404-VIII, приватних виконавців, а тому, на думку суду, вирішення звернутих позовних вимог до ГУПФ у даній справі, лежить в площині виконання судового рішення у справі № 240/18287/21, а тому повинно виконуватися відповідно до Закону № 1404-VIII, Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" від 02 червня 2016 року № 1403-VIII, що не позбавляє права позивача оскаржувати дії державного виконавця.

Враховуючи вищевикладене, позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, а тому в задоволенні позову належить відмовити.

Що стосується вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.04.2019 по дату фактичної виплати заборгованої пенсії, то відповідно статей 3, 4 Закону України № 2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться); виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць, тобто у відповідача обов`язок обчислення і виплати компенсації виникає у місяці виплата заборгованості за відповідний місяць.

Як вбачається з матеріалів справи заборгованість з виплати пенсії позивачу за періоди з 01.04.2019 по 30.06.2022 у розмірі 137310,70 грн відповідачем на даний час не виплачена, а тому у нього не виник і обов`язок обчислення і виплати компенсації, тобто на момент звернення до суду з позовом і прийняття рішення відсутнє порушення відповідачем прав позивача щодо обчислення та виплати цієї компенсації, а тому в задоволенні зазначеної вимоги належить відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7,Житомир,10003, код 13559341) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк