Справа № 620/5820/22
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/5820/22 Головуючий у 1-й інстанції: Скалозуб Ю.О.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасування рішення від 31.03.2022 № 64 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.12.2021.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06.09.2021 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.03.2022 № 64 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2022 про призначення з 24.12.2021 пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване в частині задоволення позовних вимог, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 21.03.2022 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви було додано паспорт, ідентифікаційний номер, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000, заяву про спосіб виплати пенсії, свідоцтво про народження дитини, трудову книжку (а.с. 99-101).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.03.2022 № 64 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (28 років). Управлінням у вказаному рішенні підтверджено страховий стаж ОСОБА_1 24 роки 11 місяців 25 днів. Зазначено, що період з 09.07.1979 по 01.12.1979 не зараховано до страхового стажу через нечіткий відтиск печатки. Всі інші періоди за наданими заявником документами до страхового стажу зараховані (а.с. 124).

Не погоджуючись із рішенням про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом про його скасування та зобов`язання призначити пенсію.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.08.2022 у справі №280/3827/22 відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог, зважаючи на те, що оскаржуване рішення визначеним ОСОБА_1 відповідачем - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області не приймалось, а отже і права позивача цим пенсійним органом не порушувались. В мотивувальній частині судового рішення зазначено про те, що за наданими відповідачем поясненнями встановлено, що рішення було прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області (а.с. 18-20).

Враховуючи вказане, ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з даним адміністративним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що причиною порушення прав та інтересів особи на належне соціальне забезпечення не можуть слугувати сумніви пенсійного органу щодо певних записів у трудовій книжці та відсутність інших підтверджуючих документів, при цьому, без повідомлення особи про такі сумніви або встановлені розбіжності, а також без надання особі додаткового часу задля можливості реалізації свого права і долучення додаткових документів, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.03.2022 № 64 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню. При цьому, зважаючи на те, що за наслідками звернення позивача із заявою про призначення пенсії вже було прийнято відповідне рішення і, як наслідок, електронна пенсійна справа сформована та передана за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, а також враховуючи, що позивач проживає в місті Запоріжжя, а встановлені судом обставини щодо можливих умов реалізації позивачем свого права на пенсію шляхом подання додаткових доказів, а також з метою більш швидкого та ефективного захисту прав особи у відносинах соціального захисту, суд першої інстанції вважав за необхідне зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2022 про призначення з 24.12.2021 пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства та доводам відповідача, що призвело до прийняття невірного рішення, судом порушено правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV(далі - Закон №1058-IV).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж мають право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи (стаття 8 Закону №1058-IV).

Так, частиною 1 ст. 26 Закону №1058-IV встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна, а відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

Так, дослідивши наявну в матеріалах справи копію трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що видана 16.07.1979 (а.с. 23-27, 109-117), встановлено, що позивач працювала:

- з 09.07.1979 по 01.12.1979 - на посаді оператора обчислюваних машин в Запорізькій машино-лічильній станції «Облсільгосптехніка»; 01.12.1979 зроблено запис про те, що професію оператор обчислювальних машин у подальшому іменувати як оператор обчислювальних машин 1 категорії;

- з 01.10.1986 27.09.1993 прийнята по переводу на посаду оператора І категорії в Інформаційно-обчислювальному центрі облагропрома;

- з 28.09.1993 по 23.10.1995 - на посаді продавця дрібного продажу в Торговому домі «Таврія»;

- з 27.03.1996 по 25.06.1998 - на посаді продавця 3 кат. магазину № 28 в АТПК «Ритм» відкритого типу;

- з 03.08.1998 по 30.06.2003 - на посаді прибиральниці приміщень в Філіалі Першого Українського Міжнародного банку;

- з 01.07.2004 по 30.09.2005 - на посаді прибиральниці в КП «Універс»;

- з 08.07.2009 по 27.07.2009 - на посаді продавця продовольчих товарів у відділі торгового магазину № 45 ЗФПП «РЕАРДУ»;

- з 19.05.2010 по 04.09.2012 - на посаді продавця непродовольчих товарів, з 01.02.2011 переведена на посаду касира торговельного залу, з 16.04.2012 переведена на посаду старшого касира торгового залу в ТОВ «Шиворіт-Навиворіт»;

- з 05.09.2012 по 30.06.2013 - на посаді старшого касира торгового залу у ФОП ОСОБА_2 по трудовому договору від 05.09.2012 № 5, що зареєстрований Харківським центром зайнятості 07.09.2012 та який знято з реєстрації 02.07.2013;

- з 01.07.2013 по 31.12.2016 - на посаді старшого касира торгового залу в ФОП ОСОБА_3 по трудовому договору від 01.07.2013 № 0, що зареєстрований Харківським центром зайнятості 05.07.2013 та який знято з реєстрації 05.01.2017;

- з 13.02.2017 по 09.11.2017 - отримувала допомогу по безробіттю в Шевченківському районному центрі зайнятості м. Запоріжжя.

З огляду на матеріали справи, початком трудової діяльності ОСОБА_1 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області вважає 01.10.1986, а тому страховий стаж позивача, на переконання територіального органу Пенсійного фонду України складає 24 роки 11 місяців 25 днів. При цьому, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зауважує, що немає правових підстав для врахування період роботи 09.07.1979 по 01.12.1979 через нечіткий відтиск печатки.

Таким чином, сторони визначають спірним період роботи позивача в Запорізькій машинолічильній станції «Облсільгосптехніка» з 09.07.1979 по 01.12.1979 (не зарахований період відповідно до оскаржуваного позивачем рішення) через нечіткий відтиск печатки.

Водночас, як вже було зазначено, орган Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області при розрахунку страхового стажу позивача початком роботи останньої вважає дату 01.10.1986, яка узгоджується із призначенням ОСОБА_1 на посаду оператора першої категорії по переведенню до Інформаційно-обчислювального центру облагропрому (запис №3 трудової книжки, а.с. 110). Тобто, спірним періодом у справі, що розглядається є період роботи позивача з 09.07.1979 по 01.10.1986, оскільки із викладених обґрунтувань позовної заяви слідує, що ОСОБА_1 безперервно працювала в цей період ж до звільнення з Інформаційно-обчислювального центру облагропрому 27.09.1993. Вказане позивач підтверджує копією трудової книжки пенсіонера ОСОБА_4 , яка працювала в спірний період разом із ОСОБА_1 . Так, у зв`язку зі спрощенням Запорізької машинолічильної станції Облсільхохтехніка (наказ №63 від 21.02.1986 «Про удосконалення інформаціно-лічильного обслуговування в Держагропромі УРСР) ОСОБА_4 30.09.1986 звільнена по переведенню в Інформаційно-обчислювальний центр Запорізького облагропрому за п. 5 ст. 36 КЗОТ УРСР (а.с. 21) та 01.10.1986 прийнята по переведенню до Інформаційно-обчислювального центру Запорізького облагропрому (а.с. 22).

В спірний період порядок ведення трудових книжок був передбачений положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 2.2 вказаної Інструкції у трудову книжку, зокрема, вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виробляються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: « 1984.05.01», у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; « 05.01.1984».

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору.

Запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 вказується, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер (пункт 2.26 Інструкції № 162).

Згідно з пунктом 2.27 Інструкції № 162 при переведеннях з одного підприємства до іншого за розпорядженням вищих органів, за погодженням між керівниками підприємств або за рішенням відповідних партійних та радянських органів, а також профспілкових та комсомольських організацій у графі 3 записується посилання на погодження або рішення цих органів та організацій.

Приклади: "Звільнений у зв`язку з переведенням на роботу в таке підприємство за розпорядженням такого міністерства, п. 5 ст. 29 КзпПр РРФСР".

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, в трудовій книжці позивача міститься запис про її прийняття на роботу до Запорізької машинолічильної станції Облсільхохтехніка 09.07.1979, проте відсутній запис про звільнення із вказаного підприємства по переведенню, що свідчить про порушення п. 2.27 Інструкції № 162 та втрату підстав можливості підтвердження страхового стажу особи лише за основним документом - трудовою книжкою.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що відсутність запису в трудовій книжці особи (відсутність запису про звільнення із підприємства по переведенню) є підставою для застосування Порядку №637, яким встановлено, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 17, 18 Порядку №637 також передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Однак, матеріали справи свідчать про відсутність будь яких інших доказів, які б у своїй сукупності дали змогу дійти висновку про наявність підстав для зарахування періоду роботи позивача із 09.07.1979 по 01.10.1986 до страхового стажу ОСОБА_1 .

Втім, слід також зазначити, що порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений у відповідному Порядку, що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, у редакції чинній на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії та прийняття оскаржуваного рішення (далі - Порядок №22-1).

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію, зокрема:

- уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування;

- повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

- надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

- видає особі або посадовій особі розписку із зазначенням дати прийняття заяви, переліку одержаних і відсутніх документів, строку подання додаткових документів для призначення пенсії та пам`ятку пенсіонеру (додаток 6);

- повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (п. 4.3 Порядку № 22-1).

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Пунктом 4.6 Порядку №22-1 визначено, що при підрахунку страхового стажу у період до 01 січня 2004 року до одержаної тривалості зазначеного стажу за кожним випадком звільнення додається один день.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати (п. 4.7 Порядку № 22-1).

Згідно з Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 №280, Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Відповідно до покладених на нього завдань веде реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі реєстр застрахованих осіб) та у складі зазначеного реєстру реєстр платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування (п. 4 Положення №280); здійснює контроль за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі страхові внески) та інших платежів, за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи (п. 7 Положення №280).

Відповідно, в ст. 58 Закону №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Права та обов`язки виконавчої дирекції Пенсійного фонду та її територіальних органів визначені ст. 64 №1058-ІV.

Відповідно в п. 5 ст. 45 Закону №1058-ІV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

У даній справі вбачається, що спірне рішення від 31.03.2022 № 64 про відмову у призначені пенсії за віком було винесено територіальним органом Пенсійного фонду у строк визначений п. 5 ст. 45 Закону №1058-ІV, після отримання заяви ОСОБА_1 21.03.2022 та без продовження строку для прийняття рішення та витребування у останньої додаткових документів для підтвердження права на пенсію за віком за ст. 26 Закону №1058-ІV, а саме щодо наявного страхового стажу у період 09.07.1979 по 01.10.1986, зважаючи на встановлені неточності або відсутність певних записів в трудовій книжці.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області приймаючи рішення про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 формально підійшло до вирішення наявного права особи на пенсію, оскільки не здійснило всіх можливих та достатніх дій, в межах прав, наданих пенсійним органам для недопущення порушення прав особи на соціальний захист у старості, наслідком такої бездіяльності відповідача стала відмова у призначенні позивачу пенсії за віком та обмеження її відповідного права, зокрема права на соціальних захист в старості, а також права на мирне володіння майном, передбаченого ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Верховний Суд у справі № 826/14837/16, розглянутій 31 березня 2020 року зазначив, що «пенсія за віком - це свого роду державний депозит» (примусовий та індивідуальний) кожної особи, який залежить від праці такої особи та підлягає безумовному поверненню державою в установленому розмірі протягом всього життя пенсіонера, крім випадків, що можуть бути встановлені законом. Особу можна позбавити як права на депозит, так і права на пенсію лише за добровільної відмови від цього виду власності.

Серед критеріїв, які повинні застосовуватись суб`єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб`єкта владних повноважень має прийматися обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не може слугувати причиною порушення прав та інтересів особи на належне соціальне забезпечення сумніви пенсійного органу щодо певних записів у трудовій книжці та відсутність інших підтверджуючих документів, при цьому, без повідомлення особи про такі сумніви або встановлені розбіжності, а також без надання особі додаткового часу задля можливості реалізації свого права і долучення додаткових документів, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31.03.2022 № 64 про відмову в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання призначити позивачу пенсію за віком з 24.12.2021 колегія суддів зазначає наступне.

Згідно пункту 4 частини 2 статті 245 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

При цьому, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням зазначеного, а також зважаючи на відсутність певних записів у трудовій книжці позивача при відсутності інших уточнюючих документів, що дають можливість стверджувати про наявність страхового стажу у спірний період, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог в цій частині шляхом зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.03.2022 про призначення з 24.12.2021 пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Щодо визначення органу, який має повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії, колегія суддів зазначає, що Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанов правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1 та від 16.12.2020 №25-1), передбачає можливість застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Так, згідно із пунктом 4.2 Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Відповідно до пункту 4.3 Порядку №22-1 створення та обробка документів здійснюється із накладенням кваліфікованого електронного підпису працівників, відповідальних за здійснення операцій.

Рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Зважаючи на те, що за наслідками звернення позивача із заявою про призначенні пенсії вже було прийнято відповідне рішення і, як наслідок, електронна пенсійна справа сформована та передана за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, а також враховуючи, що позивач проживає в місті Запоріжжя, а також з метою більш швидкого та ефективного захисту прав особи у відносинах соціального захисту, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зобов`язати вчинити відповідні дії саме Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову. Також, апеляційна скарга не містить посилань на обставини, передбачені статтями 317-319 КАС України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 127/3429/16-ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07.02.2023 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.