Справа № 461/1871/23
Суддя: Волкова Ю. Ф.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 461/1871/23
Провадження № 2-а/159/27/23
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 рокум.Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Волкової Ю.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6675535 від 13.03.2023.

1. Стислий виклад позиції сторін

1.1. Позовні вимоги мотивовані тим, що за змістом оскаржуваної постанови від 13.03.2023 ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - Кодекс) у зв`язку із тим, що він 13.03.2023 о 22:03 в селі Острів по вулиці Центральній керував транспортним засобом Kia Sportage, р.н. НОМЕР_1 (далі - ТЗ) та здійснив проїзд без зупинки на вимогу дорожнього знаку 2.2, чим порушив вимоги 20.2 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР) порушення правил руху через залізничний переїзд.

Позивач вважає оскаржену постанову протиправною, оскільки він правопорушення передбаченого частиною першою статті 123 Кодексу не вчиняв. Вказав, що дійсно у зазначену в постанові дату та час керував ТЗ Kia Sportage, р.н. НОМЕР_1 в селі Острів по вулиці Центральній. Перед залізничним переїздом він зупинився, виконуючи вимогу дорожнього знаку 2.2.Повідомив, що його ТЗ рухався в щільному потоці інших транспортних засобів в темну пору доби, а автомобіль інспектора рухався зустрічною смугою і здійснював розворот, що на думку позивача, враховуючи дорожню обстановку, не дало можливості інспектору поліції розгледіти момент його зупинки на вимогу дорожнього знаку 2.2. Проте, не зважаючи на його пояснення, проігнорувавши його бажання скористатись правовою допомогою, інспектор відділення поліції №2 (м. Сокаль) Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Славич А.І. виніс оскаржувану постанову.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАС №6675535 від 13.03.2023, яку вважає необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків інспектора фактичним обставинам.

1.2. Відзиву на позов відповідач суду не надав; жодних доказів на підтвердження або спростування відповідних обставин справи не надали.

2. Рух справи у суді; інші процесуальні дії у справі

Позовна заява надійшла до Галицького районного суду м. Львова 22.03.2023.

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 23.03.2023 матеріали позовної заяви передано на розгляд до Ковельського міськрайонного суду Волинської області.

Справа перебуває у провадженні судді Волкової Ю.Ф. із 19.04.2023.

Ухвалою суду від 24.04.2023 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 10.05.2023 після усунення позивачем недоліків, відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити із особливостями, передбаченими статтею 286 КАС України. Судовий розгляд справи призначено на 18.05.2023, відкладено на 09.06.2023 у зв`язку із заміною відповідача та встановлення строку для подачі відзиву.

Ухвалою суду від 18.05.2023 (за письмовою згодою позивача від 18.05.2023) замінено відповідача у даній справі на належного Головне управління Національної поліції у Львівській області, якому встановлено строк до 08.06.2023 для подачі відзиву на позов. Вказану ухвалу, копію позовної заяви з додатками, повістку про виклик до суду відповідач отримав 25.05.2023.

3. Встановлені судом обставини.

За змістом постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6675535 від 13.03.2023, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 123 Кодексу та зазначено, що 13.03.2023 о 22:03 в селі Острів по вулиці Центральній він керував транспортним засобом Kia Sportage, р.н. НОМЕР_1 та здійснив проїзд без зупинки на вимогу дорожнього знаку 2.2, чим порушив вимоги 20.2 ПДР.

ОСОБА_1 не погодився із вказаною постановою і оскаржив її до суду.

4. Застосовані норми права; мотиви їх застосування.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих правил.

У пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (рішення у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007) особа, яка володіє чи керує автомобілем підпадає під дію спеціальних правил, оскільки використання транспортного засобу є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті хто реалізував своє право володіти автомобілем, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Контроль за дотриманням Правил дорожнього руху в силу статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» покладено на органи поліції.

У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративне правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративного стягнення та забезпечує їх виконання.

Згідно із статтею 258 Кодексу та пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджені наказом МВС України №1395 від 07.11.2015, поліцейський виносить постанову у справі на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу.

Відповідно до пункту 10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Диспозиція частини першої статті 123 Кодексу передбачає відповідальність зокрема за порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті.

Відповідно до пункту 20.2. ПДР під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Позивач, оскаржуючи постанову про притягнення його до відповідальності, заперечує допущення ним порушень ПДР, за які визначена відповідальність частиною першою статті 123 Кодексу, адже на підтвердження події та складу адміністративного правопорушення до постанови не додано жодного доказу; стверджує, що він під`їжджаючи до переїзду, зупинився виконуючивимогу дорожнього знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено». Однак на думку позивача, інспектор поліції, який рухався зустрічною смугою і здійснював розворот, через дорожню обстановку (темна пора доби, щільний потік транспортних засобі) не роздивився момент зупинки ТЗ позивача перед залізничним переїздом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV Кодексу.

Відповідно до статті 280 Кодексу орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративнеправопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 222 Кодексу органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема визначені частиною першою статті 123 Кодексу.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами частини першої статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно із пунктом 8 частини першої статті 23 цього ж Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Окрім того, частиною другою статті 283 Кодексу визначено загальні вимоги до постанови про накладення адміністративного стягнення, яка має містити інформацію щодо особи правопорушника та обставин скоєння нею правопорушення.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 Кодексу, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 Кодексу встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 Кодексу закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 Кодексу, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до частини першої статті 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтям 283, 284 КпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Як встановлено судом, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення у даній справі є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху. Проте, зазначена постанова є предметом оскарження, тому остання не може розглядатися як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Жодного іншого доказу про наявність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи в розумінні статті 251 Кодексу відповідач суду не надав. Про існування таких доказів в оскарженій постанові не значиться.

Також, на виконання покладеного на суб`єкта владних повноважень обов`язку доказування у даній категорії спорів, відповідач не надав суду показань свідків, жодних письмових, речових, електронних доказів, висновків експертів.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному прав, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Враховуючи, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність постанови серії ЕАС №6675535 від 13.03.2023, оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 123 Кодексу підлягає скасуванню.

Згідно із пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

5. Щодо судових витрат.

Частиною першою статті 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при подачі адміністративного позову сплачено судовий збір в сумі 536,80 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області в користь позивача понесені судові витрати в сумі 536,80 грн.

Керуючись пунктом 3 частини першої статті 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 19, 139, 205, 241-246, 286 КАС України, суд,

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАС №6675535 від 13.03.2023, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 123 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у виді у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області в користь ОСОБА_1 536,80 грн. (п`ятсот тридцять шість грн 80 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його отримання.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач - Головне управління Національної поліції у Львівській області, , Львівська область, місто Львів, площа Генерала Григоренка, 3.

Повний текст судового рішення складено 09.06.2023.

Головуючий:Ю. Ф. Волкова