Справа № 580/3071/23
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 червня 2023 року Справа № 580/3071/23

м. Черкаси

Суддя Черкаського окружного адміністративного суду Кульчицький С.О., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021 протиправною;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати донарахованої частини пенсії - 30.06.2021.

Ухвалою від 01.05.2023 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду доказів сплати судового збору.

На виконання вказаної ухвали позивач надав докази сплати судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Розглянувши подані позивачем докази та матеріали позовної заяви, суддя встановив наступне.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Абзацом першим частини 2 ст. 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суддя зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у справі №240/12017/19 висловив правову позицію, згідно з якою для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Питання, пов`язані із здійсненням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати врегульовані Законом України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати від 19.10.2000 №2050-111 (далі Закон № 2050-111) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі Порядок №159).

Згідно статей 1, 2 Закону № 2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Стаття 3 Закону №2050-111 передбачає, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Згідно статті 4 Закону №2050-111 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Отже основною умовою для виплати громадянам компенсації, що передбачена статтею 2 Закону №2020 та Порядком №159 є порушення встановлених законодавством строків виплати нарахованих доходів.

Суддя встановив, що виплата доплати пенсії позивача за 2016-2021 роки здійснювалася до повного погашення заборгованості - до червня 2021 року включно, отже кінцевий термін шестимісячного строку звернення до суду з позовом щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів за червень 2021 року збіг в грудні 2021 року.

Позивач звернувся до суду 25.04.2023, тобто з пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

До позовної заяви представник позивача додав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду в якій зазначив, що позивачу у період з 01.01.2019 по 30.06.2021 щомісяця окремою сумою виплачувалась різниця між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого пункту Постанови №103, та місячним розміром отриманої особою пенсії. Станом на 01.07.2021 виплата заборгованості проведена в повному обсязі, а отже з порушенням строків виплати. Відповідач не здійснив не нарахував та не виплатив компенсацію по втраті частини доходів, тобто не вчинив дії до наступного часу і тільки дотримуючись рівності перед законом можуть бути відновлені права позивача шляхом надання доступу до правосуддя. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Представник позивача, посилаючись на висновки Верховного Суду в постанові від 17.11.2021 у справі №460/4188/20 вказала, що саме з моменту отримання листа-відповіді пенсійного органу розпочався перебіг строку, передбаченого ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення позивача до суду із зазначеними ним позовними вимогами.

Щодо викладених у заяві доводів представника позивача, суддя зазначає таке.

Предметом даного спору є нарахування та виплата позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Виплата доплати пенсії позивача за 2016-2017 роки здійснювалася до повного погашення заборгованості - до червня 2021 року включно, отже кінцевий термін шестимісячного строку звернення до суду з позовом щодо нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів за червень 2021 року збіг в грудні 2021 року.

Позивач звернувся до суду з пропуском шестимісячного строку звернення до суду. Доказів поважності пропуску вказаного строку до суду не надав.

Посилання представника позивача на те, що об`єктивна можливість звернення з даним позовом до суду виникла після надання Верховним Судом правової позиції, викладеної у постанові 21.09.2022 у справі №16/1627/18 суд вважає необгрунтованим, оскільки вказані обставини в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України не є поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Згідно із частиною 2 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Розглянувши заяву позивача про усунення недоліків та додані до нього матеріали, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків позовної заяви.

Керуючись статтями 5, 8, 121, 159, 160, 168, 169, 241, 293, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя,

УХВАЛИВ:

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви.

Надати ОСОБА_1 для усунення вказаних вище недоліків позовної заяви строк тривалістю п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

У разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде повернута позивачеві.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ