Справа № 160/10898/23
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Ніколайчук С.В.
Дніпровський апеляційний суд звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Департаменту державної виконавчої служби міністерства юстиції України, у якій просить:
- скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни від 21.04.2023 та постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни від 08.05.2023, що винесені у виконавчому провадженні ВП № 68410349 про накладення штрафу.
На думку позивача, виконання рішення суду можливе шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України суми коштів з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів», оскільки суддя ОСОБА_1 відрахована зі штату Дніпровського апеляційного суду у зв`язку з виходом у відставку.
Таким чином, постанови про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 68410349 просить визнати протиправними та скасувати.
Ухвалою від 01 червня 2023 року суд відкрив провадження у справі а правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 05 червня 2023 року о 14:00 год.
На виконання вимог ухвали від 01 червня 2023 року відповідач надав відзив на позовну заяву, де зазначив, що Законом України «Про виконавче провадження» прямо передбачені повноваження державного виконавця на винесення постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення, які встановлені з метою здійснення достатніх дій для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов.
Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача надав до суду клопотання про розгляд справи в письмовому провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно із ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на приписи ч. 1 ст. 205, ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за можливе здійснити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі доказами.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив таке.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі № 160/15370/20 позовну заяву задоволено частково. Визнано протиправними дії Дніпровського апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року із застосуванням обмеження нарахування у сумі 570513,46 грн. Зобов`язано Дніпровський апеляційний суд провести нарахування та виплату суддівської винагороди судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", виходячи з базового розміру посадового окладу судді апеляційного суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті за період з 18 квітня 2020 року по 28 серпня 2020 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року апеляційну скаргу Дніпровського апеляційного суду задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року у справі №160/15370/20 в частині задоволених вимог щодо визнання протиправними дій Дніпровського апеляційного суду щодо нарахування та виплати судді Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_1 суддівської винагороди за період з 18.04.2020 по 28.08.2020 із застосуванням обмеження в сумі 570513,46 грн скасовано та в цій частині прийнято нову постанову про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року по справі №160/15370/20 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 29 вересня 2021 року постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2021 року у справі №160/15370/20 - скасовано, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23 лютого 2021 року - залишено в силі.

Дніпропетровським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист від 22.11.2021 року.

31.01.2022 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження № 68410349 за виконавчим листом № 160/15370/20.

15.09.2022 року та 24.10.2022 року державний виконавець вимогами просив повідомити про стан виконання рішення суду, з виконання виконавчого листа № 160/15370/20.

Дніпровський апеляційний суд листом від 05.12.2022 року № 4.4-22/19/2022 просив відстрочити виконання судового рішення від 24.12.2020 року у справі № 160/15370/20 на період воєнного стану на території України.

16.02.2023 Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з заявою про зміну способу та порядку виконання виконавчого листа № 160/15370/20 від 22.11.2021 року, у якій просив змінити спосіб та порядок виконання виконавчого листа № 160/15370/20.

Ухвалою від 15.03.2023 року у задоволенні заяви головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни про зміну способу порядку виконання судового рішення у справі №160/15370/20 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду, Державної судової адміністрації України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

20.03.2023 року за вих № 68410349 державний виконавець надіслав до боржника вимогу про повідомлення про стан виконання рішення суду з виконання виконавчого листа № 160/15370/20.

Листом від 10.04.2023 року № 04.2-33/129/2023 Дніпровський апеляційний суд повідомив, що виконання рішення суду з виконання виконавчого листа № 160/15370/20 не можливе, оскільки виконання судових рішень, ухвалених на користь суддів, здійснюється із законодавством України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень суддів на користь суддів і працівників апаратів суддів», головним розпорядником якої є Державна судова адміністрація України у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

21.04.2023 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняв постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 5100,00 грн.

08.05.2023 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України прийняв постанову про накладення штрафу за невиконання рішення суду у розмірі 10200,00 грн.

23.05.2023 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав до Національної поліції України подання про кримінальне правопорушення за фактом умисного невиконання посадовими особами Дніпровського апеляційного суду вимог виконавчого листа № 160/15370/20 від 22.11.2021 року.

25.05.2023 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 68410349 на підставі п.11 частини першої ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач, вважаючи постанови про накладення штрафу від 21.04.2023 року та від 08.05.2023 року протиправними та необґрунтованими, з підстав не можливості виконання виконавчого листа № 160/15370/20, звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, доводам позивача, викладеним в позовній заяві, та доводам відповідача, викладеним в відзиві на позов, суд врахував такі норми чинного законодавства, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин, та релевантні їм джерела права.

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (пункт перший частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно із частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини третьої статті 18 вказаного Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За приписами статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

З приведених вище норм чинного законодавства можна зробити висновок, що державний виконавець за невиконання (повторне невиконання) рішення, має право винести постанову про накладення штрафу на боржника лише при умові невиконання ним рішення без поважних причин.

З матеріалів справи видно, що Дніпровський апеляційний суд листами від 05.10.2022 № 04.2-33/187/2022, від 10.11.2022 №04.2-33/219/2022 повідомив відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про те, що виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 23.02.2021 у справі № 160/15370/20 є об`єктивно неможливим через визначений у рішенні спосіб виконання. Також листом від 22.07.2022 № 11-6223/22 Державною судовою адміністрацією України відмовлено Дніпровському апеляційному суду відкриття асигнувань за КЕКВ 2800 «Інші видатки» для виконання рішень судів на користь суддів у відставці.

Відповідно до частини 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлені гарантії держави щодо виконання судових рішень, боржниками за якими є державні органи.

Згідно із частинами першою та другою статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Разом із заявою стягувач подає до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (надалі - Порядок № 845).

Пунктом 3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМ України від 03 серпня 2011 року № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно із п.26 Порядку № 845, безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Приписами п.33 Порядку № 845 у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг - коли судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у п. 6 Порядку № 845, орган Казначейства для виконання рішень про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з п.п.1 п.47 Порядку № 845 для безспірного списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів відповідно до ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Відповідно до ст. 43 Бюджетного кодексу України в Україні застосовується казначейська форма обслуговування Державного бюджету України, яка передбачає здійснення управлінням Казначейства: 1) операцій з коштами державного бюджету; 2) розрахунково-касового обслуговування розпорядників бюджетних коштів; 3) контролю бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень, прийнятті зобов`язань та проведення платежів; 4) бухгалтерського обліку та складання звітності про виконання державного бюджету.

Отже, на виконавчі документи, за якими боржником є державний орган, поширюється дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та постанова Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845, якою затверджено Порядок виконання рішень та стягнення коштів з державних та місцевих бюджетів або боржників.

Згідно із правової позиції Верховного Суду України, викладеної постанові від 08.07.2015 у справі №3-316гс15, державні виконавці не мають законних підстав проводити будь-яке списання коштів за виконавчими документами у справах, в яких боржниками є державні органи. Стягувачам обхідно подавати такі документи безпосередньо до органів Казначейства.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем.

Аналізуючи зміст наведених законодавчих норм та з урахуванням матеріалів справи суд приходить до висновку, що відповідачем при прийнятті спірної постанови в межах виконавчого провадження порушено норми Законів України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та «Про виконавче провадження», а також Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2011 року № 845.

В даному випадку рішення Дніпропетровського кружного адміністративного суду від 22.11.2021 у справі № 160/15370/20 підлягає виконанню органами Державного казначейства України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 зі справи "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду". У рішенні від 17.05.2005 зі справи "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії параграфу 1 статті 6 Конвенції. Затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції ("Іммобільяре Саффі проти Італії", заява № 22774/93, § 74, ЄСПЛ 1999-V).

Зважаючи на вище наведене, виконавчий лист, виданий на виконання рішення суду від 22.11.2021 у справі № 160/15370/20 про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган, а стягувачем - фізична особа, підлягає виконанню органом Казначейської служби в порядку, визначеному Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» навіть якщо боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства.

Таким чином, оскільки відповідач належними доказами не спростував доводи позивача та не довів законність винесення оскаржуваних постанов про накладення штрафу від 21.04.2023 року та від 08.05.2023 року, позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із частиною другою статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Враховуючи відсутність таких заходів, судовий збір з відповідача стягненню не підлягає.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України,на підставі Закону України Про виконавче провадження, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Дніпровського апеляційного суду (49030, м. Дніпро, вул. Харківська, 13, ) до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001 м. Київ, вул. Городецького, 13, ) про визнання протиправними дії та скасування постанови про накладення штрафу - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни від 21.04.2023 та постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни від 08.05.2023, що винесені у виконавчому провадженні ВП № 68410349 про накладення штрафу.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук