Справа № 300/991/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2023 р. справа № 300/991/23

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Боршовський Т.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення № 79 від 09.02.2023, зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся 10.03.2023 до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) та Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач 2, ГУ ПФУ в Рівненській області), в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 79 від 09.02.2023 про відмову у призначенні пенсії позивачу; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі ім.Руднєва у 1985 році та з 01.01.1992 по 25.12.1997 та період проходження строкової військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи та 01.02.2023 звернувся до сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності, за результатом розгляду якої ГУ ПФУ в Рівненській області прийняло рішення № 79 від 09.02.2023 про відмову позивачу в призначенні пенсії. Відповідачем не зараховано до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983, роботу в колгоспі у 1985 році та в період з 01.01.1992 по 25.12.1997. ОСОБА_1 вважає рішення № 79 від 09.02.2023 протиправним, оскільки позивачем подано пенсійному органу трудову книжку, яка підтверджує необхідний стаж роботи, який дає право на призначення пенсії по інвалідності. Позивач вказав на те, що відповідач 2 протиправно не зарахував до страхового стажу період проходження строкової військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983 лише через відсутність в трудовій книжці інформації про дату видачі військового квитка. Також не зараховано до страхового стажу періоди роботи позивача в колгоспі у 1985 році та з 01.01.1992 по 25.12.1997, оскільки в архівній довідці № С64/04-01 від 31.01.2023 є некоректний запис за 1985 рік, а за період з 01.01.1992 по 25.12.1997 відсутні відомості про встановлений мінімум і фактично відпрацьовані дні, а також довідка про перейменування колгоспу. Позивач зазначив, що записи в трудовій книжці підтверджують факт проходження військової служби та роботи в колгоспі ім. Руднєва. При цьому, ОСОБА_1 не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення його трудової книжки, а тому неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення ОСОБА_1 права на отримання пенсії по інвалідності.

Ухвалою суду від 14.03.2023 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статей 160 та 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків. Позивач у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки.

Ухвалою від 27.03.2023 суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

12.04.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов лист ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 0900-0903-7/16027 від 11.04.2023, до якого долучено належним чином засвідчені копії документів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 32-54).

14.04.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Івано-Франківській області № 0900-0903-8/16165 від 11.04.2023 на позовну заяву. Так, представник відповідача 1 зазначив, що на дату звернення ОСОБА_1 до сервісного центру Пенсійного фонду України із заявою від 01.02.2023 про призначення пенсії по інвалідності, страховий стаж позивача складав 9 років 4 місяці 19 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до статті 32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки необхідний страховий стаж має становити не менше 14 років. Представник відповідача 1 вказав на те, що відповідно до статті 56 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі членства в колгоспах. При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю. Основним документом про трудову діяльність членів колгоспу є трудова книжка колгоспника, в яку вносились відомості про трудову участь колгоспника в громадському господарстві: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі, його виконання. Так, в трудовій книжці позивача зазначено, що ОСОБА_1 прийнятий на роботу ковалем в дільничу бригаду колгоспу ім. Руднєва у період з 01.04.1985 по 25.12.1997, однак у записі про прийняття не зазначено на підставі чого внесено запис (документ, його дата і номер). В архівній довідці № С64/04-01 від 31.01.2023 двічі зазначено 1985 рік, а тому така довідка потребує заміни. Щодо періоду роботи позивача в колгоспі з 01.01.1992 по 25.12.1997, то в архівній довідці № С64/04-01 від 31.01.2023 відсутні відомості про встановлений мінімум і фактично відпрацьовані дні. Що стосується періоду проходження ОСОБА_1 військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983, то такий період не враховано позивачу до страхового стажу, оскільки до заяви про призначення пенсії не було долучено військовий квиток, а записи у трудовій книжці здійснені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. Таким чином, ГУ ПФУ в Рівненській області правомірно прийняло рішення № 79 від 09.02.2023 про відмову позивачу в призначенні пенсії. Представник відповідача 1 просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 57-60).

ГУ ПФУ в Рівненській області правом на подання відзиву на позов не скористалось. Ухвалу про відкриття провадження від 27.03.2023 доставлено 27.03.2023 до електронного кабінету відповідача 2.

Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю 2 групи, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за № 217475 від 19.12.2022, виданою Івано-Франківським міським бюро медико-соціальної експертизи (а.с. 15).

01.02.2023 позивач звернувся через веб-портал до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії по інвалідності. До заяви додано: паспорт громадянина України НОМЕР_1 (а.с. 38-42); довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру (а.с. 43); довідку до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за № 217475 від 19.12.2022 (а.с. 44-45); трудову книжку серії НОМЕР_2 (а.с. 46-50); витяг з реєстру територіальної громади про місце реєстрації (а.с. 51); архівну довідку від 31.01.2023 № С65/04-01 (а.с. 52); архівну довідку від 31.01.2023 № С66/04-01 (а.с. 53); архівну довідку від 31.01.2023 № С64/04-01 (а.с. 54).

09.02.2023 ГУ ПФУ в Рівненській області прийняло рішення № 79 про відмову в призначенні пенсії. Рішення відповідача 2 від 09.02.2023 № 79 про відмову в призначенні пенсії мотивоване тим, що загальний страховий стаж позивача становить 9 років 4 місяці 19 днів. До страхового стажу не зараховано: період військової служби згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.03.2000, запис № 3, оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: відсутня повна інформація щодо дати видачі військового квитка, військовий квиток у матеріалах пенсійної справи відсутній; періоди трудової діяльності згідно архівної довідки від 31.01.2023 № С64/04-01 робота в колгоспі у 1985 році 292 вихододні, оскільки запис зроблено некоректно 1985 рік, запис потребує уточнення; періоди трудової діяльності з 01.01.1992 по 25.12.1997 робота в колгоспі, оскільки в архівній довідці від 31.01.2023 № С64/04-01 відсутні дані про встановлений мінімум і фактично відпрацьовані дні, відсутня історична довідка про перейменування колгоспу. Відмовлено в призначенні пенсії за віком через відсутність необхідного страхового стажу 14 років (а.с. 34).

Листом № 0900-0209-8/6580 від 15.02.2023 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області направлено позивачу рішення про відмову в перерахунку пенсії від 09.02.2023 № 79 (а.с. 33).

Вважаючи протиправним рішення ГУ ПФУ в Рівненській області № 79 від 09.02.2023 про відмову у призначенні пенсії, представник позивача звернувся з цим позовом до суду, в якому просить суд зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи в колгоспі ім.Руднєва у 1985 році та з 01.01.1992 по 25.12.1997 та період проходження строкової військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983.

При прийнятті рішення суд керується такими правовими нормами та мотивами:

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Умови призначення пенсії по інвалідності визначені статтею 30 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з частиною першою статті 30 Закону № 1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 30 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп: від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 38), а тому на час звернення до органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії від 01.02.2023 позивач досяг віку 59 років 9 місяців.

Таким чином для призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності необхідна наявність страхового стажу не менше 14 років.

Щодо дотримання умов закону для призначення пенсії по інвалідності в частині достатності страхового стажу, то судом встановлено таке.

Згідно рішення ГУ ПФУ в Рівненській області № 79 від 09.02.2023 про відмову в призначенні пенсії загальний страховий стаж позивача становить 9 років 4 місяці 19 днів. До страхового стажу не зараховано: період військової служби згідно записів трудової книжки серії НОМЕР_2 від 21.03.2000, запис № 3, оскільки записи до трудової книжки внесені з порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, а саме: відсутня повна інформація щодо дати видачі військового квитка, військовий квиток у матеріалах пенсійної справи відсутній; періоди трудової діяльності згідно архівної довідки від 31.01.2023 № С64/04-01 робота в колгоспі у 1985 році 292 вихододні, оскільки запис зроблено некоректно 1985 рік, запис потребує уточнення; періоди трудової діяльності з 01.01.1992 по 25.12.1997 робота в колгоспі, оскільки в архівній довідці від 31.01.2023 № С64/04-01 відсутні дані про встановлений мінімум і фактично відпрацьовані дні, відсутня історична довідка про перейменування колгоспу (а.с. 34).

Згідно з статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Такий порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 21.03.2000, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 03.07.1980 по 07.05.1981 працював в Горохолинському заводоуправлінні на посаді пресовщика; з 17.05.1981 по 12.05.1983 проходив військову службу в радянській армії; з 01.11.1983 по 15.03.1985 працював в Богородчанській міжгосподарській шляхово-госпрозрахунковій дільниці на посаді водія; з 01.04.1985 по 25.12.1997 працював колгоспі імені Руднєва на посаді коваля в дільничій бригаді; з 01.07.2000 по 02.09.2002 працював в МПП «Аглобуд» на посаді муляра, штукатура, плиточника; з 24.08.2018 по 27.12.2019 працював в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Окко-Рітейл» на посаді молодшого оператора АЗС (а.с. 9-10).

Що стосується періоду проходження ОСОБА_1 військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983, то суд вказує на таке:

Відповідно до підпункту "в" абзацу 3 статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

З огляду на зміст рішення ГУ ПФУ в Рівненській області № 79 від 09.02.2023 до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період проходження військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983, оскільки в записі трудової книжки про період служби не вказано дату видачі військового квитка, а військовий квиток відсутній.

Суд зазначає, що на час проходження позивачем військової служби, була чинною Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.07.1974 № 162 (далі - Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округа, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1 Інструкції № 162).

Згідно з абзацами другим, третім пункту 2.2. Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Відповідно до пункту 2.3. Інструкції № 162 усі записи трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується " 1984.05.01", в трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; " 05.01.1984". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів.

Згідно з підпунктом "а" пункту 2.17 Інструкції № 162 до трудової книжки за місцем роботи вносяться окремим рядком з посиланням на дату, номер і найменування відповідних документів наступних документів такі записи: про час служби у складі Збройних Сил СРСР, в органах Комітету державної безпеки СРСР і Міністерства внутрішніх справ СРСР, у всіх видах охорони, на яку поширюється законодавство про працю і державне соціальне страхування із зазначенням дати призову (зарахування) і дати звільнення зі служби.

Таким чином, пункт 2.17 Інструкції № 162 містить вимоги щодо записів у трудовій книжці про період військової служби, які передбачають обов`язкове зазначення дати призову (зарахування) і дати звільнення зі служби.

Так, згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 21.03.2000, копія якої наявна в матеріалах справи, позивач з 17.05.1981 по 12.05.1983 проходив військову службу в радянській армії. Вказаний запис має обов`язкову інформацію про дату призову (зарахування) - 17.05.1981 і дату звільнення зі служби - 12.05.1983. Такий запис в трудовій книжці здійснений на підставі військового квитка серії НОМЕР_3 .

Щодо дати видачі військового квитка, то суд звертає увагу на те, що Інструкція № 162 не передбачає наслідків для особи, на яку оформлено трудову книжку, за порушення порядку ведення такої трудової книжки.

Також відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301 відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, яка зазнала такого порушення, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Отже, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пільгової пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17.

До позовної заяви представник позивача долучив копію військового квитка ОСОБА_1 серії НОМЕР_3 від 06.04.1981, серія та номер якого збігається з серією та номером військового квитка, на підставі якого здійснено запис в трудовій книжці серії НОМЕР_2 про військову службу позивача. Так, військовий квиток серії НОМЕР_3 від 06.04.1981 містить відомості, якими підтверджено період проходження ОСОБА_1 військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983 (а.с. 11-12).

За вказаних обставин, мотиви незарахування ГУ ПФУ в Рівненській області до страхового стажу періоду проходження позивачем військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983 носять формальний характер. З огляду на вказані вище положення Інструкції, важливим для врахування відповідного періоду роботи особи до її страхового стажу, що дає право на пенсію, є наявність відповідних записів в трудовій книжці щодо військової служби, а не якість оформлення такої трудової книжки. При цьому, пенсійний орган у разі сумнівів у достовірності запису в трудовій книжці серії НОМЕР_2 щодо періоду проходження позивачем військової служби, мав можливість витребувати в ОСОБА_1 військовий квиток серії НОМЕР_3 від 06.04.1981 або звернутися до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України із запитом про надання інформації про період проходження позивачем військової служби, однак таких дій не вчинив.

За вказаних обставин, період проходження ОСОБА_1 військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача.

Щодо спірного періоду роботи позивача в 1985, 01.01.1992-25.12.1997 в колгоспі ім.Руднєва, то суд вказує на таке.

Відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Також, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Порядок ведення трудових книжок колгоспників врегульований Основними положеннями про порядок видачі та ведення трудових книжок колгоспників, які затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 за №310, та чинних на час розгляду справи (далі - Основні Положення).

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Також встановлений взірець трудової книжки колгоспника, відповідно до якого трудова книжка колгоспника містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" - відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" - встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

З огляду на зміст вищевказаних положень, які були чинні на час виникнення спірних правовідносин, передбачено дві форми роботи особи в колгоспі: шляхом прийняття в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводився загальними зборами колгоспників за поданням правління; за трудовими договорами фахівців та інших працівників, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (тобто без членства в колгоспі).

Таким чином, трудова книжка колгоспника заводилася лише щодо членів колгоспів та була основним документом про трудову діяльність таких осіб. Також вимоги про встановлення в колгоспі мінімуму трудової участі в громадському господарстві та виконання такого мінімуму стосувались лише членів колгоспу і такі відомості підлягали внесенню до трудових книжок колгоспників.

В спірному випадку, згідно записів в трудовій книжці серії НОМЕР_2 , копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач: з 01.04.1985 прийнятий на роботу в колгосп імені Руднєва на посаду коваля в дільничій бригаді; з 25.12.1997 звільнений з роботи, згідно поданої заяви за власним бажанням на підставі. Запис про звільнення вчинений на підставі наказу № 12 від 30.12.1997, скріплений підписом голови правління та печаткою Спілки селян ім.Руднєва (а.с. 49).

З огляду на зміст вказаного запису в трудовій книжці серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 прийнятий в колгосп імені Руднєва на роботу саме як працівник, а не як член колгоспу (за відсутності доказів протилежного), а тому вимоги про встановлення позивачу мінімуму трудової участі в громадському господарстві та виконання такого мінімуму не стосуються періоду роботи ОСОБА_1 з 01.04.1985 по 25.12.1997 в колгоспі імені Руднєва.

Водночас, в підтвердження факту роботи в колгоспі імені Руднєва позивач разом із заявою від 01.02.2023 про призначення пенсії надав пенсійному органу архівну довідку Архівного відділу № 1 Івано-Франківської районної державної адміністрації від 31.01.2023 № С64/04-01. Так, в архівній довідці від 31.01.2023 № С64/04-01 зазначено, що в документах фонду колгоспу ім. Руднєва село Старуня Богородчанського району Івано-Франківської області є відомості, що ОСОБА_1 працював будівельником і його встановлений мінімум людиноднів, кількість відпрацьованих людиноднів та сума заробітної плати за цей період становили:

- в 1985 році встановлено мінімум 280 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацював 265 людино-днів, за які нараховано 1017,01 рублів;

- в 1985 році встановлено мінімум 280 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацював 292 людино-днів, за які нараховано 1333,47 рублів;

- в 1987 році встановлено мінімум 280 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацював 177 людино-днів, за які нараховано 1514,55 рублів;

- в 1988 році встановлено мінімум 280 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацював 284 людино-днів, за які нараховано 3417,74 рублів;

- в 1989 році встановлено мінімум 280 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацював 235 людино-днів, за які нараховано 4074,02 рублів;

- в 1990 році встановлено мінімум 270 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацював 215 людино-днів, за які нараховано 2175,10 рублів;

- в 1991 році встановлено мінімум 190 відпрацьованих людино-днів за рік, ОСОБА_1 відпрацював 90 людино-днів, за які нараховано 998,81 рублів.

Архівна довідка від 31.01.2023 № С64/04-01 видана на підставі: ф. Р-147, оп. І/д/, книга обліку труд. Стажу 2 бр.3 кн., арк. 94 (а.с. 54).

Згідно рішення ГУ ПФУ в Рівненській області № 79 від 09.02.2023 про відмову в призначенні пенсії, до страхового стажу позивача не зараховано період трудової діяльності згідно архівної довідки від 31.01.2023 № С64/04-01 робота в колгоспі у 1985 році 292 вихододні, оскільки запис зроблено некоректно 1985 рік.

З огляду на зміст вищевказаної архівної довідки від 31.01.2023 № С64/04-01, то некоректність запису щодо 1985 року полягає в тому, що такий рік зазначений двічі. Водночас, зважаючи на послідовність записів щодо років з 1985 по 1991, які здійснені в хронологічному порядку, зазначення в архівній довідці від 31.01.2023 № С64/04-01 двічі підряд 1985 року є очевидною опискою.

Зрештою, трудова книжка серії НОМЕР_2 містить записи про період роботи ОСОБА_1 з 01.04.1985 по 25.12.1997 в колгоспі імені Руднєва та не містить записів про вступ чи вихід з членів колгоспу, а містить запис саме про прийом на роботу та звільнення з роботи за власним бажанням.

З огляду на вищевказаний висновок суду про те, що ОСОБА_1 прийнятий в колгосп імені Руднєва на роботу саме як працівник по трудовому договорі, а не як член колгоспу, для зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 01.04.1985 по 25.12.1997 в колгоспі імені Руднєва достатньо записів в трудовій книжці, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу на те, що пунктом 18 постанови Ради Міністрів Української РСР і Всесоюзної Центральної Ради професійних спілок "Про трудові книжки робітників і службовців" від 06.09.1973 № 656 передбачено, що відповідальність за організацію робіт з ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналогічні положення містяться в пункті 4 Постанови Кабінету Міністрів України "Про трудові книжки працівників" від 27.04.1993 № 301, згідно якого відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

В спірному випадку, трудова книжка ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 оформлена відповідно до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, оскільки містить інформацію стосовно періоду роботи з 01.04.1985 по 25.12.1997 в колгоспі імені Руднєва, а саме: дати прийняття на роботу, посада; найменування підприємства, де працював позивач, а також зазначено на підставі якого наказу позивач звільнений з роботи, містить відтиск печатки Спілки селян ім.Руднєва та підпис голови правління.

Щодо відсутності в трудовій книжці запису про перейменування колгоспу імені Руднєва в спілку селян імені Руднєва, чи історичної довідки, то суд вказує на те, що органи Пенсійного фонду мають можливість перевірити інформацію з відповідних державних реєстрів, зробити запити до відповідних органів державної влади (Державної податкової служби, Держстату, архівних установ при органах влади тощо), а також право вимогати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Однак, органом пенсійного фонду не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів для перевірки вказаних зауважень щодо запису трудової книжки про звільнення з роботи.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини, суд вважає, що заперечення відповідача щодо наданої позивачем трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії за періоди з 01.04.1985 по 31.12.1985 та з 01.01.1992 по 25.12.1997.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, зазначеній в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 30.09.2019 у справі № 638/18467/15-а, від 19.12.2019 у справі № 307/541/17.

Суд переконаний, з огляду на вказані вище положення Інструкції та Порядку, що важливим для врахування відповідного періоду роботи особи до її страхового стажу, що дає право на пенсію за віком (по інвалідності), є наявність відповідних записів у трудовій книжці щодо такої роботи, а не якість оформлення такої трудової книжки. Зрештою, в разі виникнення у відповідача будь-яких сумнівів щодо певного періоду роботи позивача, пенсійний орган міг витребувати первинні документи за цей період, однак цього не зробив.

Щодо посилання відповідача 1 на те, що в архівній довідці від 31.01.2023 № С64/04-01 немає даних щодо періоду роботи в колгоспі імені Руднєва з 01.01.1992 по 25.12.1997, за відсутності доказів сплати страхових внесків, то суд вказує таке.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи для призначення пенсії зараховується, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків.

Згідно з статтею 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно із статтею 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Частиною другої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Частиною четвертою статті 24 Закону № 1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Відповідно до статті 106 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.

Отже, посадові особи таких страхувальників, відповідальні за сплату страхованих внесків, в разі їх несплати, несуть передбачену законом дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність, а пенсійний орган застосовує до страхувальників фінансові санкції та здійснює заходи щодо стягнення такої заборгованості зі сплати страхових внесків.

Тобто щодо періодів трудової діяльності після 1 липня 2000, то Верховний Суд при застосуванні норм Закону «Про пенсійне забезпечення» (статті 56), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (статті 20, 24, 40, 106) виснував, що обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника. Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи. Невиконання підприємством-страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавляти соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві. Протилежний підхід є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Отже, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо нарахування та належної сплати страхових внесків. Наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

(Постанови Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 1 листопада 2018 року у справі № 199/1852/15-а, від 20 березня 2019 у справі № 688/947/17, від 31 жовтня 2019 року у справі № 683/1814/16-а, від 23 березня 2020 року у справі № 535/1031/16-а, від 26 березня 2020 року у справі № 299/3616/16-а, від 17 листопада 2021 року у справі № 242/5635/16-а, від 30.12.2021 у справі № 348/1249/17).

Судом встановлено, що трудова книжка позивача серії НОМЕР_2 заповнена відповідно до вимог Інструкції та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких позивач прийнятий на таку роботу, зокрема належно оформлені записи щодо періодів його військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983 та періоду роботи з 01.04.1985 по 25.12.1997. Окрім того, записи засвідчені відтиском печаток підприємств та не містять ні виправлень/підтирань, ні інших застережень, які б давали підстави сумніватися в їх достовірності. Отже, вказані періоди трудової діяльності за період до враховані органом пенсійного фонду до страхового стажу, що дає право позивачу на призначення пенсію по інвалідності.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Встановлені судом обставини, з огляду на критерії правомірності поведінки суб`єкта владних повноважень, вказують на протиправність рішення відповідача 2 за № 79 від 09.02.2023 про відмову у призначенні позивачу пенсії, оскільки таке рішення прийнято ГУ ПФУ в Рівненській області безпідставно та необґрунтовано. Оскільки рішенням відмовлено в призначення позивачу пенсії, і таке рішення приймалося за результатами оцінки наданих особою документів для призначення пенсії за різні періоди в сукупності, суд вважає, що таке рішення має бути скасовано повністю. Отже, рішення ГУ ПФУ в Рівненській області № 79 від 09.02.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії належить скасувати як протиправне.

Щодо вимог позивача зобов`язального характеру, то суд вказує на таке.

Суд пам`ятає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до положень статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Отже, з врахуванням приписів статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, процесуальні засоби відновлення порушеного права мають бути гнучкими та ефективними, забезпечувати поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату, метою судового захисту порушеного права є вирішення між сторонами правового конфлікту, припинення публічно-правового спору та використання дієвого способу захисту (відновлення) порушеного права.

З огляду на зміст положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд України, до компетенції якого і входить розгляд документів.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Постанова №22-1), передбачено опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсії бек офісами територіальних органів Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від місця подачі заяви та місця проживання пенсіонера. Відповідно пункту 4.2 розділу IV Постанови № 22-1, після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Рішення за результатами заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

В спірному випадку заяву про призначення пенсії позивач подав за місцем проживання та перебування на обліку, тобто до ГУ ПФУ в Івано-Франківській області. Відповідно, публічно-правові відносини в ОСОБА_1 виникли саме з ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Подана заява відповідно до екстериторіальності розподілу єдиної черги завдань розглядалась ГУ ПФУ в Рівненській області, яке прийняло оспорене рішення про відмову у призначенні пенсії № 79 від 09.02.2023.

При цьому, пунктом 4.10 Постанови № 22-1 передбачено, що після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, за приписами Постанови № 22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем фактичного проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії. Тобто, після надання відповіді електронна пенсійна справа, яка була отримана ГУ ПФУ в Рівненській області, для опрацювання, була передана засобами програмного забезпечення до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання ОСОБА_1 . Тому пенсійна справа позивача після розгляду заяви перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області.

Позовні вимоги ОСОБА_1 спрямовані на зобов`язання ГУ ПФУ в Івано-Франківській області усунути вказані вище судом помилки через неправильне застосування положень пенсійного законодавства при оцінці обставин, які дають позивачу право на призначення пенсії по інвалідності.

Позивач просить суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу періоди його військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983 та роботи у 1985 році та з 01.01.1992 по 25.12.1997 в колгоспі ім.Руднєва відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_2 . Однак, судом вище встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з колгоспом ім.Руднєва в період не з 01.01.1985, а лише з 01.04.1985. Отже, пенсійний орган повинен зарахувати позивачу в страховий стаж, що дає право на пенсію по інвалідності лише періоди трудової діяльності, починаючи з 01.04.1985 по 31.12.1985, та з 01.01.1992 по 25.12.1997.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Рівненській області № 79 від 09.02.2023 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії по інвалідності, та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , що дає право на пенсію по інвалідності, періоди його військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983, роботи з 01.04.1985 по 31.12.1985, з 01.01.1992 по 25.12.1997.

Щодо розподілу судових витрат у справі:

Сторони не понесли судових витрат у справі. Доказів протилежного суду не подано.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області № 79 від 09.02.2023 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ідентифікаційний код - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ), що дає право на пенсію по інвалідності, періоди військової служби з 17.05.1981 по 12.05.1983 та трудової діяльності з 01.04.1985 по 31.12.1985, з 01.01.1992 по 25.12.1997.

Відмовити в задоволенні решти позову.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код - 20551088, вулиця Січових Стрільців, 15, місто Івано-Франківськ, 76018.

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, ідентифікаційний код - 21084076, вулиця Борисенка Олександра, 7, місто Рівне, 33028.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.