Справа № 400/10622/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 400/10622/21

Перша інстанція: суддя Мельник О.М.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар - Цибульська Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Департамента з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року по справі № 400/10622/21 за позовом Департамента з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до ОСОБА_1 про припинення права на виконання будівельних робіт, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2021 року Департамента з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) звернулось з вищевказаним адміністративним позовом, у якому просив:

- припинити право на виконання будівельних робіт набуте на підставі поданого повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 20.10.2020 № КВ 88

- скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 19.02.2021 № КВ 93 на об`єкт "Реконструкція квартири АДРЕСА_1 , замовник будівництва - ОСОБА_1 "

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що позивач в межах наданих повноважень, провів позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил на об`єкті будівництва: "Реконструкція квартири АДРЕСА_1 ".

Перевіркою встановлено, що замовником будівництва, ОСОБА_1 затверджено проектну документацію "Реконструкція квартири АДРЕСА_1 ", не належним чином, без отримання вихідних даних, а саме: містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва, оскільки при добудові балкону до квартири відбувається зміна зовнішньої конфігурації об`єкта будівництва, що є порушенням п. 25 "Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються", затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 06.1 1.2017 №289.

Згідно із ст. 376 Цивільного кодексу України об`єкт будівництва: "Реконструкція квартири АДРЕСА_1 " є об`єктом самочинного будівництва.

Замовником будівництва ОСОБА_1 , наведені недостовірні дані у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI) від 20.10.2020 № КВ 88 в частині належно затвердженої у встановленому законодавством порядку проектної документації, необхідності отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки для проектування об`єкта будівництва, в частині відомостей про характеристики житлових будинків (за наявності), чим порушено вимоги абз. 3 ст. 23 Закону України "Про архітектурну діяльність" та абз. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 8 ст. 36 Закону.

Також наведені недостовірні дані у декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI) від 19.02.2021 № КВ 93 в частині інформації щодо належно затвердженої проектної документації на об`єкт будівництва, чим порушено вимоги ч.10 ст. 39 Закону. Отже, замовник будівництва не мав права затверджувати проектну документацію, оскільки остання розроблена з порушенням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Замовником будівництва, ОСОБА_1 наведені недостовірні дані у повідомленні про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1) від 20.10.2020 № КВ 88 та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 19.02.2021 № КВ 93 на об`єкт: "Реконструкція квартири АДРЕСА_1 " в частині розроблення та затвердження проектної документації, чим порушено абз. 3 ст. 23 Закону "Про архітектурну діяльність", абз. 1 ч. 1 ст. 31, ч. 8 ст. 36 Закону та ч. 10 ст. 39 Закону.

Відповідач надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити мотивуючи тим, що вимоги викладені у позові отримані в результаті перевірки, яка проведена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому факти отримані в ході перевірки отримані з порушенням чинного законодавства.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Миколаївський окружний адміністративний суд рішенням від 01 березня 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовив.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- твердження суду першої інстанції, що обставина реєстрації Департаментом повідомлення та декларації, які є предметом розгляду даної справи, без зауважень, спростовує висновок про здійснення самовільного будівництва з реконструкції житлової квартири АДРЕСА_1 свідчать про не дослідження судом першої інстанції обсягу наданих повноважень органам державного архітектурно-будівельного контролю під час вчинення реєстраційних дій, а також порядок здійснення перевірки достовірності даних у поданих замовником будівництва повідомленні/декларації, що як наслідок вказує про порушення норм матеріального права;

- суд першої інстанції не врахував, що на момент подачі повідомлення замовник будівництва, ОСОБА_1 , не володів на законних підставах квартирою АДРЕСА_1 , загальною площею 53,8 кв. м, а тому відповідно не може бути замовником їх реконструкції та не може затверджувати проектну документацію, чим порушено ч. 3 ст. 23 Закону України «Про архітектурну діяльність»;

- висновок суду першої інстанції про порушення Департаментом «п.п. 1 п.12 Порядку здійснення державного архітектурно- будівельного контролю № 2553, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2001» є хибним та вказує на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки станом на дату проведення позапланової перевірки діяв Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 та саме його положеннями керувався Департамент під час проведення перевірки;

- судом першої інстанції не врахував, що за інформацією наданою КП «БТІ» квартира АДРЕСА_1 не має балкону, а відповідно до матеріалів фотофіксації, проведеною посадовою особою Департаменту під час виїзду на місце, вбачається наявність прибудованої металевої конструкції для влаштування балкону та відсутність дверних прорізів (виходу з квартири на балкон), що вказує на те, що вказана квартира № 44 ніколи не мала балкону, що як наслідок спростовує твердження суду першої інстанції, що відповідачем проводиться заміна існуючих заповнень балконних прорізів;

- судом першої інстанції не надав жодної оцінки наявному в матеріалах справи технічному паспорту, виготовленому ТОВ «Технічний центр «Будівельно-інвентарної експертизи» станом на 11.02.2021 № б/н, відповідно до якого станом на 11.02.2021 (станом до проведення позапланової перевірки) вказана квартира № 44 має загальну площу - 50.2 кв.м, з яких 8.7 кв. м. це площа балкону;

- суд першої інстанції не врахував правовий висновок Верховного Суду сформований у постанові від 27.07.2022 у справі № 826/12166/16, відповідно до якого орган ДАБК у межах наданих йому повноважень та за наявності передбачених законом підстав має право проводити позапланові перевірки об`єктів, які є самочинним будівництвом, і такі повноваження зберігаються за уповноваженим органом навіть після реєстрації права власності на такий об`єкт за особою, яка здійснювала будівництво, та після його відчуження на підставі відповідного правочину;

- суд першої інстанції проігнорував, що законодавством передбачено, що достатньою та необхідною правовою підставою для скасування органом архітектурно-будівельного контролю права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення та реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, є виявлення факту наведення у цих документах замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, а по-друге жодною правовою нормою не регламентовано порядок виявлення органом архітектурно-будівельного контролю такого факту. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.01.2021 у справі № 826/10962/17, від 19.08.2020 у справі № 826/6660/16 та від 20.07.2022 у справі № 640/18400/18;

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Особи, що беруть участь у справі, про дату, час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, відповідач в судове засідання не з`явився, враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Згідно зі статтею 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , від 05.12.2019, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , власником вказаної квартири став ОСОБА_1 . У встановленому чинним законодавством порядку, ОСОБА_1 , з метою проведення реконструкції кв. АДРЕСА_1 , надав до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

За результатами розгляду повідомлення про початок виконання будівельних робіт, 20.10.2020 Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва, зареєстровано повідомлення за № КВ 88.

Після виконання будівельних робіт ОСОБА_1 19.02.2021 подав декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, реєстраційний номер: КВ 93.

Приватним нотаріусом Прокудіною В.В., Київського міського нотаріального округу м. Києва 25.05.2021 року зареєстровано договір дарування кв. АДРЕСА_1 .

Згідно вказаного договору дарування право власності на кв. АДРЕСА_1 площею, 50,2 кв.м, перейшло до ОСОБА_3 . Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 11.02.2021 року, загальна площа квартири складає 50,2 кв.м. та складається з : коридору, житлової площі, шкафу, кухні, санвузлу та балкону.

Позивач провів позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил на об`єкті будівництва: "Реконструкція квартири АДРЕСА_1 ".

Позивачем складений акт за результатами проведеної перевірки планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності від 31.08.2021 №б/н та Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 31.08.2021.

Згідно Акту предметом обстеження є виконання робіт з реконструкції квартири АДРЕСА_1 . Замовником якого є ОСОБА_1 . згідно договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , від п`ятого грудня дві тисячі дев`ятнадцятого року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , власником вказаної квартири став ОСОБА_1 .

Під час проведення перевірки позивачем встановлено, що за вказаною адресою до квартири № 44 прибудовано металеву конструкцію для влаштування балкону, який не з`єднано дверним прорізом із квартирою, будівельні роботи під час виїзду не виконувалися, оскільки замовник будівництва ОСОБА_1 не володів на законних підставах квартирою АДРЕСА_1 , він не може бути замовником її реконструкції та не може затверджувати проектну документацію.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контрою міста Києва зареєстрував подані ОСОБА_1 декларацію про початок робіт та декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, дані обставини підтверджують правильність та повноту даних вказаних ОСОБА_1 в декларації на початок робіт та декларацію про готовність до експлуатації об`єкта.

Суд першої інстанції зазначив, що вищевикладене спростовує висновок про здійснення самовільного будівництва з реконструкції житлової квартири АДРЕСА_1 , а перевірка Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва проведена з порушенням вимог чинного законодавства та з грубим порушенням вимог чинного законодавства.

Крім того, суд першої інстанції взяв до уваги, що Окружним адміністративним Судом м. Києва розглядається позовна заява ОСОБА_3 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва про визнання протиправним та скасування Припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил внесеного Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва 31.08.2021 за результатами позапланової перевірки проведеної на об`єкті "Реконструкція квартири на АДРЕСА_1 ".

Колегія суддів погоджується по суті із висновками суду першої інстанції, що у задоволенні позову слід відмовити, проте висновки суду щодо обставини, які підтверджують правильність та повноту даних вказаних ОСОБА_1 в декларації на початок робіт та декларацію про готовність до експлуатації об`єкта та законність проведення перевірки слід виключити із мотивувальної частини рішення з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначено Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року № 3038-VI (далі - Закон № 3038-ІV).

Приписами статті 10 Закону № 3038-VI визначено, що для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюють органи державного архітектурно-будівельного контролю, визначені статтею 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно зі статтею 41 Закону № 3038-ІV державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Відповідно до частин 1-3 статті 6 Закону № 3038-ІV управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування.

До уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України «Про архітектурну діяльність».

До органів державного архітектурно-будівельного контролю належать:

1) структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій;

2) виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Згідно із пунктом 4 Положення про Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 01.10.2015 № 978, Департамент зокрема:

1) надає, отримує, реєструє, повертає документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт з підстав, визначених законом;

2) приймає в експлуатацію закінчені будівництво об`єкти (видає та відмовляє у видачі сертифікатів, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків);

3) у разі виявлення факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстровані декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень Департамент звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, на підставі поданого повідомлення;

4) здійснює державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням:

- вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, проектної документації, будівельних норм і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проектування об`єктів містобудування, технічних умов, інших нормативних документів під час виконання підготовчих і будівельних робіт, архітектурних, інженерно-технічних і конструктивних рішень, застосування будівельної продукції;

- порядку здійснення авторського і технічного нагляду, ведення загального та (або) спеціальних журналів обліку виконання робіт, виконавчої документації, складення актів на виконані будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи;

- інших вимог, установлених законодавством, будівельними нормами, правилами та проектною документацією, щодо створення об`єктів будівництва.

Департамент здійснює повноваження щодо державного архітектурно-будівельного контролю в місті Києві та дозвільно-реєстраційних функцій стосовно об`єктів незначного (СС1) та середнього (СС2) класу наслідків (відповідальності) на території міста Києва з 12.10.2016.

Статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20 травня 1999 року № 687-XIV (далі - Закон № 687-XIV) визначено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом № 3038-VІ.

Відповідно до статті 1 Закону № 3038-VІ замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Згідно зі статтею 4 Закону № 3038-VІ об`єктом будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури.

Суб`єктами містобудування є, поміж іншого, фізичні та юридичні особи.

Частиною 1 ст. 34 Закону № 3038-VІ передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після:

1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України «Про оцінку впливу на довкілля».

Відповідно до частини 2 статті 34 Закону № 3038-VІ зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Частиною 1 статті 36 Закону № 3038-VІ визначено, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

Згідно із частиною 1 статті 39 Закону № 3038-VІ прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Таким чином, реєстрація декларації про готовність об`єкта до експлуатації можлива виключно після завершення його будівництва.

Частиною 7 статті 36 Закону № 3038-VІ передбачено, що право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, може бути припинено відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у разі:

1) подання замовником заяви про припинення права, набутого на підставі повідомлення про початок виконання будівельних робіт;

2) отримання відомостей про ліквідацію юридичної особи, що є замовником;

3) на підставі судового рішення, що набрало законної сили.

Відповідно до частини 8 статті 36 Закону № 3038-VІ замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданому ним повідомленні про початок виконання будівельних робіт, та за виконання будівельних робіт без повідомлення.

Згідно із частинами 8-10 статті 39 Закону № 3038-VІ експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до частини 2 статті 39-1 Закону № 3038-VI у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення.

Відомості про набрання законної сили судовим рішенням про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, вносяться до Реєстру будівельної діяльності.

Отже, скасування права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт та реєстрації декларації може бути у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту наведення у ній недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 15 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 (далі - Порядок № 466) у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання наведених у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягає скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до абзаців 7, 8 п. 22 Порядку № 466 у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, реєстрація такої декларації підлягає скасуванню органом державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, виключною підставою для скасування права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі відповідного повідомлення, та декларації про готовність об`єкта до експлуатації є встановлений факт здійснення самочинного будівництва, зокрема, якщо:

1) будівництво здійснюється на земельній ділянці, що не відведена для цієї мети;

2) будівництво здійснюється за відсутності документа, який дає право виконувати будівельні роботи;

3) будівництво здійснюється за відсутності затвердженого проекту або будівельного паспорту;

4) скасовано містобудівні умови та обмеження. При цьому, виявлені недостовірні дані, зазначені у деклараціях про початок виконання будівельних робіт або про введення в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, повинні відповідати одній із зазначених умов, які дають підстави вважити об`єкт самочинним будівництвом.

Наявність даних, які не свідчать про самочинне будівництво, не є підставою для скасування права на виконання будівельних, набуте на підставі відповідного повідомлення, та для скасування реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, однак, може бути підставою для притягнення винних осіб до відповідальності іншого характеру.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 814/1914/16, від 26 червня 2018 року у справі № 826/20445/16, від 18 жовтня 2018 року у справі № 695/3442/17, від 23 жовтня 2018 року у справі № 826/9275/17, від 13 грудня 2018 року у справі № 522/6212/17, від 22 січня 2019 року у справі № 826/17907/17, від 04 серпня 2021 року у справі № 640/20369/18, від 09 лютого 2022 року у справі № 521/16298/18, від 08 березня 2023 року у справі № 826/9387/18.

Згідно зі статтею 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

У постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 640/20369/18 міститься правовий висновок, згідно із яким зі змісту положень статті 41 Закону № 3038-VI та Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553 (далі - Порядок № 553) вбачається, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, заходи, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто, за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва.

За змістом частини п`ятої статті 26 Закону № 3038-VI завершальним етапом будівництва об`єкта містобудування є реєстрація права власності на такий об`єкт.

З огляду на викладене, реєстрація повідомлення про початок виконання будівельних робіт є актом одноразового застосування, який потягнув за собою настання певних правових наслідків, в даному випадку вчинення відповідачем дій щодо реалізації наданого йому цією декларацією права на проведення будівельних робіт.

Крім того, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 лютого 2022 у справі № 521/16298/18, від 29 вересня 2022 року у справі № 826/8108/17, від 01 лютого 2023 у справі № 826/10042/17, від 16 березня 2023 року у справі № 814/2086/16.

Відповідно до інформації, яка міститься у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 13.08.2021 № 270437175, ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ) на праві приватної власності належить квартира загальною прощею 50.2 кв. м (на підставі договору дарування квартири від 25.05.2021, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною В. В. та зареєстрований в реєстрі за № 433) (а.с.20-21).

Таким чином, з 25.05.2021 Декларація про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) від 19.02.2021 № КВ 93 на об`єкт "Реконструкція квартири АДРЕСА_1 , замовник будівництва - ОСОБА_1 " вичерпала свою дію.

У зв`язку з вищевикладеним колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що після реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна відсутні підстави для скасування (припинення) його права на виконання будівельних робіт, набуте на підставі вищевказаного повідомлення, та підстави для скасування вищевказаної декларації, на підставі якої у подальшому зареєстроване його право власності на квартиру квартири АДРЕСА_1 .

Колегія суддів також звертає увагу, що після реєстрації права власності на об`єкт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 , замовник будівництва - ОСОБА_1 », у разі наявності всіх визначених законом підстав вважати об`єкт самочинним будівництвом, відповідно до частини першої статті 376 Цивільного кодексу України, позивач або інший уповноважений законом орган зобов`язаний звернутися з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта (об`єктів) у порядку, встановленому законом.

Тобто, ефективним способом захисту за цих обставин є знесення самочинного будівництва за рішенням суду у разі, якщо компетентним органом буде доведено, що об`єкт має ознаки самочинного будівництва.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 826/12543/16, від 05 червня 2019 року у справі № 815/3172/18, від 30 березня 2021 у справі № 826/5513/17, від 09 лютого 2022 року у справі № 521/16298/18, в ухвалі від 28 листопада 2022 року у справі № 200/5378/21.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 40 постанови від 25.01.2022 по справі № 143/591/20 зауважила, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) (пункт 145 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та пункт 75 рішення ЄСПЛ від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02)).

В аспекті наведеного вище колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що суб`єкт владних повноважень звернувся до суду, обравши неналежний спосіб захисту, а отже із урахуванням встановлених обставин справи та принципом процесуальної економії апеляційний суд вважає, що належним способом захисту є звернення до суду із позовом про знесення самочинного будівництва.

Саме суд, який розглядає спір щодо самочинного будівництва наділений повноваженнями надавати оцінку проведеній перевірці та обставинам, які підтверджують правильність та повноту даних вказаних в декларації про початок робіт та декларації про готовність до експлуатації об`єкта.

Водночас, з огляду на те, що суд під час розгляду цієї справи неповажний приймати рішення щодо того чи є спірний об`єкт самочинним будівництвом, правові висновки суду першої інстанції про те, що факт реєстрації поданих ОСОБА_1 декларацій підтверджує правильність та повноту даних вказаних ним в деклараціях, що спростовує висновок про здійснення самовільного будівництва з реконструкції житлової квартири АДРЕСА_1 , а також, що перевірка Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва проведена з порушення вимог чинного законодавства - слід виключити із мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду.

Також колегія суддів акцентує, що саме з підстав обрання позивачем не ефективного способу захисту немає підстав для залучення у справі третьої особи - ОСОБА_3 .

Враховуючи вищенаведене та перевіривши всі фактичні обставини справи, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування заявлених вимог, а відповідач надав суду належні докази на підтвердження своїх заперечень проти позову.

Доводи апеляційної скарги.

Колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги зводяться до того, що норми Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зобов`язують орган державно-будівельного контролю скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта та повідомлення про початок виконання будівельних робіт у разі виявлення недостовірних даних, наведених у зареєстрованому повідомленні та/або декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Проте апеляційний суд наголошує, що визначальною обставиною у цій справі є факт реєстрації права власності на квартиру № 44 .

Після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовність об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, що узгоджується із висновками Верховного Суду у справах № 521/16298/18, № 826/8108/17, № 826/10042/17, № 814/2086/16.

Водночас твердження апелянта щодо не врахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду, зроблених в інших справах не заслуговують на увагу у зв`язку з тим, що правовідносини та обставини не є тотожними, оскільки в зазначених справах оспорювався питання Наказ "Про скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність до експлуатації об`єкта, який належить до І-ІІІ категорії складності" .

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Департамента з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, на думку колегії суддів апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду зміні шляхом виключення з мотивувальної частини вищевказаних висновків суду першої інстанції.

В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін відповідно до статті 316 КАС України.

Відповідно до частини 6 статі 139 КАС України, якщо суду апеляційної інстанції , не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департамента з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - задовольнити частково.

Змінити мотивувальну частину рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року по справі № 400/10622/21 з підстав наведених у мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

В решті рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 01 березня 2023 року по справі № 400/10622/21 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення - 09 червня 2023 року.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді С.Д. Домусчі Г.В. Семенюк