Справа № 320/6414/22
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м. Київ № 320/6414/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Київської області

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі - відповідач-1, ГУ ПФУ в Луганській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Київської області (далі - відповідач-2, ГУ ПФУ в Київської області) з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Луганській області від 01.02.2022 № 58 у призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ в редакції Закону від 11.07.2021 № 1554-ІХ, згідно з довідкою від 19.08.2021 № 21-85-988 про складові заробітної плати/грошового забезпечення Донецької обласної прокуратури, з дня звернення за пенсією 26.01.2022.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до приписів статті 86 Закон України «Про прокуратуру» з 26.01.2022, проте відповідачем-1 протиправно відмовлено у її призначенні за наслідками розгляду його заяви.

Відповідачами подано до суду відзиви на позовну заяву, в яких вказано про правомірність відмови у призначенні позивачу пенсії, адже наявна у нього станом на день звернення (26.01.2022) вислуга років не відповідає вимогам до вислуги років, встановленим статтею 86 Закону України «Про прокуратуру».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Також витребувано докази в справі від відповідачів.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзиви на позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач має посвідчення учасника бойових дій від 18.05.2015 серії НОМЕР_1 (а.с.44).

Як вбачається із записів трудової книжки позивача від 10.07.2000 серії НОМЕР_2 , останній:

- з 01.09.1991 по 23.06.1995 навчався в Макіївському металургійному технікуму;

- з 01.09.1995 по 29.06.2000 навчався в Національній юридичній академії України ім. Ярослава Мудрого;

- з 10.07.2000 по 22.11.2000 працював на посаді старого помічника Іловайського транспортного прокурора прокуратури Донецької області;

- з 23.11.2000 по 13.05.2004 працював на посаді слідчого Іловайського транспортного прокурора прокуратури Донецької області;

- з 14.05.2004 по 28.10.2005 працював на посаді старшого прокурора відділу захисту прав і свобод громадян та інтересів держави управління нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті прокуратури Донецької області;

- з 29.10.2005 по 06.12.2006 працював на посаді заступника Маріупольського транспортного прокурора прокуратури Донецької області;

- з 07.12.2006 по 12.08.2010 працював на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства управління нагляду за додержанням і застосуванням законів на транспорті прокуратури Донецької області;

- з 13.08.2010 по 05.09.2014 працював на посаді заступника Красноармійського міжрайонного прокурора прокуратури Донецької області;

- з 06.09.2014 по 01.09.2015 проходив військову службу;

- з 02.09.2015 по 14.12.2015 працював на посаді заступника Красноармійського міжрайонного прокурора прокуратури Донецької області;

- з 15.12.2015 по 18.06.2020 працював на посаді першого заступника керівника Красноармійської місцевої прокурори прокуратури Донецької області;

- з 19.06.2020 по 01.10.2020 працював на посаді прокурора Красноармійської місцевої прокурори прокуратури Донецької області;

- з 02.10.2020 по 14.03.2021 працював на посаді прокурора відділу Красноармійської місцевої прокурори прокуратури Донецької області;

- з 15.03.2021 по 03.09.2021 працював на посаді прокурора Покровської окружної прокуратури Донецької області;

- з 06.09.2021 працює на посаді прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області (а.с.29-37).

Факт перебування позивача на військовій службі у період з 06.09.2014 по 01.09.2015 підтверджується також військовим квитком від 15.09.2014 серії НОМЕР_3 (а.с.14-28) та довідками Покровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.07.2021 № 13/449/1 і № 13/449/2 (а.с.42-43).

19.08.2021 Донецькою обласною прокуратурою видано позивачу довідку № 21-85-988 про складові заробітної плати/грошового забезпечення (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед призначенням/перерахунком пенсії) (а.с.39-41).

Позивач 26.01.2022 звернувся до ГУ ПФУ в Київській області із заявою про призначення йому пенсії за вислугу років відповідно до вимог статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ, в редакції Закону від 11.07.2021 № 1554-ІХ, у розмірі 60 відсотків від суми його місячної (чинної) заробітної плати (а.с.158-159).

Рішенням ГУ ПФУ в Луганській області від 01.02.2022 № 58 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, мотивуючи це наступним: відповідно до наданих до заяви документів та даних, що містяться в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, стаж позивача становить 29 років 02 місяці 07 днів, в тому числі на посадах прокурорів 22 роки 07 місяців 20 днів. До стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на посадах прокурорів зараховані періоди роботи на зазначених посадах, половина строку навчання в юридичному вузі та період проходження військової служби, які є недостатнім для призначення пенсії. При цьому, наголошено на тому, що пенсія за вислугу років призначається лише за умови звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії (а.с.45-47).

Рішення відповідача-1 щодо відмови у призначенні пенсії позивач вважає незаконним, необґрунтованим та таким, що порушує його конституційні права, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 15 Закону № 1697-VІІ прокурором органу прокуратури є: 1) Генеральний прокурор; 2) перший заступник Генерального прокурора; 3) заступник Генерального прокурора; 4) заступник Генерального прокурора - Головний військовий прокурор; 4-1) заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури; 5) керівник підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі перший заступник та заступник Головного військового прокурора, керівник підрозділу Головної військової прокуратури на правах структурного підрозділу Генеральної прокуратури України); 6) заступник керівника підрозділу Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 7) прокурор Генеральної прокуратури України (у тому числі Головної військової прокуратури та Спеціалізованої антикорупційної прокуратури на правах самостійних структурних підрозділів Генеральної прокуратури України); 8) керівник регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 9) перший заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 10) заступник керівника регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 11) керівник підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 12) заступник керівника підрозділу регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 13) прокурор регіональної прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах регіональної); 14) керівник місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 15) перший заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 16) заступник керівника місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої); 17) керівник підрозділу місцевої прокуратури (у тому числі військової прокуратури на правах місцевої).

Відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697-VІІ прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

Частиною шостою статті 86 Закону № 1697-VІІ передбачено, що до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Частиною третьою статті 86 Закону № 1697-VII встановлено, що розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат на 60. Коригування зазначених виплат проводиться із застосуванням коефіцієнта загального підвищення розмірів посадового окладу та надбавок до нього. Посадовий оклад, надбавки за вислугу років під час призначення пенсії враховуються в розмірах за останньою займаною посадою прокурора, встановлених на момент виникнення права на перерахунок пенсії за вислугу років (частина четверта статті 86 Закону № 1697-VII).

Частиною восьмою статті 86 Закону № 1697-VІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.

Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята статті 86 Закону № 1697-VІІ).

З аналізу наведених норм убачається, що право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до статті 86 Закону № 1697-VІІ виникає у прокурорів, які на день звернення мають необхідну кількість вислуги років, з якої у тому числі наявний необхідний визначений законом стаж роботи на посадах прокурорів.

Зокрема, станом на дату звернення позивача до органу пенсійного фонду необхідними умовами для призначення йому пенсії за вислугу років є: а) стаж за вислугу років - 25 років; б) стаж за вислугу років на посадах прокурорів - не менше 15 років.

У спірному рішенні від 01.02.2022 № 58 відповідачем-1 зазначено, що стаж позивача становить 29 років 02 місяці 07 днів, в тому числі на посадах прокурорів 22 роки 07 місяців 20 днів. До стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на посадах прокурорів зараховані періоди роботи позивача на зазначених посадах, половина строку навчання в юридичному вузі та період проходження військової служби, які є недостатнім для призначення пенсії.

Водночас у вказаному рішенні відповідачем-1 не зазначено, що було включено до страхового стажу позивача, не визначено загальний розмір його стажу за вислугу років, не роз`яснено, які періоди страхового стажу не можливо зарахувати до стажу за вислугу років та чому саме.

Із матеріалів справи вбачається, що до стажу роботи позивача (29 років 02 місяці 07 днів) включено: навчання у вищих/середніх навчальних закладах за період з 01.09.1991 по 23.06.1995 - 3 роки 9 місяців 23 дні; навчання в юридичному вузі за період з 01.09.1995 по 22.06.2000 - 4 роки 0 місяців 22 дні; робота на посаді прокурора/слідчий склад за період з 10.07.2000 по 22.11.2000 - 4 місяці 13 днів; робота на посаді прокурора/слідчий склад за період з 23.11.2000 по 31.12.2003 - 3 роки 1 місяць 9 днів; робота на посаді прокурора/слідчий склад за період з 01.01.2004 по 05.09.2014 - 10 років 9 місяців; військова служба за період з 06.09.2014 по 31.12.2014 - 4 місяці; робота на посаді прокурора/слідчий склад за період з 02.09.2015 по 03.09.2021 - 6 років 1 місяць; робота на посаді прокурора/слідчий склад за період з 06.09.2021 по 30.09.2021 - 1 місяць (а.с.170).

Із них, за твердженням відповідачів із відзивів на позовну заяву, стаж роботи, який зараховується до вислуги років становить 23 роки 1 місяць 18 днів. Так, відповідачі наголошують, що до вислуги років позивача не було зараховано: навчання у вищому/середньому навчальному закладі за період з 01.09.1991 по 22.06.1995; половину від строку навчання на денному факультеті вищого навчального закладу за період з 01.09.1995 по 29.06.2000. Крім того, до страхового стажу та вислуги років не було зараховано військову службу у період з 01.01.2015 по 01.09.2015 та роботу на посадах прокурора з жовтня 2021 року по дату звернення за призначення пенсії за вислугу років (26.01.2022).

Відповідачами роз`яснено, що у наданій позивачем довідці від 30.07.2021 № 13/449/2, виданій Покровським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, не зазначено дати з якої позивач проходив військову службу. У цій довідці зазначено лише загальну кількість років - 10 місяців. У військовому квитку серія НОМЕР_4 , виданому 15.09.2014, зазначено, що позивача призвано 06.09.2014 на військову службу у Збройні Сили України на підставі Указу Президента України від 21.04.2014 № 607/2014. Однак, на офіційному сайті Президента України є лише один указ з номером 607/2014 «Про часткову мобілізацію» від 21.07.2014. Отже, відповідний запис у військовому квитку зроблено з помилкою. Тому період військової служби позивача з 06.09.2014 по 31.12.2014 (4 місяці) зарахований до вислуги років за фактом сплати страхових внесків.

Також відповідно до запису номер 19 у трудовій книжці позивача від 10.07.2000 серія НОМЕР_2 , останній з 06.09.2021 призначений на посаду прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області. Тобто, станом на дату звернення за призначенням пенсії за вислугу років (26.01.2022) позивач працює на посаді прокурора. Однак, згідно з індивідуальних відомостей про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Пенсійного фонду України (форма ОК-5, сформовано 26.01.2022) нарахування позивачу заробітної плати по Київській обласній прокуратурі здійснювалось по 30.09.2021.

Оцінюючи наведене, суд звертає увагу, що помилка у записі військового квитка не спростовує факт проходження позивачем військової служби.

До заяви про призначення пенсії позивачем було додано не тільки довідку Покровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.07.2021 № 13/449/2, а і довідку від 30.07.2021 № 13/449/1 (а.с. 49).

Відповідно до довідки Покровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.07.2021 № 13/449/2 позивач проходив військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебуванні в партизанських загонах і з`єднаннях) 10 місяців. Зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці (а.с.43).

Відповідно до довідки Покровського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.07.2021 № 13/449/1 позивач з 06.09.2014 по 01.09.2015 проходив військову службу по мобілізації в лавах Збройних Сил України. У період з 30.10.2014 по 01.09.2015 приймав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України (а.с. 42).

Отож зазначені довідки доводять, що позивач 06.09.2014 вступив на військову службу, а з 30.10.2014 по 01.09.2015 (10 місяців) приймав участь в антитерористичній операції, забезпечення її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Тобто, позивач має право на зарахування до страхового стажу весь період цієї військової служби, у тому числі з 01.01.2015 по 01.09.2015.

Щодо відсутності сплати страхових внесків Київською обласною прокуратурою з жовтня 2021 року по дату звернення за призначення пенсії за вислугу років (26.01.2022), суд вказує наступне.

Працівник не несе відповідальності за неналежне виконання роботодавцем - страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 17.07.2019 у справі № 144/669/17, від 28.05.2021 у справі № 591/3839/16-а, від 20.03.2019 у справі № 688/947/17, від 30.07.2019 у справі № 373/2265/16-а та від 23.03.2020 у справі № 535/1031/16-а.

Трудова книжка позивача містить належним чином здійснені записи щодо роботи позивача у спірний період, який також підтверджується довідкою Київської обласної прокуратури про складові заробітної плати/грошового забезпечення від 25.01.2022 № 21ф-14, виданою позивачу про те, він працює в органах Київської обласної прокуратури на посаді прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури (а.с.151).

Тому, за умови підтвердження роботи позивача у вказаній установі, і відсутності доказів протилежного, несплата страхових внесків не може позбавляти його права на зарахування періоду роботи до страхового стажу.

Як зазначено вище, час роботи на посадах прокурорів та проходження військової служби зараховується особі до стажу за вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.

З огляду на це та на встановлені судом обставини суд вважає, що відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу та вислуги років позивача, що дає право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII - період військової служби з 01.01.2015 по 01.09.2015, період роботи на посаді прокурора з жовтня 2021 року по дату звернення за призначення пенсії за вислугу років (26.01.2022).

Таким чином, під час розгляду справи суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Луганській області від 01.02.2022 № 58 про відмову в призначенні пенсії є необґрунтованим, а тому належним способом захисту буде визнання його протиправним та скасування.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача призначити та виплатити позивачу пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VІІ в редакції Закону від 11.07.2021 № 1554-ІХ, згідно з довідкою від 19.08.2021 № 21-85-988 про складові заробітної плати/грошового забезпечення Донецької обласної прокуратури, з дня звернення за пенсією 26.01.2022, суд зазначає наступне.

Як слідує з положень Рекомендації Комітету Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5, дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертої статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На час розгляду справи пенсія позивачу ще не призначена і остаточний правильний обрахунок страхового стажу та вислуги років, що дає право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII, пенсійним органом не проведено, відтак, останнім і не зроблено остаточного висновку про наявність/відсутність у позивача права для призначення такої пенсії.

Відтак, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень суд дійшов висновку, що позовні вимоги про зобов`язання вчинити дії належить задовольнити частково. А саме задовольнити такі вимоги позивача у спосіб прийняття судом рішення про зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Отже, заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач в силу приписів статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI звільнений від сплати судового збору, а доказів понесення ним інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, суду не надано, судові витрати розподілу та стягненню з відповідачів не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 01.02.2022 № 58 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, наведених у тексті цього рішення.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.