Справа № 140/14530/21
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/14530/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати індексації грошового забезпечення у періоди з квітня по листопад 2018 року, в січні, березні та червні 2019 року;

зобов`язання нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за періоди з квітня по листопад 2018 року, за січень, березень та червень 2019 року;

визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, на підставі пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки, виходячи з належного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби:

зобов`язання нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику-бойових дій, на підставі пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки, виходячи з належного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

визнання протиправними дії щодо невиплати при звільненні компенсації за неотримане речове майно пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу частини;

зобов`язання нарахувати та виплатити, з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу частини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з 2018 року проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 . Відповідно до витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 13.05.2021 №94 ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу з 13.05.2021.

Позивач зазначає, що в період проходження військової служби, а саме з квітня по листопад 2018 року, в січні, березні та червні 2019 року відповідачем не виплачувалася індексація грошового забезпечення. Крім того, вказує, що при нарахуванні грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій відповідачем взято до уваги грошове забезпечення станом на час проходження військової служби (квітень 2021), а не станом на день звільнення, що призвело до виплати вказаної компенсації в меншому розмірі. Також посилається на те, що при звільненні з військової служби в/ч НОМЕР_1 не виплатила грошову компенсацію вартості речового майна, яка належить до складу належних звільненому працівникові сум у розумінні статті 116 КЗпП України.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви в частині позовних вимог від 28.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 в частині визнання протиправними дій щодо невиплати при звільненні компенсації за неотримане речове пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу частини та зобов`язання нарахувати та виплатити з урахуванням раніше проведених виплат, грошову компенсацію за належне, але неотримане протягом проходження військової служби речове майно, відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 №178, без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу повернуто позивачеві (а.с.65-66).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 28.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.67-68).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.72-76) та додаткових поясненнях до нього (а.с.81-82) представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що індекс споживчих цін, обчислений наростаючим підсумком з квітня 2018 року по жовтень 2018 року (який опубліковано в листопаді 2018 року), перевищив поріг індексації і становив 103,7 % (100,8 % * 100,0 % * 100,0 % * 99,3 % * 100,0 % *101,9 % * 101,7 %), або 1,037. У зв`язку з цим у грудні 2018 року для індексації грошового забезпечення застосовується індекс 3,7 % (103,7 % - 100 %), а до цього часу індексація не нараховувалась у зв`язку з тим, що індекс споживчих цін не перевищував поріг індексації 103 %. Тому, лише починаючи з грудня 2018 року позивачеві проводилось нарахування та виплата (шляхом зарахування на картковий рахунок) індексації грошового забезпечення.

Так, суми індексації грошового забезпечення у військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів із числа цивільної молоді), яким грошове забезпечення нараховано за повний календарний місяць, становили у грудні 2018 року - 71 грн 08 коп. (1 921 * 3,7 % (103,7 %-100 %).

З приводу відсутності виплати індексації грошового забезпечення у січні 2019 року зазначив, що з початку 2019 року індексація грошового забезпечення нараховувалась та виплачувалась військовослужбовцям у наступному місяці за попередній (наприклад, у лютому 2019 року за січень 2019 року).

З приводу відсутності виплати індексації грошового забезпечення за лютий 2019 року, яка мала виплачуватись у березні 2019 року, то вона була виплачена у квітні 2019 року разом з індексацією грошового забезпечення за березень 2019 року.

Аналогічно, індексація грошового забезпечення за травень 2019 року, яка мала виплачуватись у червні 2019 року, була виплачена у липні 2019 року разом з індексацією грошового забезпечення за червень 2019 року.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем щодо виплати індексації грошового забезпечення за періоди з квітня 2018 по листопад 2018 рік, за січень, березень та червень 2019 року - відсутня.

Щодо нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій, на підставі пункту 12 частини першої статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021 роки, представник відповідача вказав, що така компенсація позивачеві виплачена виходячи з належного грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, що підтверджується довідкою про нарахування та виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, виданою в/ч НОМЕР_1 від 03.11.2021 №314/2/орс.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 провадження у даній справі було зупинене (а.с.89).

21.03.2023 суд постановив ухвалу про поновлення провадження у справі (а.с.95).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 в період з 31.03.2018 по 13.05.2021, що підтверджується дублікатом військового квитка серія НОМЕР_2 (а.с.14-15).

У відповідь на запит адвоката Хвищук Н.В. відповідач листом від 03.11.2021 №314/орс надав картки особових рахунків позивача, довідку про нарахування та виплату компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та довідку про нарахування та виплату грошової компенсації за недоотримане речове майно (а.с.18-24).

Вважаючи, що відповідачем невірно обраховано суму компенсації за невикористані дні додаткової відпустки та не в повній мірі виплачено індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III (далі Закон №2017-III) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.

Статтею 19 Закону №2017-III передбачено, що державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII).

Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частини друга і третя статті 9 Закону № 2011-XII).

Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.2001 №1282-ХІІ (далі - Закон №1282-ХІІ) визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Як визначено у статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Статтею 4 Закону №1282-XII встановлено підстави для проведення індексації, зокрема, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Законом України від 24.12.2015 року №911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у частині першій статті 4 Закону №1282-XII цифри «101» замінено цифрами «103».

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приписами частини другої статті 5 Закону №1282-XII передбачено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Відповідно до статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 9 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюються на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначаються Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 (далі Порядок №1078).

Як встановлено пунктом 1-1 Порядку №1078, підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.

Виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету (пункт 6 Порядку №1078).

Отже, на підприємства, установи, організації, незалежно від форм власності, покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Положеннями Закону №1282-XII та Порядку №1078 визначено джерело коштів на проведення індексації. Разом з тим, виплата індексації не ставиться вищевказаними нормативно-правовими актами у залежність від надходження коштів до підприємства, установи, організації.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.12.2018 у справі №825/874/17.

З карток особового рахунку, розрахунку суми нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення військовослужбовця за період з 25.05.2018 по 13.05.2021 слідує, що в період з квітня по листопад 2018 року індексація грошового забезпечення позивача не виплачувалась. Індексація грошового забезпечення ОСОБА_1 була виплачена позивачу у грудні 2018 у розмірі 71,08 грн, у лютому 2019 року - 71,08 грн, у квітні 2019 року 205,55 грн (за лютий, березень), в травні 2019 року 134,47 грн, у липні 2019 року - 268,94 грн (за травень, червень), з серпня 2019 року по листопад 2019 року щомісяця (а.с.101-102).

Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів) значення індексу у місяці підвищення приймається за 1 або 100 %, тобто місяць підвищення вважається базовим і індексація в цьому місяці не проводиться, якщо сума підвищення заробітної плати (у базовому місяці враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру) перевищить суму індексації. Починаючи з наступного за базовим місяця наростаючим підсумком розраховується індекс для проведення подальшої індексації.

Абзацом 2 пункту I-1 Порядку №1078 передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з 01.03.2018 підвищено розміри посадових окладів усіх військовослужбовців, в тому числі і позивача, отже у березні 2018 року індексація доходів не проводиться, а обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з наступного місяця.

В свою чергу, розмір індексів споживчих цін становив: у квітні 2018 року - 100,8; у травні 2018 року - 100,0; у червні 2018 року - 100,0; у липні 2018 року 99,3; у серпні 2018 року - 100,0; у вересні 2018 року - 101,9; у жовтні 2018 року - 101,7. Розрахунок порогу індексації становить:1,008*1*1*0,993*1*1,019*1,017*100 = 103,73. Абзацом 1 пункту I-1 Порядку №1078 визначено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.

Отже, враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що з квітня 2018 року по жовтень 2018 року величина індексу споживчих цін не перевищувала поріг індексації, тому відповідачем правомірно за період з березня 2018 року по листопад 2018 року включно індексація не нараховувалась та не виплачувалась.

Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення з квітня по листопад 2018 року, зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за вказані періоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується той факт, що грошове забезпечення позивача за січень, березень, червень 2019 року проіндексоване.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача по індексації грошового забезпечення за спірні періоди відсутня, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористаної додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2017-2019 року, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби, суд зазначає наступне.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначені Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (далі - Порядок №260).

Відповідно до абзаців другого-четвертого пункту 8 Порядку №260 грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).

Відповідно до абзацу другого пункту 7 Порядку №260 розмір грошового забезпечення, що належить військовослужбовцю не за повний календарний місяць, визначається шляхом множення середньоденного розміру грошового забезпечення на кількість календарних днів, прослужених військовослужбовцем у цьому місяці. При цьому середньоденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення, належного військовослужбовцю за повний календарний місяць, на кількість календарних днів місяця, за який здійснюється виплата.

Відповідач у поясненнях зазначає, що загальний розмір грошового забезпечення позивача за квітні 2021 року склав 10904,55 грн, а за травень 2021 року загальний розмір грошового забезпечення позивача не змінився, тобто також склав 10904,55 грн. На виконання приписів абзаців другого-четвертого пункту 8 Порядку №260 грошове забезпечення за квітень 2021 року було нараховане та виплачене ОСОБА_1 у травні 2021 року.

Позивач прослужив у травні 2021 року 13 календарних днів, а тому відповідно до приписів абзацу другого пункту 7 Порядку №260 середньоденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 склав 10904,55/31 = 351,76 грн, відповідно розмір грошового забезпечення позивача у травні склав 351,76 грн х 13 = 4572,88 грн.

Відтак у зв`язку зі звільненням з військової служби було нараховано та виплачено позивачеві у травні 2021 року грошове забезпечення у розмірі 15477,42 грн, що включає в себе грошове забезпечення квітня і травня 2021 року.

Таким чином позивач помилково вважає, що сума 15477,42 грн є щомісячним грошовим забезпеченням позивача і з якої слід розраховувати суму грошової за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, оскільки що загальний розмір грошового забезпечення позивача станом на день звільнення становив 10904,55 грн.

Згідно з розрахунком суми грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій, яка була нарахована та виплачена Фіалковському у в/ч НОМЕР_1 при звільненні 13.05.2021, така компенсації правомірно розрахована з грошового забезпечення станом на день звільнення 10904,55 грн (а.с.100), а тому в цій частині позовні вимоги також є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимогу та про відмову в задоволенні адміністративного позову повністю.

Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій