Справа № 520/9697/23
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

08 червня 2023 року № 520/9697/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зінченко А.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд. 1/29,м. Харків,61052, ) про визнання протиправним та скасування наказу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Харківській області від 24.03.2023 року № 207, в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Старший сержант поліції ОСОБА_1 проходить службу на посаді інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

01.04.2023 року позивача ознайомлено з Наказом ГУНП в Харківській області від 24.03.2023 року № 207 «Про застосування дисциплінарних стягнень до поліцейських ГУНП в Харківській області», яким за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог пунктів 4, 11 розділу ХV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджено Наказом МВСУ від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395), ч. 2 ст. 251 КУпАП, п. 2, 13 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про дисциплінарний статут Національної поліції України, ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», у відношенні ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани (п. 3 Наказу).

Зазначений наказ прийнятий на підставі Висновку службового розслідування від 13.03.2023 року, яким встановлено наступне: 24.10.2021 позивачем відносно ОСОБА_2 , складено адміністративний протокол серії ААБ № 254906 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

22.12.2021 вказаний адміністративний матеріал був надісланий до Дергачівського районного суду Харківської області.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 23.12.2021 адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 28.12.2022 повернутий до ВП № 3 для належного оформлення.

Після доопрацювання вищевказаний адміністративний матеріал 24.01.2022 за вих. 807 (у вказаному листі зазначено виконавцем ОСОБА_3 ) повторно був надісланий до Дергачівського районного суду Харківської області для прийняття рішення.

22.02.2022 постановою Дергачівського районного суду Харківської області адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ще раз направлено до ВП № 3 для належного оформлення.

Причиною повернення адміністративного матеріалу є не долучення до нього відеозапису з нагрудної камери позивача.

Зазначений матеріал надійшов до ВП № 3 02.12.2022 за вх. № 1715 та після повторного доопрацювання лише 23.12.2022 за вих. № 7146 був направлений до Дергачівського районного суду Харківської області.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (у зв`язку із закінченням стоків, передбачених ст. 38 КУпАП), в результаті чого останній уникнув адміністративної відповідальності.

Позивач вважає, що наказ ГУНП в Харківській області від 24.03.2023 року № 207, в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, є протиправним, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Дослідивши надані матеріали справи та надаючи правову оцінку вищенаведеному суд вказує наступне.

Матеріалами справи підтверджено, 09.02.2023 до ГУНП в Харківській області надійшла доповідна записка УГІ ГУНП в Харківській області від 09.02.2023 № 221/119-15-2023 про результати перевірки, проведеної 04.02.2023 мобільною групою УГІ ГУНП в Харківській області щодо дотримання стану дисципліни та законності, поліцейськими відділу поліції № 3 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області (далі ВП № 3).

За результатами перевірки встановлені обставини які можуть вказувати на те, що в діях або бездіяльності поліцейських ГУНП в Харківській області вбачаються ознаки дисциплінарних проступків.

Перевіркою встановлено, що 24.10.2021 поліцейським СРПП ВП № 3 старшим сержантом поліції Радченком О.В. відносно ОСОБА_2 , 1973 р.н., складено адміністративний протокол серії ААБ № 254906 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

22.12.2021 (через два місяці) вказаний адміністративний матеріал був надісланий до

Дергачівського районного суду Харківської області. Постановою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 23.12.2021 адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 був повернутий до ВП № 3 для належного оформлення. Після доопрацювання вищевказаний адміністративний матеріал 23.12.2022 (через 1 рік) за вих. № 7146 повторно був надісланий до Дергачівського районного суду Харківської області для прийняття рішення. 26.12.2022 постановою Дергачівського районного суду Харківської області провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (у зв`язку із закінченням стоків, передбачених ст. 38 КУпАП), в результаті чого останній уникнув адміністративної відповідальності.

Дисциплінарною комісією встановлено, що відповідно до п. 7 наказу Харківського

РУП № 3 ГУНП в Харківській області від 28.11.2022 № 329 відповідальною за облік бланкової продукції, станом діловодства у справах про адміністративні правопорушення, здійснення автоматизованого обліку адміністративних правопорушень в ІКС ІПНП «Адмінпрактика» у ВП № 3 визначено інспектора адміністративної практики Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітана поліції Андріюк О.М.

Проте, відповідно п. 8 вказаного наказу загальне керівництво та контроль за сектором адміністративної практики у ВП № 3 покладено на заступника начальника відділу поліції з превентивної діяльності ВП № 3 підполковника поліції Кібалкіна Є.О.

Опитана інспектор адміністративної практики Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області капітан поліції Андріюк Олена Миколаївна пояснила, що поліцейські ВП № 3 надають до САП ВП № 3 копії складених протоколів та копії супровідних листів направлених за належністю та перед направленням до суду для перевірки повноти збору матеріалу. Проте деякі співробітники надають матеріали невчасно та не в повному обсязі чим порушують вимоги Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395 (далі Інструкція № 1395).

Працівники ВП № 3 самостійно направляють до суду складені ними адміністративні

матеріали. 24.10.2021 поліцейським СРПП ВП № 3 ХРУП № 3 старшим сержантом поліції Радченком О.В. відносно ОСОБА_2 , 1973 р.н., складено адміністративний протокол серії ААБ № 254906 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Вказаний матеріал старший сержант поліції Радченко О.В. надав вчасно для внесення до бази ІПНП, проте копію супроводу до суду надав пізніше зі штампом про отримання судом. Про повернення матеріалу з суду на доопрацювання опитаній не було відомо. Опитана отримала направлене до ВП № 3 рішення суду про закриття справи на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (у зв`язку із закінченням стоків, передбачених ст. 38 КУпАП). Опитана неодноразово вказувала працівникам СРПП ВП № 3 та доповідала керівництву ВП № 3 про порушення вимог Інструкції № 1395, що було проігноровано.

Проте зареєстрованих рапортів до керівництва ВП № 3 щодо вищезазначених подій дисциплінарній комісії опитана не надала.

Вивченням Журналів реєстрації вхідної кореспонденції ВП № 3 супровідних листів встановлено що- 28.12.2021 за вх. № 8015, до ВП № 3 надійшла постанова Дергачівського районного суду Харківської області від 23.12.2021 для належного оформлення адміністративного матеріалу відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Після доопрацювання вищевказаний адміністративний матеріал 24.01.2022 (майже через місяць) за вих. № 807 (у вказаному листі зазначено виконавцем ОСОБА_3 ) повторно був надісланий до Дергачівського районного суду Харківської області для прийняття рішення. 22.02.2022 постановою Дергачівського районного суду Харківської області адміністративний матеріал відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 130 КУпАП ще раз направлено до ВП № 3 для належного оформлення.

У зв`язку з військовою агресію рф вищезазначений матеріал надійшов до ВП № 3 02.12.2022 за вх. № 1715 та після повторного доопрацювання лише 23.12.2022 за вих. № 7146 був направлений до Дергачівського районного суду Харківської області. Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (у зв`язку із закінченням стоків, передбачених ст. 38 КУпАП), в результаті чого останній уникнув адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 4 розділу ХV Інструкції № 1395, матеріали про адміністративні правопорушення, оформлені поліцейськими, у тому числі тимчасово вилучене посвідчення водія (у разі його вилучення), протягом однієї доби надсилаються до

підрозділів адміністративної практики для подальшої їх реєстрації, опрацювання, внесення інформації до автоматизованого обліку, зберігання або надсилання до органів (посадових осіб), яким надано право накладати адміністративне стягнення.

Згідно з вимогами п. 6 розділу ХV Інструкції № 1395, після внесення відповідної інформації до автоматизованого обліку матеріали про адміністративні правопорушення надсилаються до органів (посадових осіб), яким надано право накладати адміністративне стягнення, в десятиденний строк з дати отримання таких матеріалів підрозділами адміністративної практики.

Крім того згідно з вимогами п. 7 розділу ХV Інструкції № 1395, працівник підрозділу поліції, який здійснює контроль за видачою та використанням бланків протоколів про адміністративні правопорушення, постанов про адміністративні правопорушення та тимчасових дозволів на право керування транспортним засобом, одночасно здійснює перевірку правомірності і правильності використання та оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення й у випадках виявлення недоліків доповідає рапортом керівникові підрозділу поліції.

Відповідно до вимог п. 11 розділу ХV Інструкції № 1395, матеріали справ про адміністративні правопорушення, повернуті судами для належного дооформлення, оформлюються уповноваженими підрозділами поліції в межах строків розгляд справи, але не пізніше десяти робочих днів з дня їх надходження, та надсилаються до відповідних судів.

Судом також встановлено, що опитаний поліцейський СРПП ВП № 3 старший сержант поліції ОСОБА_1 , пояснив, що 24.10.2021 склав протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 254906 відносно ОСОБА_2 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП та протягом доби передав до САП ВП № 3 капітану поліції Андріюк О.М. У грудні 2021 року чи на початку січня 2022 року (коли саме не пам`ятає) вказаний матеріал був повернений з Дергачівського районного суду Харківської області старшому сержанту поліції ОСОБА_1 для належного дооформлення. Після доопрацювання матеріал було передано до САП ВП № 3. Про подальший розгляд справи та повернення матеріалу опитаному не відомо.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно ОСОБА_2 закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП (у зв`язку із закінченням стоків, передбачених ст. 38 КУпАП), в результаті чого останній уникнув адміністративної відповідальності.

Таким чином, в діях старшого сержанта поліції ОСОБА_1 встановлені факти вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у невиконанні вимог п. 4 розділу ХV Інструкції № 1395, у частині не надсилання протягом однієї доби до підрозділів адміністративної практики належним чином зібраних матеріалів про адміністративні правопорушення, оформлені поліцейськими, для подальшої їх реєстрації, опрацювання, внесення інформації до автоматизованого обліку, зберігання або надсилання до органів (посадових осіб), яким надано право накладати адміністративне стягнення, невиконанні вимог ч. 2 ст. 251 КУпАП, у частині неналежного збору доказів та у порушенні вимог п. 11 розділу ХV Інструкції № 1395, у частині не оформлення протягом десяти робочих днів з дня надходження матеріалів справ про адміністративні правопорушення, повернуті судами для належного дооформлення, та надсилання до відповідних судів.

Також судом встановлено, що обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність старшого сержанта поліції ОСОБА_1 у ході проведення службового розслідування не встановлено.

За результатами проведеного службового розслідування 13.03.2023 начальником ГУНП в Харківській області затверджений висновок, відповідно до якого за порушення службової дисципліни, що виразився в порушенні вимог п. 4, 11 розділу ХV Інструкції № 1395, ч. 2 ст. 251 КУпАП, п. 2, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», необхідно застосувати до поліцейського СРПП ВП № 3 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Наказом ГУНП в Харківській області від 24.03.2023 року № 207 до поліцейського СРПП ВП № 3 старшого сержанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.

Суд вказує, що у відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.2 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 6 вказаного закону визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського

суду з прав людини.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про Національну поліцію" поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського (п.1 ч.1 ст.18); професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва (п.2 ч.1 ст.18); поважати і не порушувати прав і свобод людини (п.3 ч.1 ст.18).

Як передбачено ч.1 ст.64 Закону України «Про Національну поліцію», особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки .

За визначенням ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі Статут) службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

У силу ч.3 ст.1 Статуту до змісту службової дисципліни також віднесено такі обов`язки поліцейського як: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції, у розумінні ч.1 ст.12 Статуту визнається дисциплінарним проступком.

Отже, до кола формальних ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання Присяги поліцейського; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 15) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 16) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 17) невжиття заходів із забезпечення безперервного та цілодобового захисту суверенітету України і територіальної цілісності України, виконання завдань поліції і реалізації повноважень поліції з метою відсічі збройної агресії ворога проти України.

З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків ч.2 ст.14 Статуту передбачено проведення службового розслідування, під яким відповідно до ч.1 ст.14 цього ж статуту розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Суд вказує, що у спірних правовідносинах службове розслідування було призначено та проведено.

Недоліки в організації службового розслідування, а також нездоланні та непереборні

дефекти у результатах службового розслідування відсутні.

Викладене у Висновку судження Дисциплінарної комісії про порушення позивачем вимог п. 4, 11 розділу ХV Інструкції № 1395, ч. 2 ст. 251 КУпАП, п. 2, 13 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, ч. 1 ст. 8, п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» є юридично правильним та фактично підтвердженим.

За правилами ч.3 ст.13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

У силу ч.3 ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Усі юридичні фактори, котрі мають юридичне значення для вирішення питання про дисциплінарне покарання поліцейського викладені дисциплінарною комісією у висновку службового розслідування.

Окрім того, відповідно до ч.8 ст.19 Дисциплінарного статуту під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Дисциплінарна комісія у даному конкретному випадку обставини діяння поліцейського з`ясувала повно, оцінила вірно, вчинене поліцейським діяння кваліфікувала правильно, норму закону визначила належну, зміст норми права витлумачила відповідно до її дійсної суті, а, відтак, забезпечила дотримання процедури притягнення особи до відповідальності.

Так, Дисциплінарною комісією були взяті до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом аспекти, котрі здатні вплинути на міру відповідальності поліцейського.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

В силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Владний суб`єкт у спірних правовідносинах обставини події з`ясував повно, діяння

поліцейського кваліфікував правильно, норму закону визначив вірно, зміст приписів цієї норми витлумачив без помилок (перекручень), взяв до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом фактори, наслідки вчиненого поліцейським діяння не спотворив, міру юридичної відповідальності обрав без явного та очевидно нерозумного перевищення меж свободи адміністративного розсуду.

Крім того, обрання того чи іншого виду дисциплінарного стягнення є правом роботодавця в залежності від його оцінки та кваліфікації дій особи, відносно якої має бути застосовано таке стягнення, тобто належить до дискреційних повноважень відповідача, який за умови встановлення факту порушення службової дисципліни має право з урахуванням всіх обставин справи та особи порушника обрати один з визначених законом видів покарання.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до відповідальності у вигляді суворої догани є правомірним, відповідач у спірних правовідносинах діяв виключно на реалізацію суджень Висновку Дисциплінарної комісії.

Порушень, недоліків або дефектів у реалізації цим суб`єктом владних повноважень управлінських функцій контролю за дисципліною у сфері поліцейської діяльності, на думку суду, не має.

Критерії законності рішення (діяння, тобто управлінського волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч.2 ст.2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч.2 ст.77 КАС України.

З положень наведеної норми процесуального закону слідує, що владний суб`єкт повинен доводити обставини фактичної дійсності за стандартом доказування - поза будь-яким розумним сумнівом, у той час як до приватної особи підлягає застосуванню стандарт доказування - баланс вірогідностей.

Разом із тим, саме лише не спростування владним суб`єктом задекларованого, але не підтвердженого документально твердження приватної особи про конкретну обставину фактичної дійсності, не означає реального існування такої обставини.

І хоча спір безумовно підлягає вирішенню у порядку ч.2 ст.77 КАС України, однак відповідач повторює, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через не спростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Тому, перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд робить висновок, що владним суб`єктом подано достатній обсяг доказів відповідності закону оскарженого волевиявлення, а обсяг використаних доказів та обрані мотиви не дозволяють визнати юридично неправильними та фактично необґрунтованими ті підстави, які покладені адміністративним органом в основу оскарженого рішення, адже поведінка поліцейського, котрий цілком усвідомлює значення власних діянь, має бути зразковою в усіх випадках незалежно від дії будь- яких третіх факторів.

При цьому, слід зважити, що у силу правового висновку постанови Верховного Суду від 07.11.2019р. по справі № 826/1647/16 (адміністративне провадження №К/9901/16112/18) обов`язковою умовою визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Владний суб`єкт у спірних правовідносинах забезпечив дотримання ч.2 ст.19 Конституції України, позаяк обставини події з`ясував повно, діяння поліцейського кваліфікував правильно, норму закону визначив вірно, зміст приписів цієї норми витлумачив без помилок (перекручень), взяв до уваги усі суттєві поза розумним сумнівом фактори, наслідки вчиненого поліцейським діяння не спотворив, міру юридичної відповідальності обрав без явного та очевидно нерозумного перевищення меж свободи адміністративного розсуду.

Отже, у спірних правовідносинах вчинене владним суб`єктом волевиявлення з приводу реалізації адміністративної функції не спричинило безпідставного настання негативних наслідків для заявника, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у позові.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити й те, що у рішенні Конституційного Суду України № 1-6/2018 від 27.02.2018 констатовано: «У Доповіді «Верховенство права», яка схвалена Європейською Комісією «За демократію через право» (Венеціанською Комісією) на 86-му пленарному засіданні (25-26.03.2011), наголошено, що принцип правової визначеності є ключовим у питанні довіри до судової системи і верховенства права; держава зобов`язана дотримуватися та застосовувати у прогнозований і послідовний спосіб ті закони, які вона ввела в дію (пункт 44); правова визначеність передбачає, що норми права повинні бути зрозумілими і точними, а також спрямованими на забезпечення постійної прогнозованості ситуацій і правових відносин (пункт 46); парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів (пункт 47); правова визначеність означає також, що необхідно у цілому дотримуватися зобов`язань або обіцянок, які взяла на себе держава перед людьми (поняття «законних очікувань») (пункт 48). Конституційний Суд України вважає, що принцип правової визначеності вимагає від законодавця чіткості, зрозумілості, однозначності правових норм, їх передбачуваності (прогнозованості) для забезпечення стабільного правового становища людини».

Чинним законодавством не визначено поняття дискредитації.

Дискредитація - це підрив довір`я когось, приниження чиєїсь гідності, авторитету. Аналізуючи складові цього поняття, слід дійти до висновку, що вони тісно пов`язані з морально-етичними нормами. Отже, вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи поліції, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Отже, під вчинками, що дискредитують звання працівника Національної поліції та власне органи Національної поліції, слід розуміти протиправні, винні діяння, які здійснені посадовою особою у зв`язку з виконанням службових обов`язків або не пов`язані з їх виконанням, але за своїм характером здатні принизити в очах громадськості гідність та авторитет працівника поліції та власне органи національної поліції.

З огляду на вказане, з точки зору стороннього розсудливого спостерігача порушення позивачем цих приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції України, і відповідальність за це несе держава.

Зазначене безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.

Верховний Суд в постанові від 02.10.2018 у справі № 815/4463/17 зазначив, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово- дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушення Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Відповідач звертає увагу на те, що як охоронець громадського порядку, держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Звежинський проти Польщі" (заява № 34049/96). -

Поряд з цим, відповідач звертає увагу, що принцип обґрунтованості рішення суб' єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії», № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд. 1/29,м. Харків, 61052, ) про визнання протиправним та скасування наказу - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Зінченко А.В.