Справа № 420/24228/21
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/24228/21

Перша інстанція: суддя Свида Л.І.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача - Турецької І. О.,

суддів - Домусчі С. Д., Шеметенко Л. П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо нарахування позивачу, як інваліду 2-ї групи першої категорії, із захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, у період з 22.07.2011 до 24.06.2021 основної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю у розмірах нижчих за вісім 8 пенсій за віком;

-зобов`язати нарахувати, як інваліду 2-ї групи першої категорії, із захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, у період з 22.07.2011 до 24.06.2021 основну пенсію по інвалідності та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком та виплатити різницю між фактично виплаченою та нарахованою пенсією.

В обґрунтування заявлених вимог позивач пояснив, що постановою Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2011 зобов`язано пенсійний орган провести перерахунок державної пенсії у розмірі не менше 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, починаючи з 17.11.2010 і без обмеження строку.

У жовтні 2021 року представник позивача звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із запитом про надання інформації про виконання рішення суду та із заявою про виплату пенсії, як інваліду 2 групи та додаткової пенсії у розмірі, передбаченому Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

За результатами розгляду запиту представника та вказаної заяви, у листопаді 2021 року, ГУ ПФУ в Одеській області надало відповідь із поясненнями щодо здійсненого перерахунку, виплати доплати у розмірі 42 832,50 грн. та розміру виплачуваної пенсії.

ОСОБА_1 із розміром виплачуваної пенсії категорично не погоджується, вважає, що призначена вона протиправно і порушує його конституційно визначене право на соціальний захист, у законодавчо визначеному розмірі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року, ухваленого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області в частині нарахування ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи першої категорії, із захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року основної пенсії по інвалідності у розмірі нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області нарахувати ОСОБА_1 , як інваліду 2-ї групи першої категорії, із захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків катастрофи на ЧАЕС, за період з 01 січня по 02 серпня 2014 року основну пенсію по інвалідності у розмірі не нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком, з урахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти вимог - суд відмовив.

Вирішуючи справу та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного Суду України, висловлену в постанові від 26.04.2016 року у справі № 285/4300/14-а щодо застосування норм статей 50, 54 Закону №796-XII, визначив, що саме у період з 1 січня 2014 року по 2 серпня 2014 року, пенсійний орган повинен був виплачувати позивачу пенсію, як інваліду 2-ї групи першої категорії, у розмірі, встановленому цим Законом.

Стосовно інших періодів, що охоплюють спірний період, суд встановив, що чинне законодавство у сфері пенсійного забезпечення осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, набуло численних змін, а тому визнав, що пенсійний орган правомірно здійснював нарахування та виплату основної та додаткової пенсії у розмірі визначеному постановами Кабінету Міністрів України .

Стосовно доводів позивача про звуження його права на виплату пенсії у розмірі, встановленому судовим рішенням, суд посилаючись на практику Європейського суду з прав людини відзначив, що законодавчі норми щодо пенсійного забезпечення можуть змінюватися, а відповідне судове рішення не може бути гарантією проти таких змін у майбутньому.

Суд, посилався також на рішення Європейського суду з прав людини «Великода Валентина Никанорівна проти України» (параграф 21) стосовно невиконання рішення суду щодо нарахування та виплати пенсії у розмірі, встановленому статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

В цьому рішенні Суд констатував, що після внесення у 2011 році змін до законодавства, подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, були внесені зміни.

Позовні вимоги щодо виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, суд визнав необґрунтованими, оскільки, постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №1210), яким виплата додаткової пенсії передбачена у розмірі 379,60 грн.

Суд встановив, що зазначені положення є чинними, неконституційними не визнавались, а тому мають застосовуватися органами Пенсійного фонду при обчисленні додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Разом з цим, резолютивна частина судового рішення містить зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області виплатити позивачеві додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірі не нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених вимог, та посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення в цій частині та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Насамперед слід зазначити, що в обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначав, що відповідно до статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Скаржник зазначив, що під час ухвалення рішення суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду стосовно наслідків пропуску строку звернення до суду, встановленого статтею 122 КАС України, викладені, зокрема в постанові від 21.02.2020 у справі №340/1019/19.

Скаржник, посилаючись на практику касаційного суду, наголошував на тому, що з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наведене, на думку скаржника, свідчить про наявність підстав для залишення позову без розгляду.

Також в апеляційній скарзі, скаржник посилаючись на рішення Конституційного Суду України Рішення від 07 квітня 2021 року №1-р(ІІ)2021 стверджує, що відсутні підстави для застосування норми частини 4 статті 54 Закону №796-XII, що передбачає виплату позивачу пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком до правовідносин, що склалися в цій справі.

Далі скаржник зазначає, що виплата додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, правомірно проводилась позивачу у розмірі, встановленому Порядком № 1210.

Скаржник звертає увагу на те, що суд першої інстанції, попри те, що в мотивувальній частині встановив відсутність підстав для виплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі передбаченому Законом №796-XII, всупереч наведеного висновку, помилково в резолютивній частині рішення зобов`язав відповідача нарахувати таку пенсію у розмірі не нижчому за 8 мінімальних пенсій за віком.

ОСОБА_1 не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ураховуючи, що апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесений до потерпілих першої категорії та є інвалідом 2 групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 26.06.2019 року (а.с. 9).

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію по інвалідності та додаткову пенсію, за шкоду заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону №796-XII.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 липня 2011 року у справі №1512/2-А-3500/11 визнано протиправною відмову ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, відповідно до статей 50, 54 Закону №796-XII.

Зобов`язано УПФУ у Київському районі м. Одеси провести ОСОБА_1 , відповідно до статей 50, 54 Закону №796-XII, починаючи з 17.11.2010 року і без обмеження строку, перерахунок державної пенсії із розрахунку 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, та з врахуванням раніше виплачених сум. (а.с. 12-13).

Листом Державної казначейської служби України в Одеській області від 12.11.2018 повідомлено позивача про перерахування коштів в сумі 42 832,50 грн., відповідно до судового рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2011 у справі №1512/2-А-3500/11 та про проведення виплат за період з 17.11.2010 по 22.07.2011.(а.с.10).

Листом від 02.11.2021 року ГУ ПФУ в Одеській області, на звернення позивача, надало інформацію про розміри його пенсійного забезпечення, зокрема про те, що йому виплачується пенсія по інвалідності 2 групи від захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС (ступінь втрати працездатності - 80%), в розмірі відшкодування фактичних збитків, відповідно до Закону №796-XII та її розмір становить 5 688,09 грн., де основний розмір - 5 242,06 грн. (6552,57 грн. *80%), підвищення дітям війни - 66,43 гри; додаткова пенсія інвалідам 2 групи 1 категорії - 379,60 грн.

Також повідомлено, виплата пенсії, здійснюється з урахуванням адресної допомоги як інваліду 2 групи, відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону України від 29.06.2021 №1584-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» щодо підвищення рівня пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», що набрав чинності 01.07.2021.

У листі зазначено, до того ж, що з 01.01.2021 пенсія перерахована відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №849 «Деякі питання підвищення пенсійних виплат для окремих категорій осіб у 2021 році та в подальшому», як особі, що досягла 75 - річного віку, та її розмір становить 8 272,28 грн., де: основний розмір - 5 242,06 грн.; додаткова пенсія інвалідам 2 групи 1 категорії - 379,60 грн.; підвищення дітям війни - 66,43 грн.; державна адресна допомога інваліду 2 групи - 2 184,19 грн., компенсаційна виплата до 75-річчя - 400 грн.

Насамкінець пенсійний орган резюмував, що проведений перерахунок на розмір пенсії не вплинув, оскільки на суму підвищення зменшився розмір державної адресної допомоги інваліду 2 групи, та виплата пенсії здійснюється в розмірі встановленому законодавством, тобто 8 272,28 грн. (10340,35 грн. х 80 %) (а.с. 15).

Листом від 17.11.2021 ГУ ПФУ в Одеській області, на запит позивача, повідомило про те, що згідно постанови Київського районного суду в м. Одеси від 05.07.2011у справі № 1512/2-А-13500/11 був здійснений перерахунок державної пенсії у відповідності до статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок, Чорнобильської катастрофи», сума доплати за період з 17.11.2010 по 22.07,2011 становить 42 832,50 грн. (а.с16).

Позивач не погодився з правомірністю нарахування пенсійним органом основної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії, за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірах нижчих за законодавчо встановлений розмір, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та оцінка суду апеляційної інстанції доводів апеляції і висновків суду першої інстанції.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію про обов`язок судів попередніх інстанцій дотримуватися принципу офіційного з`ясування обставин справи та з`ясовувати питання дотримання позивачем строків звернення до суду. Так, на думку суду касаційної інстанції, питання дотримання позивачем строку звернення до суду може бути досліджено на будь-якій стадії судового розгляду.

В апеляційній скарзі ГУ ПФУ в Одеській області зазначає, окрім іншого, що позивач пропустив шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, встановлений частиною 2 статті 122 КАС України і такий строк починає свій відлік з моменту отримання пенсійних виплат, а не відповіді пенсійного органу на звернення позивача.

Відповідаючи на вказаний довід апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із частиною 3 статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частина 4 статті 123 КАС України регламентує, що якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку звернення до суду позивач у клопотанні зазначав, що 12.11.2018 на його адресу надійшов лист Державної казначейської служби України в Одеській області, яким повідомлено про перерахування коштів в сумі 42 832,50 грн., відповідно до судового рішення Київського районного суду м. Одеси від 05.07.2011 у справі №1512/2-А-3500/11 та виплату проведено за період з 17.11.2010 по 22.07.2011.

Далі позивач зазначав, що він 19.10.2021 уклав договір про надання адвокатських послуг, після чого дізнався про порушення своїх прав та звернувся до органу Пенсійного фонду з приводу виплати основної пенсії у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, однак отримав відмову.

Позивач у клопотанні просив вважати саме 19.10.2021 початком перебігу строку звернення до суду за поновленням порушеного права, оскільки строк розпочав перебіг після отримання відмови пенсійного органу, а не після отримання пенсії за відповідний період.

З цього приводу, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу на тому, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує.

Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія, вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Колегія суддів враховує, що з адміністративним позовом про здійснення перерахунку та виплати основної та додаткової пенсії за період з 22.07.2011 по 24.06.2021 позивач звернувся у грудні 2021 року, тобто з пропуском строку, встановленого статтею 122 КАС України.

Колегія суддів вважає, що отримання позивачем у листопаді 2021 року відповіді органу Пенсійного фонду на його звернення не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли позивач почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду.

Слід зазначити, що такий висновок відповідає правовій позиції Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19, від 26.05.2021 у справі № 320/1778/20, від 17.01.2023 у справі № 620/2043/19.

Враховуючи те, що поважних та об`єктивних причин пропуску строку звернення до суду з позовом позивач не зазначив та в ході апеляційного розгляду таких не встановлено, колегія суддів вважає, що до спірних правовідносин мають бути застосовані положення статті 123 КАС України, згідно яких позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 22.07.2011 по 24.06.2021 слід залишити без розгляду.

Стаття 319 КАС України встановлює, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

У відповідності до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

Згідно частини 4 статті 123 КАС якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, оскільки позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду з даним позовом, колегія суддів погоджується із доводами скаржника, що наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду, відповідно до вимог статті 123 КАС.

Задовольняючи частково позов та постановляючи ухвалу про поновлення позивачу строку звернення до суду, суд першої інстанції не дав належної оцінки всім обставинам, а тому наявні підстави для скасування рішення суду та прийняття постанови про залишення позовних вимог без розгляду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів не надає оцінку іншим доводам, викладеним в апеляційній скарзі.

Разом з цим, враховуючи те, що в апеляції скаржник просив прийняти рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу частково.

За результатами апеляційного розгляду, розподіл судових витрат, відповідно до вимог статті 139 КАС України, не проводився.

Керуючись статтями 308, 311, 319, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії - скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач - суддя І. О. Турецька

суддя С. Д. Домусчі

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 09.06.2023.