Справа № 420/11248/22
Суддя: Калашнікова О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

08 червня 2023 року

м. Київ

справа № 420/11248/22

адміністративне провадження № К/990/20118/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Калашнікової О.В.,

перевіривши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2023 року

у справі №420/11248/22

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року адвокат Македонська Ірина Олександрівна в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просила:

- визнати протиправними дії та бездіяльність військової частини НОМЕР_1 , вчиненими в ході проведення службового розслідування на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 №258 від 19 червня 2022 року «Про призначення службового розслідування за фактом халатного відношення до збереження закріпленої зброї при знаходженні на лікуванні лейтенантом медичної служби Танасійчук О.», в тому числі щодо розголошення інформації, яка стосується службового розслідування відносно ОСОБА_1 іншим особам, неналежного, неповного, необ`єктивного, упередженого проведення службового розслідування відносно ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Міністерства оборони України №140 від 16 липня 2022 року «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом халатного відношення до збереження закріпленої зброї при знаходженні на лікуванні лейтенантом медичної служби ОСОБА_1 », яким за особисту недисциплінованість та порушення вимог статей 11, 12, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, статей 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних сил України та статті 18 наказу Міністра оборони України 29 червня 2005 року №569, відповідно до п.«г» ст.48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, накладено на лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «попередження про неповну службову відповідність»;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь лейтенанта ОСОБА_1 грошове забезпечення (заробітну плату) в розмірі суми, не виплаченої через дію дисциплінарного стягнення, накладеного наказом військової частини НОМЕР_1 №140 від 16 липня 2022 року, що складає 10000,00 гривень;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь лейтенанта ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50000,00 гривень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Македонської Ірини Олександрівни в інтересах ОСОБА_1 - задоволено частково. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року скасовано. Прийнято по справі нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувати п.1 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Міністерства оборони України №140 від 16 липня 2022 року «Про підсумки проведення службового розслідування за фактом халатного відношення до збереження закріпленої зброї при знаходженні на лікуванні лейтенантом медичної служби Танасійчук О.»

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) суму премії за липень 2022 року в розмірі 8877 (вісім тисяч вісімсот сімдесят сім) гривень 30 коп. в якості відшкодування матеріальної шкоди та 30000 (тридцять тисяч) гривень в якості відшкодування моральної шкоди.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду апеляційної інстанції, скаржник звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), надіславши її засобами поштового зв`язку.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що доводи касаційної скарги викладені у спосіб, який унеможливлює встановити по якій саме підставі оскаржується судові рішення в касаційному порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Отже, системний аналіз наведених положень КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Позивач підставою касаційного оскарження судових рішень також зазначає, пункту 4 частини 4 статті 328 КАС України вказуючи, що висновки судів відбулося без дослідження доказів.

Частиною другою статті 353 КАС України встановлено, що підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо зокрема:

1)суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Аналіз вищенаведених норм дозволяє дійти висновку про те, що обґрунтування необхідності касаційного оскарження у зв`язку із недослідженням судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, можливе за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі інших підстав для касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України. Тобто, указане порушення процесуального права не може бути самостійною підставою для касаційного оскарження.

У відсутності обґрунтованих підстав визначених пунктом 1-3 частини 2 статті 328 КАС України суд позбавлений можливості прийняти доводи скаржника щодо наявності підстави передбаченої пунктом 4 частини 4 статті 328 КАС України, в частині не дослідження доказів.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Варто зазначити, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом. Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

При цьому, з урахуванням змін до КАС України, внесених Законом України від 15 січня 2020 року № 460-IX і які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 04 травня 2023 року у справі №420/11248/22 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування дисциплінарного стягнення - повернути особі, яка її подала.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддяО.В. Калашнікова