Справа № 360/7404/21
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/7404/21

Луганський окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Чернявської Т.І.,

за участю

секретаря судового засідання Чепурової К.В.

позивача - не прибув

та

представника відповідача - Карташової О.О. (самопредставництво)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами

загального позовного провадження адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Луганській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 червня

2021 року № ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду на розгляді перебуває справа за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДПС у Луганській області (далі відповідач), в якому позивач з урахуванням уточненої позовної заяви від 06 грудня 2021 року просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 03 червня 2021 року № , яким до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 91000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 03 червня 2021 року відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення № на підставі акта перевірки від 23 квітня 2021 року № 7060/20-40-09-01-08/ НОМЕР_1 про встановлення порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України. На підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та підпункту 128-1 статті 128-1 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 91000,00 грн.

Так, з 16 по 23 квітня 2021 року працівниками Головного управлінням ДПС у Харкiвськiй областi на підставі наказу від 12 квітня 2021 року № 2506-п проведена фактична перевiрка відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України за місцем фактичного провадження діяльності у господарському об`єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , з 13 квітня 2021 року, тривалістю не більше 10 діб.

Перевірку проведено за період діяльності з 01 липня 2019 року по день закінчення перевірки з метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР Про державне регулювання виробництва і обiгу спирту етилового, коньячного i плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального, Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів у сфері обігу пального, зняття його залишків, відбору проб та зразків.

За результатами вказаної перевiрки складено акт від 23 квітня 2021 року № 7060/20-40-09-01-08/ НОМЕР_1 , згідно з яким Головним управлінням ДПС у Харкiвськiй областi встановлено незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу складання та подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального (довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі) за період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року, чим порушено підпункт 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України. Зазначений акт позивачем підписано з зауваженнями та отримано 26 квітня 2021 року.

Не погодившись з висновками акта фактичної перевірки, 05 травня 2021 року позивачем до Головного управління ДПС у Харківській області надано заперечення з підтверджуючими документами. Розгляд заперечень відбувся за участю представника 19 травня 2021 року.

Так, позивач заперечував щодо зазначеного в акті факту незабезпечення з його вини - розпорядника акцизного складу складання та подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального (довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі) за період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року.

Згідно з вимогами підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України позивачем вжито всіх заходів щодо обладнання акцизного складу витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками та їх робота.

Відповідно до договору від 20 січня 2020 року № 3148, укладеного Товариством з обмеженою відповідальністю Технотрейд, позивачем сплачено та отримано рівноміри за видатковою накладною № 3148 для обладнання акцизного складу. Витратоміри-лічильники та рівноміри-лічильники пального у резервуарі своєчасно зареєстровані в єдиному державному реєстрі на акцизному складі № 1003574.

Також в запереченнях та на засіданні комісії позивачем зазначено, що встановлення придбаного устаткування потребує залучення сторонніх фахівців для налагодження роботи рівномірів-лічильників. Окрім того, акцизний склад потребує додаткового обладнання, а саме консоль СИУР, його налаштування, який відображає на панелі даних показів рівномірів-лічильників - рівень пального в резервуарах, температуру, щільність ПММ, залишок пального та обіг пального в літрах, приведених до температури 15°С встановлених рівномірів-лічильників.

Так, 18 лютого 2020 року позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю Сканпринт укладено договір № 192 про надання послуг, а саме щодо установлення та монтажу устаткування - рівномірів та консолі. Але згідно з постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211, від 25 березня 2020 року № 239, від 22 квітня 2020 року № 291, від 04 травня 2020 року № 343 і так далі в Україні введено карантин. Згідно з обмежувальними заходами припинено регулярні та нерегулярні перевезення пасажирів автомобільним транспортом у приміському, міжміському, внутрішньо обласному та міжобласному сполученні, що унеможливлювало прибуття фахівців та виконання в повному обсязі вищезазначених робіт.

Після послаблення карантинних заходів, налагодження устаткування для отримання інформації з показів рівномірів-лічильників для подання даних до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального, з 01 липня 2020 року довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі передається щоденно та своєчасно, в той час коли акт № 716 про надання послуг з Товариством з обмеженою відповідальністю Сканпринт по установленню та монтажу устаткування підписано лише 21 серпня 2020 року.

02 червня 2021 року позивач отримав лист від Головного управління ДПС України в Харківській області від 20 травня 2021 року № 57772/7/20-40-09-01-17, згідно з яким комісія з питань розгляду заперечень та пояснень до актів документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок Головного управління ДПС у Харківській області не встановила підстав для задоволення заперечень.

28 липня 2021 року в особистому електронному кабінеті платника податкові на сайті ДПС при перевірці стану розрахунків з бюджетом позивачем виявлено наявність недоїмки в сумі 90490,00 грн, що виникла в результаті нарахування штрафних санкцій в сумі 91000,00 грн.

Позивач вказує, що у Головного управління ДПС у Харківській області були відсутні підстави для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки, а сама така перевірка проведена із грубими порушеннями процедури, визначеної Податковим кодексом України, за умов пред`явлення позивачу неналежним чином оформлених документів, що дають підстави для проведення контрольно-перевірочного заходу у формі фактичної перевірки.

Так, норми Податкового кодексу України свідчать, що проведенню перевірки та оформленню її результатів передує певний алгоритм дій, дотримання якого є обов`язковим для визначення правомірності визначення платнику податків податкового зобов`язання за результатами проведення перевірки. Зазначене унеможливлює визнання обставин, встановлених відповідачем в ході проведення перевірки, достовірними та обґрунтованими, а відтак, - унеможливлює визнання перевірки законної в цілому та позбавляє контролюючий орган можливості приймати будь-які обов`язкові для позивача рішення про донарахування податкових зобов`язань за результатами такої перевірки.

Передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Зі змісту наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 12 квітня 2021 року № 2506-п неможливо встановити, яке порушення слугувало конкретною підставою для прийняття такого рішення. Жодних вказівок на наявність такої інформації, а також про джерела її походження, про її опрацювання, формування та використання саме під час призначення та проведення перевірки ані наказ від 12 квітня 2021 року № 2506-п, ані сам акт перевірки, що отриманий лише 26 квітня 2021 року, не містять.

Допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки самі по собі призводять до відсутності правових наслідків такої, а відтак до необхідності визнання податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами такої перевірки, незаконними та необґрунтованими. Така правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18.

Щодо незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу складання та подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального (довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі) за період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року, чим порушено підпункт 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України, позивач зазначив таке.

При обставинах, які виникли через карантин, встановлений Кабінетом Міністрів України внаслідок виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), позивач здійснив всі можливі дії, які залежали від нього, з метою дотримання вимог податкового законодавства: придбав рівноміри-лічильники та витратоміри-лічильники; своєчасно встановив та зареєстрував в Єдиному державному реєстрі; з моменту отримання можливості бачити покази, які відображають встановлені рівноміри-лічильники та витратоміри-лічильники, з 01 липня 2021 року щоденно надає довідки про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі, в той час коли відповідачем не наведено беззаперечних доказів правомірності прийнятого оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

З огляду на викладене, позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскаржуване податкове повідомлення-рішення та просить позовні вимоги задовольнити.

Головне управління ДПС у Луганській області позов не визнало, про що 29 грудня 2021 року через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) за вхідним реєстраційним № 47060/2021 подало відзив на позовну заяву від 29 грудня 2021 року № 10718/5/12-32-20-00-26.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що суб`єктом господарювання фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, дата реєстрації 25 листопада 2019 року, реєстраційний номер 00457, термін дії з 25 листопада 2019 року по 25 листопада 2024 року, адреса місця реєстрації акцизного складу № 1003574: АДРЕСА_1 .

З метою здійснення контролю за дотриманням вимог Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального», Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів у сфері обігу пального, зняття його залишків, відбору проб і зразків, наказом Головного управління ДПС у Харківській області від 12 квітня 2021 року № 2506-п, на підставі листа Державної податкової служби України від 17 березня 2021 року № 6623/7/90/99-00-09-02-02-07 та доповідної записки начальника управління контролю за підакцизними товарами, було призначено проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності у господарському об`єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , з 13 квітня 2021 року, тривалістю не більше 10 діб.

У преамбулі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 12 квітня 2021 року № 2506-п «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» зазначено, що перевірка проводиться на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 (здійснення функцій визначених законодавством у сфері обігу пального), підпунктів 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, частини першої статті 16 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Відповідно до підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка може проводитись у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Таким чином, відповідач робить висновок, що норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України є альтернативною та містить дві окремі підстави для проведення фактичної перевірки платника податків, а саме: 1) отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; 2) здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Тобто проведення фактичної перевірки, з метою реалізації функцій контролюючого органу, виділено в окрему підставу сполучником «також», який, вжито у значенні «крім того», інакше зазначення такої підстави для проведення перевірки в нормі закону взагалі втрачає сенс.

Отже, норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» покладені на відповідача.

Статтею 19-1 Податкового кодексу України визначено функції контролюючих органів. Підпунктами 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючий орган наділено, зокрема, такими функціями: здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері; здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального; проведення роботи щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального.

Головне управління ДПС у Луганській області вважає, що наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 12 квітня 2021 року № 2506-п про призначення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), відповідає вимогам, визначеним у пункті 81.1 статті 81 Податкового кодексу України.

Процедурні питання при здійсненні перевірки, за твердженням відповідача, також повністю дотримано, а саме позивачу пред`явлені направлення на перевірку від 13 квітня 2021 року № 4729 та № 4727, службові посвідчення та вручено копію наказу від 12 квітня 2021 року № 2506-п про проведення фактичної перевірки, про що платником зроблені власноручні записи у направленнях на перевірку.

Під час проведення перевірки встановлено, що з вини розпорядника акцизного складу складання та подання (своєчасного подання) до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального (Довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обіг (отримання/відпустку) та залишків пального на акцизному складі пального) за період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року не подано, чим порушено вимоги підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

Відповідач звернув увагу суду на те, що позивач не заперечує наявність виявлених перевіркою порушень, проте вважає, що на виконання вимог Податкового кодексу України ним були придбані та встановлені рівноміри-лічильники та витратоміри-лічильники, які були своєчасно встановлені та зареєстровані в Єдиному державному реєстрі, проте налаштування обладнання не було завершено внаслідок введення карантину і обмежувальних заходів у вигляді припинення регулярних та нерегулярних перевезень автомобільним пасажирським транспортом у приміському, міжміському, внутрішньому обласному, міжобласному сполученні, що унеможливлювало прибуття фахівців та виконання у повному обсязі вищезазначених робіт. На думку позивача зазначені обставини є форс-мажорними та у контролюючого органу відсутні підстави для притягнення його до відповідальності.

З приводу викладеного відповідач зазначив, що згідно з даними АІС «Податковий блок» встановлено факти неподання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну та митну політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та облік обігу пального або спирту етилового (довідка за формою ДБ) 0210401 за період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року.

Відповідно до підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі розташовані на акцизних складах, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники у розрізі, акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі.

Відповідно до вимог підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального.

Відповідно до пункту 12 підрозділу 5 розділу XX Податкового кодексу України (в редакції Закону України від 23 листопада 2018 року № 2628-VІІІ) розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки, зокрема, акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Пунктом 18 підрозділу 5 розділу XX Податкового кодексу України до внесення до нього змін Законом України від 18 грудня 2019 року № 391-ІХ було встановлено, що норми пункту 128-1.1 статті 128-1 Податкового кодексу України застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу) з 1 січня 2020 року.

Проте, Законом України від 18 грудня 2019 року № 391-ІХ були внесені зміни та слово «січня» замінено словом «квітня».

Таким чином, законодавець з 01 квітня 2020 року встановив відповідальність розпорядників акцизних складів за неподання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну та митну політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та облік обігу пального або спирту етилового.

Аналізуючи зміст та строки прийняття вказаних змін відповідач робить висновок, що позивач як мінімум з листопада 2018 року мав бути обізнаним про необхідність встановлення витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, реєстрації їх в Єдиному державному реєстрі та передачі в подальшому добових зведених звітів. Проте, належних заходів щодо своєчасного і якісного виконання вимог закону позивачем вжито не було.

Посилання позивача на неможливість налагодження роботи витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників внаслідок запровадження дії карантину відповідач вважає необґрунтованими, тому як зазначені позивачем постанови Кабінету Міністрів України не встановлювали заборону на пересування легковим автотранспортом та виконання відповідних робіт. Окрім того, позивачем не надано жодного документа на підтвердження неможливості налагодження обладнання своєчасно, тобто до 01 квітня 2020 року.

Таким чином, резюмує відповідач, позивач, прикриваючи свою бездіяльність щодо виконання закону в частині неподання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну та митну політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та облік обігу пального або спирту етилового, робить висновок про нібито наявність форс-мажорних обставин, внаслідок введеного в дію карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного відповідач вважає, що винесення наказу від 12 квітня 2021 року № 2506-п, проведення перевірки Головним управлінням ДПС у Харківській області та винесення на підставі акта перевірки податкового повідомлення-рішення Головним управління ДПС у Луганській області від 03 червня 2021 року № є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Ухвалою від 29 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 13 грудня 2021 року про відкриття провадження у справі суд визначив розглядати справу за правилами загального позовного провадження, по справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 18 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Луганській області про залучення Головного управління ДПС у Харківській області до участі у справі як співвідповідача.

Ухвалою від 08 лютого 2022 року продовжено строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів.

Ухвалою від 10 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 21 березня 2022 року о 13 год. 15 хв.

Судове засідання у справі, призначене на 21 березня 2022 року о 13 год. 15 хв., не відбулося у зв`язку з введенням воєнного стану, постійними обстрілами міста Сєвєродонецька та веденням активних бойових дій на території Луганської області, а також зупиненням роботи Луганського окружного адміністративного суду.

Ухвалою від 21 листопада 2022 року суд запропонував сторонам подати заяви про розгляд справи за їх відсутності в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи).

Ухвалою від 17 травня 2023 року суд призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30 травня 2023 року о 10 год. 30 хв. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: вул. Академіка Янгеля, буд. 4, м. Дніпро.

Ухвалою від 22 травня 2023 року суд задовольнив клопотання Головного управління ДПС у Луганській області про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судове засідання позивач не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належний чином шляхом надіслання за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Електронного кабінету учасника процесу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ухвали від 17 травня 2023 року, якою справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30 травня 2023 року о 10 год. 30 хв. у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду за адресою: вул. Академіка Янгеля, буд. 4, м. Дніпро, та повістки про виклик до суду в адміністративній справі від 18 травня 2023 року, про що свідчать довідки про доставку електронного документа. Причини неявки у судове засідання позивач суду не повідомив.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) зареєстрований фізичною особою-підприємцем з 08 липня 1999 року, як платник податків перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Луганській області, Старобільське управління, Старобільська ДПІ (Старобільський район), основним видом діяльності є 47.30 Роздрібна торгівля пальним, про що свідчать витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29 вересня 2021 року та від 29 травня 2023 року.

У зв`язку із надходженням до Головного управління ДПС у Харківській області листа Державної податкової служби України від 17 березня 2021 року № 6623/7/99-00-09-02-02-07 щодо проведення фактичних перевірок суб`єктів господарювання, що мають право оптової торгівлі пальним за наявності місць оптової торгівлі пальним, з метою здійснення аналізу на предмет виконання суб`єктами господарювання вимог законодавства у сфері обігу пального, начальником управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Харківській області у доповідній записці від 22 березня 2021 року за № 702/20-40-09-01-19 запропоновано заступнику начальника Головного управління ДПС у Харківській області провести фактичні перевірки суб`єктів господарювання з питань дотримання вимог Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» та Податкового кодексу України згідно з додатком.

В додатку до доповідної записки від 22 березня 2021 року за № 702/20-40-09-01-19 за № 43 міститься пропозиція щодо проведення фактичної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), адреса місця провадження діяльності АДРЕСА_1 .

12 квітня 2021 року заступником начальника Головного управління ДПС у Харківській області видано наказ № 2506-п «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )», яким на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 (здійснення функцій, визначених законодавством у сфері обігу пального), підпунктів 19-1.1.14, 19-1.1.16, 19-1.1.17 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України, частини першої статті 16 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» працівникам Головного управління ДПС у Харківській області наказано провести фактичну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період діяльності з 01 липня 2019 року по день закінчення перевірки за місцем фактичного провадження діяльності у господарському об`єкті, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з 13 квітня 2021 року, тривалістю не більше 10 днів з метою здійснення контролю за додержанням суб`єктом господарювання вимог Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Податкового кодексу України та інших нормативно-правових актів у сфері обігу пального, зняття його залишків, відбору проб і зразків.

Для здійснення фактичної перевірки на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 12 квітня 2021 року № 2506-п «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» заступнику начальника відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Харківській області ОСОБА_2 та головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Харківській області ОСОБА_3 видані направлення на перевірку від 13 квітня 2021 року №№ 4727, 4729.

У період з 16 квітня 2021 року по 22 квітня 2021 року заступником начальника відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Харківській області ОСОБА_2 та головним державним ревізором-інспектором відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального управління контролю за підакцизними товарами Головного управління ДПС у Харківській області Андрусь Мариною Миколаївною проведено фактичну перевірку фізичної особи підприємця ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність за адресою: АДРЕСА_1 .

Наказ Головного управління ДПС у Харківській області від 12 квітня 2021 року № 2506-п «Про проведення фактичної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )» (з врученням його копії), направлення на перевірку від 13 квітня 2021 року №№ 4727, 4729 разом зі службовими посвідченнями посадових осіб податкового органу пред`явлено фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 , про що свідчить відповідна розписка та його особистий підпис в направленнях на перевірку.

Під час фактичної перевірки, яка проводилась посадовими особами податкового органу в присутності позивача, встановлено:

фізична особа підприємець ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснює діяльність із приймання, зберігання та відвантаження пального за наявності ліцензії на право оптової торгівлі пальним. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників та рівномірів-лічильників рівня пального у резервуарі, фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 зареєстровані дані щодо наявності з 30 березня 2020 року на акцизному складі № 1003574 п`яти резервуарів для зберігання пального, їх обладнання рівномірами-лічильниками та обладнання місця відпуску пального витратоміром-лічильником;

при огляді акцизного складу встановлено наявність чотирьох ємностей для зберігання пального. Дві ємності РГС-75 та одна РГС-50, що фактично використовуються для зберігання пального та обладнані рівномірами-лічильниками, данні з яких відображаються на окремому екрані. Також встановлено наявність однієї ємності РГС-25, яка на момент перевірки була порожня, від`єднана від технологічних трубопроводів. Також при огляді акцизного складу встановлена наявність одного місця відпуску пального, обладнаного витратоміром-лічильником (колонка паливо-роздавальна «Шельф»). До перевірки надано документи щодо придбання, встановлення та сертифікації рівномірів-лічильників та витратоміра-лічильника;

незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу складання та подання (своєчасного подання) до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального (довідка про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального) за період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року.

Довідкою про розпорядника акцизного складу пального підтверджується наявність у фізичної особи підприємця ОСОБА_1 на акцизному складі № 1003574 з 30 березня 2020 року п`яти резервуарів для зберігання пального, їх обладнання рівномірами-лічильниками та обладнання місця відпуску пального витратоміром-лічильником.

Довідкою про зведені за добу підсумкові облікові дані щодо обсягів обігу (отримання/відпуску) та залишків пального на акцизному складі пального підтверджується, що позивач не складав та не подавав до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронні документи, що містять дані про фактичні залишки пального, за період з 01 квітня 2020 року по 30 червня 2020 року.

За наслідками перевірки позивача посадовими особами Головного управління ДПС у Харківській області складено акт від 23 квітня 2021 року № 7060/20-40-09-01-08/ НОМЕР_1 про результати фактичної перевірки фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів, згідно з висновками якого позивачем порушено вимоги підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

Позивачем підписано означений акт з зауваженнями про незгоду з висновками.

На акт від 23 квітня 2021 року № 7060/20-40-09-01-08/ НОМЕР_1 про результати фактичної перевірки фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області подані заперечення від 05 травня 2021 року б/н, в яких платником податків заперечується його вина у вчиненні податкового правопорушення, вказаного в акті.

Листом від 20 травня 2021 року за № 5772/7/20-40-09-01-17 Головне управління ДПС у Харківській області повідомило позивачу, що його заперечення на акт фактичної перевірки розглянуто 19 травня 2021 року на засіданні комісії з питань розгляду заперечень та пояснень до актів документальних (планових або позапланових; виїзних або невиїзних) та фактичних перевірок Головного управління ДПС у Харківській області за участю представника платника податків, за результатами розгляду підстав для задоволення заперечення не встановлено.

На підставі акта від 23 квітня 2021 року № 7060/20-40-09-01-08/ НОМЕР_1 про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів, 03 червня 2021 року Головним управлінням ДПС у Луганській області прийнято податкове повідомлення-рішення за № , яким до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) за порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 91000,00 грн.

Згідно з розрахунком фінансових санкцій до акту фактичної перевірки від 23 квітня 2021 року № 7060/20-40-09-01-08/ НОМЕР_1 розмір фінансової санкції за виявлені в ході перевірки порушення становить 91000,00 грн (91 неподаний документ х 1000,00 грн).

Листом від 04 червня 2021 року за № 5073/6/12-32-09-01-12 Головне управління ДПС у Луганській області надіслало на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення податкове повідомлення-рішення від 03 червня 2021 року № разом з розрахунком фінансових санкцій до акту фактичної перевірки від 23 квітня 2021 року № 7060/20-40-09-01-08/ НОМЕР_1 , що підтверджується списком № 2348 згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих та фіскальним чеком від 07 червня 2021 року.

Поштове відправлення, в якому позивачу направлено податкове повідомлення-рішення від 03 червня 2021 року № разом з розрахунком фінансових санкцій до акту фактичної перевірки від 23 квітня 2021 року № 7060/20-40-09-01-08/ НОМЕР_1 , повернуто податковому органу без вручення платнику податків за закінченням терміну зберігання.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон № 481).

Відповідно до статті 1 Закону № 481 (тут і надалі посилання на норми Закону № 481 наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин):

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам;

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів;

Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій;

податкові органи - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи.

Частиною першою статті 16 Закону № 481 передбачено, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (абзаци перший, другий пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

Підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (тут і надалі посилання на норми Податкового кодексу України наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено:

акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального;

не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам. Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Згідно з підпунктом 14.1.224 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Статтею 230 Податкового кодексу України врегульовані питання діяльності акцизних складів.

Так, абзацом першим підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України передбачено, що акцизні склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізація пального, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складі, та рівнемірами-лічильниками рівня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711 13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00, 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рівня або відсотка пального у резервуарі (далі - рівнемір-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стаціонарному резервуарі, розташованому на акцизному складі.

Відповідно до абзацу четвертого підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведені відповідно до законодавства, а рівнеміри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разі відсутності позитивного результату повірки або оцінки відповідності, або калібрування витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей цього Кодексу акцизні склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Абзацами шостим-десятим підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України регламентовано, що:

платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового;

один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів;

забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників та резервуарів, без реєстрації акцизного складу.

Приписами абзацу першого підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України визначено, що розпорядники акцизних складів зобов`язані на кожному акцизному складі щоденно (крім днів, в які акцизний склад не працює) формувати дані про фактичні залишки пального на початок та кінець звітної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому розділі - обсяг обігу пального) у розрізі кодів товарних підкатегорій згідно з УКТ ЗЕД у літрах, приведених до температури 15° С.

Дані про фактичні залишки пального та про обсяг обігу пального формуються після проведення останньої операції з обігу пального у звітній добі, але не пізніше 23 години 59 хвилин цієї доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пізніше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звітною добою (абзац п`ятий підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України).

Пунктом 12 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що розпорядники акцизних складів відповідно до вимог цього Кодексу зобов`язані обладнати акцизні склади витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі в такі строки:

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 липня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких перевищує 1000 куб. метрів, але не перевищує 20000 куб. метрів, - не пізніше 1 жовтня 2019 року;

акцизний склад, де розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, - не пізніше 1 січня 2020 року.

Відповідальність за порушення правил обліку, виробництва та обігу пального або спирту етилового на акцизних складах передбачена статтею 128-1 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Разом з цим, до 29 грудня 2019 року абзацом четвертим пункту 18 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України було передбачено, що норми пункту 128-1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, з 1 січня 2020 року.

З 29 січня 2019 року абзацом четвертим пункту 18 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України, з урахуванням змін, внесених Законом України від 18 грудня 2019 року № 391-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку», передбачено, що норми пункту 128-1 статті 128-1 цього Кодексу застосовуються до розпорядників акцизних складів, на яких розташовано резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів (крім розпорядника акцизного складу, який до 1 липня 2019 року не підпадав під визначення платника податку відповідно до пункту 212.1 статті 212 цього Кодексу) з 1 квітня 2020 року.

Пунктом 21 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено, що електронні документи, передбачені підпунктом 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 цього Кодексу, заповнюються відповідальною особою розпорядника акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, рівнемірів-лічильників або у мірах повної місткості та/або за допомогою рулетки та метроштока або переносного (портативного) рівнеміра-аналізатора, які мають позитивний результат повірки, проведеної відповідно до законодавства, до дати реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі витратомірів-лічильників та/або рівнемірів-лічильників, встановлених на відповідному акцизному складі, але не пізніше строків, визначених пунктом 12 цього підрозділу.

Норми пункту 128-1.3 статті 128-1 цього Кодексу за неподання електронних документів з акцизних складів, на яких розташовані резервуари, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, починають застосовуватися з 1 квітня 2020 року (абзац третій пункту 25 підрозділу 5 розділу ХХ Податкового кодексу України).

Законодавчі зміни, на підставі яких у позивача, як розпорядника акцизного складу, виник обов`язок обладнати акцизний склад витратомірами-лічильниками та/або рівнемірами-лічильниками та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, були прийняті заздалегідь і позивач мав достатньо часу для того, щоб придбати, встановити та зареєструвати витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники на своєму акцизному складі до 01 січня 2020 року.

Внаслідок змін, внесених Законом України від 18 грудня 2019 року № 391-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування акцизного податку», відповідальність розпорядників акцизних складів за незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, може наступити лише з 01 квітня 2020 року,

Отже, розпорядникам акцизних складів фактично надано додатковий термін для обладнання акцизних складів, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального, витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач допустив податкове правопорушення, за яке пунктом 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України передбачена відповідальність.

Посилання позивача на неможливість налагодження придбаного устаткування для отримання інформації з показів рівномірів-лічильників для подання даних до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального, через введення карантинних обмежень з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби, суд вважає хибними, оскільки резервуари, які використовуються для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання, загальна місткість яких не перевищує 1000 куб. метрів, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками, які зареєстровані в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі, з 01 січня 2020 року, а карантинні обмеження були введені лише у березні 2020 року.

Відповідно до видаткової накладної від 20 січня 2020 року № 3148, рахунку на оплату від 20 січня 2020 року № 3148 та платіжного доручення від 20 січня 2020 року № 242, позивач придбав рівноміри для обладнання акцизного складу 20 січня 2020 року, тобто після дати 01 січня 2020 року, з якої акцизні склади вже повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками та рівнемірами-лічильниками.

Договір № 192 про надання послуг з установлення та монтажу устаткування - рівномірів та консолі, укладений позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сканпринт» 18 лютого 2020 року. Акт наданих послуг складений сторонами за цим договором 21 серпня 2020 року за № 716.

Позивачем не надано суду будь-яких доказів неможливості укладення таких договорів раніше з підстав, які не залежали від його волі та позбавили останнього можливості вчасно придбати, установити та налаштувати відповідні прилади.

Щодо посилання позивача на наявність форс-мажорних обставин у вигляді установленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України карантину, суд вказує на те, що у матеріалах справи відсутній сертифікат торгово-промислової палати, видача якого є їх підтвердженням згідно з частиною першою статті 14-1 Закону України від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР «Про торгово-промислові палати в Україні».

Щодо посилання позивача на незаконність призначення та проведення фактичної перевірки на підставі наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 12 квітня 2021 року № 2506-п, недопустимість результатів проведення такої перевірки для формування висновків про порушення податкового законодавства, суд зазначає таке.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Функції контролюючих органів визначені статтею 19-1 Податкового кодексу України.

Так, згідно з пунктом 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу:

здійснюють ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом (підпункт 19-1.1.13);

здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (підпункт 19-1.1.14);

здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (підпункт 19-1.1.16);

проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального (підпункт 19-1.1.17);

забезпечують визначення в установлених цим Кодексом, іншими законами України випадках сум податкових та грошових зобов`язань платників податків, застосування і своєчасне стягнення сум передбачених законом штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (підпункт 19-1.1.34).

Права контролюючих органів закріплені статтею 20 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право:

проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення (підпункт 20.1.4);

здійснювати контроль за додержанням законодавства з питань регулювання обігу готівки (крім банків), порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, торгових патентів, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів (підпункт 20.1.10);

проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів (підпункт 20.1.11);

у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів (підпункт 20.1.14);

застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України (підпункт 20.1.19).

У пункті 61.1 статті 61 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Податковий контроль відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Умови, порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок, строки проведення перевірок та оформлення їх результатів визначені статтями 75, 80, 81 Податкового кодексу України.

Згідно з абзацом першим пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Статтею 80 Податкового кодексу України визначено порядок проведення фактичної перевірки, а саме:

- фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1);

- фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5 пункту 80.2);

- допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу (пункт 80.5);

- фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції (пункт 80.7);

- порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 80.10).

Пунктом 81.1 статті 81 Податкового кодексу України визначено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб (належним чином оформленого відповідним контролюючим органом документа, що засвідчує посадову (службову) особу), які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно з абзацом другим пункту 81.3 статті 81 Податкового кодексу України керівники і відповідні посадові особи юридичних осіб та фізичні особи - платники податків під час перевірки, що проводиться контролюючими органами, зобов`язані виконувати вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів про оподаткування і підписати акт (довідку) про проведення перевірки та мають право надати заперечення на цей акт (довідку).

Суд зазначає, що встановлені главою 8 розділу ІІ Податкового кодексу України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

Недотримання встановлених статтями 73, 75-81 Податкового кодексу України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, а отже, є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.

Аналіз наведених вище норм законодавства свідчить про те, що фактична перевірка суб`єкта господарювання може бути проведена при дотриманні таких умов, як наявність підстав для проведення фактичної перевірки та пред`явлення посадовими особами податкового органу необхідного пакету документів.

Підставою проведення фактичної перевірки, визначеною підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Системний аналіз підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України передбачає альтернативні підстави проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як в сукупності, так і кожна окремо, а саме:

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами - лічильниками;

- здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

З аналізу вказаної правової норми слідує, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У цьому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Зазначений висновок узгоджується із правовими позиціями, висловленими в постановах Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі № 820/4766/17, від 22 травня 2018 року у справі № 810/1394/16, від 05 листопада 2018 року у справі № 803/988/17, від 10 квітня 2020 року у справі № 815/1978/18, від 22 квітня 2021 року у справі № 805/3809/16-а, від 12 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20, від 19 жовтня 2022 року у справі № 560/4883/21, від 03 листопада 2022 року у справі № 320/8042/21, від 08 грудня 2022 року у справі № 140/2889/21, від 11 січня 2023 року у справі № 160/2357/21, від 05 квітня 2023 року у справі № 200/1354/21-а.

Згідно з абзацом першим пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу (абзац третій пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України).

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції (абзац четвертий пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України).

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки (абзац п`ятий пункту 86.5 статті 86 Податкового кодексу України).

З матеріалів справи судом встановлено, що контролюючим органом дотримано вимоги, встановлені статтями 73, 75, 76, 80, 81 Податкового кодексу України, при призначенні та проведенні спірної фактичної перевірки позивача.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).

Разом з тим, обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності жодним чином не нівелює обов`язку позивача довести суду ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, а податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Луганській області від 03 червня 2021 року № , яким до позивача за порушення підпункту 230.1.3 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (незабезпечення з вини розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового) на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 та пункту 128-1.3 статті 128-1 Податкового кодексу України застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 91000,00 грн (1000,00 гривень за кожний неподаний електронний документ за 91 календарний день), відповідає критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, внаслідок чого позовні вимоги належить залишити без задоволення.

Щодо розподілу судових витрат по сплаті судового збору суд зазначає таке.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 16 листопада 2021 року за № 923.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011 року № 3674-VI Про судовий збір (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно з частиною першою статті 3 Закону № 3674-VI судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною першою статті 4 Закону № 3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону № 3674-VI за подання фізичною особою-підприємцем до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд зазначає, що окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

За практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, є майновою.

Таким чином, заявлені до суду вимоги про визнання протиправним та скасування рішення відповідача - суб`єкта владних повноважень, безпосереднім наслідком яких є зміна складу майна позивача, є майновими.

Отже, заявлена вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 червня 2021 року № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) є майновою вимогою.

Станом на 01 січня 2021 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив 2270,00 грн. Тобто, за вимогу майнового характеру позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 910,00 грн (1 відсоток ціни позову).

Разом з цим, відповідно до частини третьої статті 4 Закону № 3674-VI при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Оскільки означена позовна заява подана до суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» в електронній формі, позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 728,00 грн (910,00 грн х 0,8).

З огляду на те, що у задоволенні позову суд відмовляє повністю, за правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову у розмірі 728,00 грн покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

За приписами пункту 1 частини першої, частини другої статті 7 Закону № 3674-VI в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, переплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

У зв`язку з цим суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу право звернення до суду із клопотанням про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом, у розмірі 1542,00 грн.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 91, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Луганській області (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44082150, вул. Енергетиків, буд. 72, м. Сєвєродонецьк, Сєвєродонецький район, Луганська область, 93401) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 03 червня 2021 року № .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 243 КАС України повне рішення суду складено 09 червня 2023 року.

Суддя Т.І. Чернявська