Справа № 308/1851/23
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 308/1851/23 пров. № А/857/6147/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
за участю секретаря судового засідання Носа С. П. Улицька С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 березня 2023 року у справі № 308/1851/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про скасування постанови,

місце ухвалення судового рішення м. Ужгород
Розгляд справи здійснено за правиламипозовного провадження в окремих категоріях термінових справ
суддя у І інстанціїШепетко І. О.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, яке зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія UZ № 2300731 від 24.01.2023 та закриття провадження по справі, стягнення з відповідача понесеної майнової шкоду, а також понесених судових витрат в розмірі 536,80 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 березня 2023 року у справі № 308/1851/23 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та стягнення майнової шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В доводах апеляційної скарги вказує, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення судом порушено норми процесуального права, адже вказав, що апеляційна скарга на вказане судове рішення подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Наполягає на застосуванні положень ч. 1 ст. 295 КАС України.

Також позивач вказує на порушення судом норм матеріального права, звертає увагу суду на положення п. 1.10, п.15.9ґ Правил дорожнього руху в підтвердження чого зазначає, що 24 січня 2023 року постановою серії UZ № 2300731 (далі - Постанова) позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, за порушення п.15.9ґ Правил дорожнього руху (а саме здійснення зупинки транспортного засобу на перехресті та створення перешкод дорожньому руху) за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Не погоджуючись з вказаною постановою та рішенням суду першої інстанції позивач вказує, що 24 січня 2023 року здійснив зупинку належного йому автомобіля марки «Skoda» моделі «Superb», по вул.Цегольнянська в м.Ужгороді, забезпечивши у відповідності до ПДР належний інтервал позаду свого автомобіля для виїзду автомобіля марки «Skoda», модель невідома. Через короткий проміжок часу повернувшись до свого автомобіля, на його лобовому склі виявив Постанову, яка була прикріплена щіткою склоочисника.

Вказує, що посилаючись на п.п.15.9ґ, 1.10 ПДР рядовий особисто підтвердив факт паркування автомобіля позивача на вулиці Цегольнянській, а не на перехресті, адже в оскаржуваній постанові інспектор не зазначив у Постанові на перехресті яких вулиць в м.Ужгороді знаходився його автомобіль, який створював нібито перешкоди для інших учасників дорожнього руху.

Окрім того, просив суд урахувати, що:

- паркування на перехресті належного йому автомобіля спростовується зробленою позивачем фотофіксацією 24 січня 2023 року із зупинкою автомобіля на вулиці Цегольнянська, де автомобіль не створює жодних перешкод іншим учасникам дорожнього руху;

- що в напрямку руху по вулиці Підгірна та вулиці Цегольнянська відсутні дорожні знаки 1.21 Перехрещення рівнозначних доріг, 1.22 Перехрещення з другорядною дорогою, 1.23.1-1.23.4 Прилягання другорядної дороги. Знак 1.23.1 - прилягання з правого боку, 1.23.2 - з лівого боку, 1.23.3 - з правого і лівого боку, 1.23.4 - з лівого і правого боку, що спростовує позицію рядового, що автомобіль розташований на перехресті.

Вказує, що у відповідності до ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити технічний засіб, яким здійснено фото та відеозапис. Посилаючись на ч. 1,2, 3 ст. 8, ч. 2 ст. 16, ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» заперечує використання у якості доказу відеофайлу, здійсненого інспектором спецзасобом марки Samsung SM-F530F, з підстав ненадання сертифікату відповідності вказаного технічного запису та свідоцтва про його повірку уповноваженою особою.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Учасники справи були повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені у відповідності до вимог ст. 268 КАС України.

Про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений на обумовлену ним адресу електронної пошти.

Про дату, час та місце розгляду справи позивач повідомлений через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

В судове засідання сторони не прибули, про причини неприбуття не повідомили. Клопотань про відкладення слухання справи не направляли.

В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що зібраними у справі доказами підтверджуються обставини щодо порушення позивачем п.15.9ґ Правил дорожнього руху (здійснення зупинки транспортного засобу на перехресті та створення перешкод дорожньому руху) та наявності підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).

Також суд вказав, що вимога про відшкодування майнової шкоди є похідною від вимоги про скасування постанови про накладення притягнення до адміністративної відповідальності, така задоволенню не підлягає.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.01.2023 інспектором з паркування Управління муніципальної варти департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради Фленько О.О. винесено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування, яке зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серія UZ №2300731, за якою 24.01.2023 о 09 год. 38 хв. в м.Ужгороді по вул.Цегольнянська, б/н, особа, яка керувала автомобілем (водій) «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_1 порушила правила зупинки, а саме: здійснила зупинку транспортного засобу на перехресті та створила перешкоду дорожньому руху, чим порушила п.15.9 «ґ» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП.

Особу правопорушника встановлено з інформації Національної автоматизованої інформаційної системи (НАІС) Єдиного державного реєстру транспортних засобів щодо транспортних засобів та їх власників.

Відповідно до отриманої інформації, станом на 23.02.2023 року транспортний засіб марки/моделі Skoda Superb, номерний знак НОМЕР_1 , значиться зареєстрованим за позивачем ОСОБА_1 .

Позивачем не оспорюється факт приналежності йому транспортного засобу «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_1 .

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся до адміністративного суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Рішенням IX сесії VIII скликання Ужгородської міської ради, затверджено штатну чисельність працівників (рішення ХІЛ сесії міської ради VII скликання 14 листопада 2019 року № 1790 «Про затвердження структури апарату ради та її виконавчих органів, їх загальної штатної чисельності») та реорганізовано управління капітального будівництва Ужгородської міської ради (юридична адреса: 88000, м. Ужгород, площа Жупанатська, З, ) та Управління муніципальної варти Ужгородської міської ради (юридична адреса: 88000, м. Ужгород, вулиця Небесної Сотні. 4, ) шляхом приєднання до департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради (юридична адреса: 88000, м. Ужгород, площа Поштова, 3. ).

Рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради від 18.11.2021 № 516 «Про уповноваження на розгляд справ про адміністративні правопорушення» уповноважено відповідних працівників управління муніципальної варти департаменту міської інфраструктури (на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою та третьою статті 122, та частинами першою та другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення в частині порушення правил зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів у межах м. Ужгород, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також здійснювати тимчасове затримання транспортних засобів у порядку, передбаченому статтею 265-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини 1 статті 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Згідно із частиною 3 статті 279-1 КУпАП, якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Як наслідок, колегія суддів вважає, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності складена інспектором з паркування, який відповідно до вимог ч.3 ст.219 Кодексу України про адміністративні правопорушення має право розглядати справи про адміністративні порушення та накладати адміністративні стягнення безпосередньо за ч. 3 ст.122 КУпАП.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги по суті встановленого порушення, колегія суддів зазначає, що порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки на території України відповідно до статті 41 Закону України «Про дорожній рух» регулюються Правилами дорожнього руху(далі -ПДР), затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст. 53 Закону України «Про дорожній рух»).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 1.5 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

Пунктом 15.9 «ґ» ПДР визначено, що забороняється зупинка на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Відповідно до пункту 1.10 ПДР перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З долучених до матеріалів справи фотознімків вбачається, що ділянка дороги, зображена на них, є перехрестям, оскільки на такій наявні всі ознаки перехрестя, передбаченого п.1.10 ПДР, а відтак покликання скаржника на ймовірну відсутність дорожніх знаків 1.21, 1.22, 1.23.1-1.23.4 не спростовує обставин зазначених обставин.

Зокрема, з матеріалів фотозйомки, доданих відповідачем видно, що транспортний засіб «Skoda Superb» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу, припаркований на перехресті, оскільки такий розташований після початку заокруглень країв проїзної частини дороги, чим створив перешкоду безпечному дорожньому руху, чим в свою чергу порушено п.15.9«ґ» ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Щодо доводів скаржника про те, що спеціальний технічний засіб марки Samsung SM-F530F, на який здійснювалась фотофіксація правопорушення не може бути належним доказом у справі, оскільки відповідачем не надано сертифікату відповідності, то колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що такий не є засобом вимірювальної техніки, а лише спеціальним технічним засобом, що має функції фотозйомки та може бути використаний при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується паркування транспортних засобів.

Відповідно до п. 20 наказу №1747 від 13.10.2016 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями підлягають повірці прилади контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації; вимірювачі швидкості руху транспортних засобів дистанційні; вимірювачі просторово-часових параметрів місцеположення транспортних засобів дистанційні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), і в даному випадку суд оцінює наявні у матеріалах справи фотодокази.

Окрім того, фотознімки, надані позивачем, що були зроблені після складення оскаржуваної постанови (а.с.9-10) збігаються із фотознімками наданими відповідачем, та зробленими ним із приладу Samsung SM-F530F, які відтворюють дійсні обставини по справі, відтак як фотознімки надані позивачем, так і фотознімки, надані відповідачем, є належними та допустимими доказами у даній справі в розумінні статті 72 КАС України.

Щодо доводів апелянта про те, що суд першої інстанції помилково вказав строк протягом десяти днів для оскарження рішення суду першої інстанції, то такі колегія суддів до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч.4 ст.286 КАС України, яка є спеціальною нормою у даній категорії справ, передбачає, що апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Досліджуючи питання, яке стосуються розподілу судових витрат понесених у даній справі, колегією суддів установлено, що з урахуванням положень ст. 139 КАС України відсутні підстави для перерозподілу та присудження судових витрат на користь будь-якої із сторін.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 березня 2023 року у справі № 308/1851/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 08 червня 2023 року