Справа № 620/9425/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року Чернігів Справа № 620/9425/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Поліщук Л.О.,

при секретарі Костючок В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача Шолох О.В., представника відповідача Долі С.М., розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 24.11.2022 № 683 в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідальність, та притягнення до повної матеріальної відповідальності в розмірі заподіяної шкоди на суму 83 948,33 грн, начальника складу взводу забезпечення групи матеріального забезпечення, молодшого сержанта ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний Наказ є протиправним, оскільки прийнятий відповідачем за результатом інвентаризації та службового розслідування, які, на його думку, проведені з порушенням вимог чинного законодавства та без врахування фактичних обставин. Зазначає, що видача паливно-мастильних матеріалів здійснювалась за усним наказом начальника служби паливно-мастильних матеріалів В/ч НОМЕР_1 іншими особами без згоди та дозволу ОСОБА_1 .

У відзиві відповідач заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки службове розслідування проведено об`єктивно, повно, безсторонньо та обгрунтовано актом інвентаризаційної комісії, яка встановила нестачу матеріальних цінностей, а саме мастильних матеріалів. Під час службового розслідування встановлено коло винних осіб та ступінь їх вини. Тому, вважає, що оскаржуваний Наказ прийнято правомірно у порядку та з додержанням вимог чинного законодавства.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29.12.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідача витребувано документи.

Згідно з ухвалою суду від 22.02.2023 ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження; призначити підготовче засідання; продовжити строк підготовчого провадження у справі № 620/9425/22 на тридцять днів.

В судовому засіданні 27.04.2023 сторони, заявлені ними, клопотання не підтримали: позивач про проведення судово-почеркознавчої експертизи, представник відповідача - про зупинення провадження у справі. Клопотання залишено без розгляду. Ухвалою суду, занесеною до Протоколу судового засідання від 27.04.2023 № 1478352, підготовче провадження закрито та ухвалено перейти до розгляду справи по суті.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 13.06.2022 № 151 молодшого сержанта ОСОБА_1 призначено начальником складу взводу забезпечення групи матеріального забезпечення з 13.06.2022 (а.с. 38).

Наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 22.11.2022 № 1338 призначено проведення службового розслідування (далі Наказ про проведення службового розслідування, а.с. 78-79, 107-108) щодо виявленої нестачі паливно-мастильних матеріалів (далі ПММ), вказаних в Акті перевірки від 27.10.2022 № 26 (далі Акт перевірки № 26, а.с. 15-37)

За результатами проведеного службового розслідування складено та затверджено Акт службового розслідування від 24.11.2022 (а.с. 74-77, 114-121), на підставі якого командиром В/ч НОМЕР_1 прийнято наказ від 24.11.2022 № 683, згідно з яким позивача притягнуто до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди 83948,33 грн та дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність (а.с. 70-72, 109-113).

Вважаючи вказаний наказ протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі Порядок проведення службового розслідування).

Відповідно до абз. 4 пункту 1 розділу І Порядку проведення службового розслідування службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» (пункт 7 розділу І Порядку проведення службового розслідування).

У пункті 1 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування передбачено, що службове розслідування може призначатися, зокрема, у разі:

невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування (пункт 3 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно з пунктом 13 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

У пункті 1 розділу VII «Особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди» Порядку проведення службового розслідування у разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Частини перша-п`ята статті 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03.10.2019 № 160-IX (далі Закон № 160) містять аналогічні правові положення, зокрема, закріплено, що посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

Дослідивши зміст Наказу про проведення службового розслідування від 22.11.2022 № 1338, суд зауважує, що він прийнятий на підставі Порядку проведення службового розслідування та статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, згідно з якою службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Метою службового розслідування є перевірка недоліків, вказаних в Акті перевірки № 26 та встановлення ступеня вини посадових осіб В/ч НОМЕР_1 . Службове розслідування доручено провести начальнику речової служби майору ОСОБА_2 .

Таким чином, суд відхиляє твердження представника позивача про те, що Наказ № 1338 не містить підставу, обґрунтування, мету, а також визначення посадової особи, якій доручено проведення службового розслідування та осіб, стосовно яких таке розслідування призначено.

Водночас, суд погоджується з твердженням про те, що Наказ про проведення службового розслідування від 22.11.2022 № 1338 було прийнято з порушенням строку (протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб), встановленого статтею 8 Закону № 160 та пунктом 1 розділу VII Порядку проведення службового розслідування, оскільки Акт перевірки № 26, відповідно до якого у ході інвентаризації комісією було встановлено нестачу ПММ, командиром В/ч НОМЕР_1 було затверджено 27.10.2022.

Крім того, Наказ № 1338 не містить зазначення строку його проведення. Проте, суд звертає увагу, як зазначено вище, днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення, тобто 22.11.2022, днем закінчення - вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування, тобто 24.11.2022 (а.с. 74). Вказане свідчить, що службове розслідування було проведено у місячний строк відповідно до вимоги пункту 13 розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування.

Суд акцентує увагу, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

З огляду на викладене вище, суду звертає увагу, що позивачем не доведено наявності порушень відповідачем процедури прийняття та оформлення Наказу про проведення службового розслідування від 22.11.2022 № 1338, які б могли вплинути на кінцевий результат службового розслідування.

Відповідно до пункт 1 розділу V Порядку проведення службового розслідування за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

Згідно з пунктами 2-4 розділу V Порядку проведення службового розслідування у вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

Зазначене узгоджується з положеннями частини шостої статті 8 Закону № 160, зокрема, за результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

24.11.2022 за результатами проведеного службового розслідування складено та затверджено Акт службового розслідування, відповідно до пунктів 3.2-3.8, зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 з 13.06.2022 займає посаду начальника складу взводу забезпечення групи матеріального забезпечення. 11.06.2022 складено Акт № 1 прийому майна служби пального та мастильних матеріалів поточного забезпечення та довгострокового зберігання військової частини НОМЕР_1 , який свідчить, що на момент прийняття під звіт позивачем матеріальних цінностей втрат/нестач мастильних матеріалів не виявлено за винятком: гальмівної рідини ГТЖ-22м - 60 кг, на суму 648 грн, що підтверджено підписом приймаючої сторони - сержантом ОСОБА_1 .

Станом на 20.09.2022 за результатом проведення інвентаризації (Акт перевірки № 26) була виявлена нестача мастильних матеріалів. Документів, які б підтверджували надані ОСОБА_1 пояснення та спростовували б факти виявленої нестачі мастильних матеріалів, переданих під звіт, останнім не надано. Сума заподіяної шкоди становить 83948,33 грн.

Крім того, службовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 19.08.2022 № 421 «Про результати службового розслідування щодо виявлених недоліків вказаних в Акті перевірки пального та мастильних матеріалів військової частини НОМЕР_1 станом на 20.07.2022 (вх. № 1856 від 19.08.2022), а також встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_1 » ОСОБА_1 було притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності в розмірі заподіяної шкоди сержанта на суму нестачі дизельного пального ДП «З» евро 5-ВО (ДТ-Е-К5, сорт Е) в кількості 1238 кг на загальну суму 23464,21 грн та накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана».

З огляду на встановлені обставини, уповноваженою на проведення перевірки особою запропоновано відповідно до статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за прирівняних до них осіб за шкоду завдану державі», за порушення вимог підпунктів 3.1.9, 3.1.12, 3.2.40 - 3.2.42 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997 № 300, що призвело до нестачі мастильних матеріалів, переданих під звіт, сержанта ОСОБА_1 , начальника складу взводу забезпечення групи матеріального забезпечення притягнути до повної матеріальної відповідальності в розмірі заподіяної шкоди згідно довідки - розрахунок від 04.11.2022 № 48 на суму 83 948,33 грн (а.с. 74-77).

Згідно зі статтею 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1993 № 548-ХIV (далі - Статут внутрішньої служби, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Правовий режим майна, закріпленого за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, і повноваження органів військового управління та посадових осіб щодо управління цим майном визначається Законом України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» від 21.09.1999 № 1075-XIV (далі - Закон України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України», в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Статтею 3 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» передбачено, що військове майно закріплюється за військовими частинами Збройних Сил України на праві оперативного управління (з урахуванням особливостей, передбачених частиною другою цієї статті). З моменту надходження майна до Збройних Сил України і закріплення його за військовою частиною Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна. Військові частини використовують закріплене за ними військове майно лише за його цільовим та функціональним призначенням. Облік, інвентаризація, зберігання, списання, використання та передача військового майна здійснюються у спеціальному порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» особи, винні у порушенні вимог цього Закону, притягаються до відповідальності згідно із законом.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».

Згідно із частиною першою статті 1 Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі»:

4) матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

5) пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Частинами першою, другою статті 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» визначено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди, зокрема, в разі: 1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Статтею 7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачено, що розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1993 № 548-ХIV (далі - Статут внутрішньої служби, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 16 Статуту внутрішньої служби установлено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до пункту 3.1.9 Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300 (далі Положення № 300) усі посадові особи військової частини (з`єднання), які відають військовим (корабельним) господарством, повинні, зокрема: знати вимоги чинного законодавства України, наказів, положень, настанов, інструкцій та інших керівних документів щодо організації та ведення військового (корабельного) господарства та неухильно керуватись ними у своїй діяльності; організовувати та контролювати ведення обліку, правильне зберігання і своєчасне оновлення запасів матеріальних засобів усіх видів, а також експлуатацію, ремонт та технічне обслуговування озброєння, бойової та іншої техніки, казармено-житлового фонду, інженерних та спеціальних споруд у підпорядкованих службах (службі); здійснювати постійний контроль за правильним, ощадливим та доцільним витрачанням (використанням) матеріальних засобів і коштів, вживати необхідних заходів для боротьби з нераціональними їх витратами (використанням), втратами, нестачами, псуванням і розкраданням.

Згідно з пунктом 3.1.12 Положення № 300 посадові особи, які постійно чи тимчасово відають військовим (корабельним) господарством, не можуть посилатися на незнання діючих законів, наказів, положень, настанов, керівництв та інструкцій, що визначають норми, порядок забезпечення військ, а також порядок обліку, зберігання та використання матеріальних засобів.

Відповідно до пункту 3.2.40 Положення № 300 начальники складів частини відповідають за приймання та видачу, правильне зберігання, якісний стан, повну наявність та своєчасний облік матеріальних засобів, за підтримку внутрішнього порядку, санітарний та протипожежний стан на складах. Вони підпорядковані відповідним начальникам служб частини, а з питань бойової підготовки, виконання розпорядку дня та внутрішнього порядку - командиру взводу тилового забезпечення частини.

У пункті 3.2.41 Положення № 300 закріплено, що начальники складів повинні, зокрема: суворо виконувати правила приймання, зберігання, видавання та здавання матеріальних засобів, не допускати випадків псування та нестач; приймати та видавати матеріальні засоби за встановленими документами; вести кількісний та якісний облік матеріальних засобів, що знаходяться на складі; щоденно подавати у діловодство частини прибутково-видаткові документи за минулий день.

Начальник складу частини виконує роботи щодо приймання, зберігання, видавання, здавання і обліку матеріальних засобів та прибирання складу за вказівками начальника служби (пункт 3.2.42).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 13.06.2022 займає посаду начальника складу взводу забезпечення групи матеріального забезпечення. Тобто, позивач несе повну матеріальну відповідальність за ввірене йому майно згідно займаної посади на час проведення службового розслідування за фактом нестачі мастильних матеріалів.

Порядок проведення інвентаризації військового майна, закріпленого за військовими частинами Збройних Сил, та оформлення її результатів визначає Положення про інвентаризацію військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.2000 № 748 (далі Положення № 748).

Відповідно до пунктів 3, 6 вказаного Положення метою проведення інвентаризації є встановлення фактичної наявності військового майна, його якісного стану (категорійності) і комплектності, виявлення обсягів нестачі, надлишку та надлишкового військового майна, а також відображення результатів інвентаризації в інвентаризаційних описах або відомостях наявності та якісного стану майна (далі - інвентаризаційний опис).

Інвентаризації підлягає все військове майно, закріплене за військовими частинами, незалежно від його технічного стану, у тому числі те, що перебуває у ремонті, на реконструкції, модернізації, в запасі, а також передане в оренду.

Наявність військового майна встановлюється під час інвентаризації шляхом проведення обов`язкового його підрахунку, зважування, обміру (пункт 11 Положення № 748).

Відповідно до пункту 14 Положення № 748 інвентаризація військового майна проводиться у присутності і за обов`язковою участю матеріально відповідальних осіб

Пунктом 20 Положення № 748 передбачено, що результати інвентаризації за кожним видом військового майна відображаються у інвентаризаційному описі окремо за місцезнаходженням цього майна і за матеріально відповідальними особами.

Згідно з пунктом 22 Положення № 748 на кожному інвентаризаційному описі матеріально відповідальною особою виконується напис такого змісту: «Усе військове майно, пойменоване в цьому інвентаризаційному описі, перевірено інвентаризаційною комісією у моїй присутності та внесено до опису. Претензій до комісії не маю. Майно, зазначене в описі, знаходиться на моєму відповідальному зберіганні». Напис засвідчується підписом цієї особи.

У разі наявності претензій у напису зазначається їх зміст.

Судом встановлено, що 27.10.2022 командиром В/ч НОМЕР_1 було затверджено Акт № 26 перевірки начальником служби пального та мастильних матеріалів В/ч НОМЕР_1 станом на 20.09.2022, згідно з яким в ході роботи інвентаризаційної комісії по службі ПММ В/ч НОМЕР_1 по зняттю залишків пального та мастильних матеріалів на складі ПММ було виявлено нестачу на загальну суму : Моторної оливи М10Г2к в кількості 132,40 кг, на загальну суму 3543,02 грн; Моторної оливи Азмол гарант М4042ВТ в кількості 221,00 кг, на загальну суму 25932,14 грн; Оливи МГЄ-10а в кількості 277,00 кг, на загальну суму 34043,30 грн; Оливи МТ-8п в кількості 333,00 кг, на загальну суму 4102,56 грн; Моторної оливи (festroih) М10Г2к в кількості 391,00 кг, на загальну суму 8289,20 грн; Моторної оливи Ариан Ульта SАЕ 5W40 АРІ Сі-4/sl в кількості 127,60 кг, на загальну суму 6002,30 грн; Оливи МТ-16п в кількості - 351,00 кг, на загальну суму 2035,80 грн (а.с. 129).

При цьому, суд акцентує увагу, що загальна сума згідно з Актом перевірки № 26 та Інвентаризаційним описом (а.с. 15, 22-23) до нього становить 83948,33 грн та позивачем не заперечується. Як і не заперечується факт отримання ним зазначених вище мастильних матеріалів на відповідальне зберігання.

В Інвентаризаційному описі запасів міститься відмітка позивача про те, що з перевіркою він не погоджується, заміри знято без його присутності.

Водночас, суд зауважує, що в судовому засіданні 23.05.2023 на питання суду про присутність позивача при проведенні інвентаризаційної перевірки, останній повідомив, що був присутній частково. А на питання відповідача про присутність на місцях проведення перевірки, ОСОБА_1 зазначив, що був присутній на трьох точках, а на двох не був.

Вказане свідчить про наявну суперечність в доводах позивача щодо його присутності при інвентаризаційній перевірці.

В наданих від 07.11.2022 поясненнях ОСОБА_1 нестачу ввірених йому матеріальних цінностей мотивовано неможливістю контролювати видачу палива та мастильних матеріалів, які знаходяться в п`яти різних місцях. В накладних та роздавальних відомостях підроблені його підписи (а.с. 124-126). При цьому, доказів на підтвердження зазначеного аргументу позивачем ні під час службового розслідування, ні до суду надано не було.

Суд критично оцінює аргументи позивача щодо неможливості контролю ввірених йому ПММ, оскільки ОСОБА_1 є матеріально відповідальною особою і його прямий обов`язок відповідати за прийняття, видачу, належне зберігання, якісний стан, наявність та своєчасний облік матеріальних цінностей. Як встановлено під час проведення судового засідання, жодних дій щодо належного виконання покладених на нього службових обов`язків, усунення перешкод, які він усвідомлював для якісного несення служби, позивач не вчинив, зокрема, не довів відповідну інформацію до безпосереднього командира.

Для огляду в судовому засіданні позивач надав Книгу обліку наявності та руху військового майна служби ПММ «Оливи, змазки, мастила» (а.с. 152-163), яка, на його думку, підтверджує відсутність недостачі ввірених йому матеріальних цінностей.

Щодо вказаного документу представник відповідача звернув увагу, що надана Книга заповнена одним і тим же почерком, в тому числі, за період до вступу позивача на посаду до 13.06.2022. А отже вона не містить достовірної інформації та не є належним доказом.

Суд зауважує, що форма Книги обліку наявності та руху військового майна (склад, підрозділ) міститься в Додатку 13 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440. Відповідно до пунктів 1, 4, 6, 7 Пояснень щодо оформлення книги обліку наявності та руху військового майна (склад, підрозділ) Книга обліку наявності та руху військового майна (склад, підрозділ) (далі книга) призначена для обліку наявності та руху озброєння, техніки, боєприпасів, пального, продовольства, інструментів та іншого військового майна в підрозділі, на складі, у сховищі, майстерні та на інших об`єктах військового (корабельного) господарства.

Операції, пов`язані з надходженням та витратою військового майна, у книзі відображаються щодня.

Записи даних у графах «становить» виконуються тільки для того військового майна, яке мало рух.

Відмітки про звірку облікових даних записуються наступним рядком. У цьому випадку записуються: у графі 1 дата звірки, у графі 2 «звірено», у графах «становить» залишки військового майна на день звірки. Особи, які проводили звірку, ставлять підпис у графі 4.

Дослідивши зміст Книги обліку військового майна, наданої позивачем, суд констатує, що вона оформлена з порушенням зазначених вище правил, зокрема, із змісту граф «надійшло» та «вибуло» вбачаються операції, пов`язані з надходженням та витратою військового майна, проте, графа «становить» не заповнена.

З огляду на зазначене, Акт службового розслідування сформований у межах компетенції, на підставі та з дотриманням порядку, встановленого нормами чинного законодавства. Оцінюючи обставини, викладені в Акті службового розслідування, зважаючи на встановлені судом обставини та на вказані вище правові норми, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявні ознаки неналежного виконання покладених на нього обов`язків, що є порушенням вимог пунктів 3.1.9, 3.1.12, 3.2.40-3.2.42 Положення № 300, які встановлені для посадових осіб, які відають військовим господарством, що призвело до недостачі мастильних матеріалів. За результатами проведеного службового розслідування встановлено пряму дійсну шкоду та її розмір, що підтверджується Актом перевірки № 26 та Інвентаризаційним описом до нього. Вина позивача у порушенні посадових обов`язків доведена належними та допустимими доказами.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку проведення службового розслідування визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Відповідно до пункту 2 розділу VІ Порядку проведення службового розслідування наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Аналогічна норма закріплена в частині сьомій статті 8 Закону № 160, а саме передбачено, що якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Акту службового розслідування командиром В/ч НОМЕР_1 прийнято наказ від 24.11.2022 № 683, згідно з пунктами 3, 4 якого за шкоду завдану державі в особі військової частини НОМЕР_1 внаслідок порушенням вимог підпунктів 3.1.9, 3.1.12, 3.2.40 3.2.42 Положення № 300, що призвело до нестачі мастильних матеріалів, переданих під звіт, сержанта ОСОБА_1 , начальника складу взводу забезпечення групи матеріального забезпечення наказано притягнути до повної матеріальної відповідальності у розмірі заподіяної шкоди 83948,33 грн, та дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність, наказано позбавити премії в повному обсязі за листопад 2022 року (а.с. 70-72, 109-113).

При цьому, суд звертає увагу, що із зазначеним Наказом позивач відмовився ознайомлюватись, що підтверджується його підписом на Аркуші доведення Наказу від 24.11.2022 № 683 (а.с. 128).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, в ході судового розгляду відповідач обґрунтував правомірність прийнятого ним Наказу від 24.11.2022 № 683 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та позбавлення його премії належними та допустимими в межах спірних правовідносин, доказами, з посиланням на відповідні положення чинного законодавства. Наведені ж позивачем доводи судом визнані необґрунтованими.

Враховуючи викладене вище, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги чинного законодавства України, суд вважає, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ: НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 08 червня 2023 року.

Суддя Л.О. Поліщук