Справа № 499/718/22
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 р.м.ОдесаСправа № 499/718/22
Головуючий в 1 інстанції: Кравчук О.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Іванівського районного суду Одеської області від 12 квітня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2022 року представник позивача - адвокат Григоржевський М.С. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якій просить скасувати постанови у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі: серії ВМ №00009412 від 31 січня 2022 року, серії ВМ №00009393 від 31 січня 2022 року, серії ВМ №00009392 від 31 січня 2022 року, серії ВМ №00009373 від 31 січня 2022 року, серії ВМ №00006879 від 31 січня 2022 року, серії ВМ №00008911 від 05 січня 2022 року, серії ВМ №00009405 від 31 січня 2022 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 22 лютого 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправними та скасування постанов у справі про адміністративне правопорушення - задоволено.

Постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченка Владислава Олеговича від 06 січня 2022 року серії ВМ №00006879 щодо накладення на ОСОБА_1 штрафа в 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - скасовано.

Постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченка Владислава Олеговича від 25 січня 2022 року серії ВМ №00008911 щодо накладення на ОСОБА_1 штрафа в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - скасовано.

Постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченка Владислава Олеговича від 31 січня 2022 року серії ВМ №00009373 щодо накладення на ОСОБА_1 штрафа в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - скасовано.

Постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченка Владислава Олеговича від 31 січня 2022 року серії ВМ №00009392 щодо накладення на ОСОБА_1 штрафа в розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - скасовано.

Постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченка Владислава Олеговича від 31 січня 2022 року серії ВМ №00009393 щодо накладення на ОСОБА_1 штрафа в розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - скасовано.

Постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислава Олеговича від 31 січня 2022 року серії ВМ №00009405 щодо накладення на ОСОБА_1 штрафа в розмірі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - скасовано.

Постанову старшого державного інспектора відділу провадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченко Владислава Олеговича від 31 січня 2022 року серії ВМ №00009412 щодо накладення на ОСОБА_1 штрафа в розмірі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статтею 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення - скасовано.

Справи про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною 2 статті 132-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення за постановами серії ВМ №00006879 від 06 січня 2022 року, серії ВМ №00008911 від 25 січня 2022 року, серії ВМ №00009373 від 31 січня 2022 року, серії ВМ №00009392 від 31 січня 2022 року, серії ВМ №00009393 від 31 січня 2022 року, серії ВМ №00009405 від 31 січня 2022 року серії ВМ №00009412 від 31 січня 2022 року надіслати на новий розгляд до Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті за рахунок бюджетних асигнувань з відповідного суб`єкта владних повноважень, на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 3473 (три тисячі чотириста сімдесят три) гривні 40 копійок.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, Державна служба України з безпеки на транспорті подала апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Іванівського районного суду Одеської області від 22 лютого 2023 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

02 березня 2023 року представник позивача - адвокат Мутаф Володимир Андрійович подав до суду першої інстанції заяву, в якій просить ухвалити додаткове рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 52500 гривень. Також заявник зазначає, що рішення від 22 лютого 2023 року, ухвалене без участі позивача та його представника, яке оприлюднене в Єдиному реєстрі судових рішень 27 лютого 2023 року, а 28 лютого 2023 року він з ним ознайомився, тому просить поновити процесуальний строк.

17 березня 2023 року представник відповідача - Ковальчук Вікторія Михайлівна подала до суду письмові пояснення щодо заяви від 02 березня 2023 року, в яких зазначає наступне.

Так, позивач пропустив строк на звернення з вимогою про розподіл судових витрат з огляду на те, що адвокати, які здійснювали представництво інтересів позивача є користувачами системи «Електронний суд» та відповідно процесуальні документи отримують також через вказану електронну систему; інформація, яка міститься в акті передачі-приймання наданих послуг, зокрема перелік наданих послуг, не може вважатися тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу; при визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін; з акту приймання-передачі виконаних робіт від 01 березня 2023 року не вбачається, яку відстань з міста Одеси до селища Іванівка в обидві сторони проїхав представник позивача, яким видом транспорту користувався для прибуття до міста Одеси та не надав документи, що засвідчують вартість понесених витрат.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити заяву від 02 березня 2023 року та зазначив, що не отримував рішення від 22 лютого 2023 року через особисту електронну пошту, а дізнався про ухвалене рішення 27 лютого 2023 року, після його оприлюднення в Єдиному реєстрі судових рішень.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні заяви від 02 березня 2023 року, пославшись на аргументи зазначені в письмових поясненнях.

Додатковим рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 12 квітня 2023 року заяву від 02 березня 2023 року - задоволено частково. Стягнуто з Державної служби України з безпеки на транспорті (, місцезнаходження будинок 51, по вулиці Антоновича, місто Київ, 03150) за рахунок бюджетних асигнувань з відповідногосуб`єкта владних повноважень,на користь ОСОБА_1 (місце проживання: будинок АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, представник позивача - адвокат Мутаф Володимир Андрійович подав апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати додаткове рішення Іванівського районного суду Одеської області від 12 квітня 2023 року та прийняти нове рішення, яким заяву про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити в повному обсязі, стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті на користь ОСОБА_1 на правову допомогу у розмірі 52 500 грн.

Згідно до вимог ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 24 червня 2022 року між адвокатським об`єднанням «РАЙТ САЙД»» та позивачем укладений договір про надання правової допомоги №24/06/22-2 (далі - також Договір).

На умовах цього договору замовник дає завдання (доручення) виконавцю та зобов`язується оплатити йому послуги, а виконавець зобов`язується відповідно до завдання (доручення) замовника надавати йому зазначені юридичні послуги (пункт 1.1. Договору).

Вартість послуг, порядок та строки розрахунків, а також інші умови, що стосуються грошового зобов`язання сторін визначаються ними в додатковій угоді, яка є невід`ємною та пріоритетною частиною даного договору (пункт 4.1 Договору).

Ціна договору складається із сукупної вартості наданих послуг (пункт 4.2 Договору).

24 червня 2022 року між адвокатським об`єднанням «РАЙТ САЙД»» та позивачем укладена додаткова угода №1 до договору від 24 червня 2023 року (далі - також Додаткова угода).

Гонорар адвоката розраховується в залежності від часу витраченого на виконання доручення (погодинна оплата) (пункт 2.2 Додаткової угоди).

За одиницю виміру береться 1 (одна) година роботи адвоката вартість якої складає 1500 гривень (пункт 2.3 Додаткової угоди).

До гонорару включається час адвоката витрачений на прибуття до суду та час, що витрачений на очікування судового засідання (у випадку початку судового засідання з запізненням) (пункт 2.4 Додаткової угоди).

Акт приймання передачі виконаних робіт від 01 березня 2023 року свідчить, що загальна вартість наданих послуг становить 52500 гривень. Під час виконання доручення по представництву інтересів замовника по справі №499/718/22 вчинено наступні дії: підготовлено та подано два адвокатських запити - година; підготовлено та подано позов - 5 годин; підготовлено та подано заяву про усунення недоліків - 1 година; опрацьовано відзив на позовну заяву - 3 години; підготовлено вступне слово - 3 години; підготовлено та подано додаткові пояснення - 3 години; прибуття до суду та участь у судових засіданнях - 18 годин; підготовка та подання обґрунтування судових витрат - 1 година. Всього витрачено 35 годин. Вартість 1 години 1500 гривень (т.3 а.с.5).

21 лютого 2023 року, в порядку, встановленому частиною 7 статті 139 КАС, представник позивача Мутаф В.А. заявив про розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

23 лютого 2023 року копія рішення від 22 лютого 2023 року направлена представнику позивача Григоржевському М.С. на електронну адресу@mail.gov.ua.

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідноз вимогами ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з вимогами ч.6 ст.134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 р. у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Колегія суддів зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію обґрунтованих дій позивача, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та запровадження певних запобіжників від можливих зловживань з боку учасників судового процесу та осіб, які надають правничу допомогу, зокрема, неможливості стягнення необґрунтовано завищених витрат на правничу допомогу.

Отже, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат на правничу допомогу адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, оскільки правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо.

Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права, однак відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Тобто заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Колегія суддів зазначає, що визначення співмірності витрат є саме оціночною діяльністю суду. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат (витрат на проїзд тощо), пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені шляхом подання, зокрема, розрахункових документів підтверджуючих витрати на проїзд тощо.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи зміст обсягу фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількості витраченого часу, розміру гонорару, співмірності послуг категорії складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, неминучості витрат, значенню справи, дійшов вірного висновку про те, що гонорар з вартістю однієї години 1500 гривень, як й загалом розмір винагороди в розмірі 52500 гривень є завищеними, оскільки такі послуги як: підготовка та подання адвокатських запитів, позовної заяви, заяви про усунення недоліків, вступного слова, додаткових пояснень відносяться до єдиного комплексу послуг, подібних за своїм змістом, а правова позиція представників позивача Григоржевського М.С., Мутафа В.А. була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору. Витрати за виконані роботи не можуть компенсуватися за рахунок іншої сторони, через потребу подання заяви про усунення недоліків позовної заяви, чи підготовку вступного слова, додаткових пояснень, подання яких у письмовій формі, згідно приписів КАС, не є обов`язковим.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, представник позивача Мутаф В.А. безпосередньо брав участь у трьох судових засіданнях 09 листопада 2022 року, 19 грудня 2022 року, 06 лютого 2023 року, а судові засідання призначені на 12 жовтня 2022 року, 07 грудня 2022 року, 26 грудня 2022 року, 25 січня 2023 року відкладалися через неприбуття сторін до суду.

Колегія суддів наголошує, що адвокат має право самостійно визначати розмір гонорару, однак, при встановленні такого розміру має враховуватися складність справи та інші істотні обставини. Тому, наявні в матеріалах справи документи на обґрунтування понесених витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 52 500 гривень, оскільки відповідний розмір має відповідати критерію «розумної необхідності» таких витрат.

Враховуючи, що ця справа відноситься до справ незначної складності, а також зважаючи на виконану адвокатом роботу з надання єдиної сукупної послуги щодо підготовки, подання позовної заяви та участь у трьох судових засіданнях, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що є співмірним стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

Відтак, сума судових витрат напрофесійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн. підлягає відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що додаткове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311;315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Іванівського районного суду Одеської області від 12 квітня 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Кравченко К.В. Вербицька Н. В.