Справа № 160/3877/23
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2023-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2023 року Справа № 160/3877/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіПрудника С.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-
27.02.2023року (зареєстровано судом 28.02.2023 року) через систему Електронний суд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 до військової частини НОМЕР_1 , в які представник позивача з урахуванням позову, який зареєстровано судом 13.03.2023 року (позов сформовано в системі Електронний суд 11.03.2023 року) на виконання вимог ухвали суду від 06.03.2023 року просить суд:
- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) протиправною щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 01 по 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити додаткову винагороду збільшену до 100000 грн., передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 01 по 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
Означені позовні вимоги вмотивовані протиправною бездіяльністю військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) протиправною щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 01 по 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).
01.05.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив наступне. Відповідно до Указів Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію». Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова №168, пунктом 1 якої установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників). Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників): командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) (далі - військові частини) - особовому складу військової частини. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначити підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження).
Відповідачем був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 68 від 04.01.2023 року, відповідно до п. 10 якого, керуючись п. 5 Розділу XVI наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за відмову від виконання бойового завдання не виплачувати премію за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 . Крім того, відповідно до додатку № 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 04.01.2023 року молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткова винагорода не виплачувалась. Підставою для видання вищезазначених наказів (стосовно позивача був рапорт командира підрозділу (вх. № 2036 від 21.12.2022 року), який був складений щодо військовослужбовців підрозділу, які відмовилися виконувати поставлене бойове завдання. Вказаний рапорт командира механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 був складений та направлений на резолюцію командиру військової частини НОМЕР_1 , де було призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцями 3 механізованої роти механізованого батальйону щодо виконання обов`язків військової служби під час дії воєнного стану.
Позивач, в період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року не брав безпосередню участь у бойових діях та не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не залучався безпосередньо до виконання бойових (спеціальних) завдань та відсутнє за цей період бойове розпорядження (БР), у зв`язку з чим військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування та виплачено позивачу за вищевказаний період. Відповідно до п.9.7 Доручення Міністерства Оборони України № 912/з/29 від 23.06.2022 року зазначено, що до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, які відмовились виконувати бойові накази (розпорядження - за місяць, у якому здійснено таке порушення, оголошене наказом командира (начальника). Отже, при написані рапорту про відмову за не виконання наказу військовослужбовцями, зазначаються причини відмови та обставини не виконання наказу військовослужбовцями. У рапорті командира ЗМР капітана Є. Шишова від 21.12.2022 р. за вих.2036 чітко зазначені причини та обставини невиконання наказу. Порядок огляду військовослужбовців під час проходження ними військової служби законодавством не врегульований. Враховуючи характер вчиненого позивачем правопорушення, його підвищену небезпечність в умовах воєнного стану та знаходження відповідача при цьому в зоні бойових дій, а також те, що дії позивача підривають авторитет військовослужбовця, командиром було прийняте рішення не виплачувати премію та додаткову винагороду відповідачу.
Відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято та непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, зразково виконувати свої службові обов`язки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників) під час виконання обов`язків військової служби. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебуванйя там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Стосовно стягнення судових витрат на правничу допомогу відповідач зазначив наступне. Відповідно до ст.14 Розділу 1 частини І Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. В свою чергу Позивач не звертався ні до свого безпосереднього начальника, ні до наступного прямого начальника із зазначеного питання, не намагався ні отримати пояснення, ні з`ясувати причини позбавлення його премії та додаткової винагороди, а одразу звернувся до адвоката. Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України). Відповідно до ч. ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесених в ході розгляду справи витрат позивачем надано: витяг з Угоди від 02 липня 2022 року про захист та надання правової допомоги в адміністративній справі, розрахунок № 01/07 від 02.07.2022. При цьому в позовній заяві визначено, що позивачем вказані витрати адвокату не сплачені.
На думку відповідача розмір понесених витрат на правничу допомогу не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. В даному ж випадку, враховуючи заперечення, наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву, можливо прийти до висновку, що заявлені позивачем витрати в сумі 10 000 грн. та 5000 грн. «гонорару успіху» є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію позивача), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Отримання адвокатом «гонорару успіху» взагалі не передбачено діючим законодавством України, не передбачений він також і Правилами адвокатської етики і зважаючи на той факт що військова частини НОМЕР_1 відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 15 серпня 2022 року № 2500- IX), яким в Україні введено воєнний стан, здійснює заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, взагалі не може підлягати стягненню з відповідача. Позиція позивача стосовно наявності вини відповідача, його протиправної поведінки, не відповідає дійсності та не підтверджується фактами. Таким чином, відповідач не допускав порушення діючого законодавства України, правомірно видав оспорювані накази, а всі дії посадових осіб військової частини НОМЕР_1 ґрунтуються на положенні чинного законодавства України.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.02.2023 року, зазначена вище справа була розподілена та 01.03.2023 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.03.2023 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 06.03.2023 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2023 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. Зобов`язано військову частини НОМЕР_1 подати до суду у строк до 13 квітня 2023 року: письмові та вмотивовані пояснення щодо нарахування (ненарахування), виплати (невиплати) додаткової винагороди збільшеної до 100000 грн., передбачену Постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 01 по 31 грудня 2022 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), про що подати відповідні письмові докази. Витребувані судом докази слід було подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (adm.dp.court.gov.ua) ) у строк до 13 квітня 2023 року. Судом попереджено військову частину НОМЕР_1 зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.
Згідно з ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Враховуючи положення ч.4 вказаної статі, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи №160/3877/23 у спрощеному провадженні.
Справа розглянута в межах строку розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, встановленого статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України - в межах шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що позивач, ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що свідчить копія посвідчення командувача військової частини НОМЕР_4 від 02.07.1996 року (серія НОМЕР_5 ).
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.07.2022 року №186 молодшого сержанта ОСОБА_1 зараховано на відповідні види котлового 28.06.2022 року.
Позивач проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 . Підставою для звернення до суду із цим позовом є не нарахування та невиплата позивачу додаткової винагороди визначеної постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за грудень 2022 року.
Як зазначив позивач у поданій до суду позовній заяві, останнім було отримано грошове забезпечення за грудень 2022 р. від відповідача у січні 2023 року - 8271,46 грн.
01.02.2023 року за №16 представником позивача адвокатом Шиловим В.Ю. командиру військової частини НОМЕР_1 направлено адвокатський запит. В даному запиті зазначено наступне. Наразі між адвокатом Шиловим В.Ю. та військовослужбовцем вашої військової частини ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) укладено договір про надання правової допомоги в рамках якого адвокат уповноважений представляти інтереси останнього, в тому числі подавати адвокатські запит. На підставі наявних повноважень, з урахування ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представник позивача просив надати документи, шо стосуються зазначеної особи, а саме: витяг з наказу про зарахування до штату військової частини; довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 р. Крім цього, ОСОБА_1 не отримав додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за грудень 2022 року. На даний час ОСОБА_1 розглядає питання про подання позовної заяви до адміністративного суду з вимогою про стягнення з військової частини НОМЕР_1 суми заборгованості.
Також, 01.02.2023 року за №23 представником позивача адвокатом Шиловим В.Ю. командиру військової частини НОМЕР_1 направлено адвокатський запит. В даному запиті зазначено наступне. Наразі між адвокатом Шиловим В.Ю. та військовослужбовцем вашої військової частини ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) укладено договір про надання правової допомоги в рамках якого адвокат уповноважений представляти інтереси останнього, в тому числі подавати адвокатські запит. На підставі наявних повноважень, з урахування ст. 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представник позивача просив надати документи, шо стосуються зазначеної особи, а саме: витяг з наказу про зарахування до штату військової частини; довідку про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, форма якої затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 413 від 20.08.2014 р. Крім цього, ОСОБА_1 не отримав додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 р. за грудень 2022 року. На даний час ОСОБА_1 розглядає питання про подання позовної заяви до адміністративного суду з вимогою про стягнення з військової частини НОМЕР_1 суми заборгованості.
Листом від 15.02.2023 року №921 на адвокатський запит від 01.02.2023 року №16 військовою частиною НОМЕР_1 представнику позивача Шилову В.Ю. направлені документи стосовно молодшого сержанта ОСОБА_1 .
Так, відповідно до довідки від 13.02.2023 року №703 військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації України, молодший сержант ОСОБА_1 дійсно в період з 24.08.2022 року по 23.10.2022 року, з 26.11.2022 року по 07.12.2022 року, з 07.12.2022 року по 08.01.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Підстава: наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 24.08.2022 року №250, від 23.10.2022 року №313; від 26.11.2022 року №353; від 07.12.2022 року №372, від 08.01.2023 року №8.
Листом від 15.02.2023 року №921 на адвокатський запит від 01.02.2023 року №16 військовою частиною НОМЕР_1 представнику позивача Шилову В.Ю. повідомлено про те, що молодшому сержанту ОСОБА_1 не було виплачено додаткову винагороду передбачену постановлю Кабіненету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за грудень 2022 року на підставі рапорту (вих. №2036) від 21.12.2022 року командира 3 механізованої роти механізованого батальйону капітана ОСОБА_3 про відмову виконання поставленого бойового завдання.
Відповідачем був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 68 від 04.01.2023 року, відповідно до п. 10 якого, керуючись п. 5 Розділу XVI наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за відмову від виконання бойового завдання не виплачувати премію за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до додатку № 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 04.01.2023 року молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткова винагорода не виплачувалась. Підставою для видання вищезазначених наказів (стосовно позивача був рапорт командира підрозділу (вх. № 2036 від 21.12.2022 року), який був складений щодо військовослужбовців підрозділу, які відмовилися виконувати поставлене бойове завдання. Вказаний рапорт командира механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 був складений та направлений на резолюцію командиру військової частини НОМЕР_1 , де було призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцями 3 механізованої роти механізованого батальйону щодо виконання обов`язків військової служби під час дії воєнного стану.
Позивач вважаючи бездіяльність військової частини НОМЕР_1 протиправною щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року за період з 01 по 31 грудня 2022 року, звернувся до суду із даною позовною заявою.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.
Дослідивши подані матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, суд зазначає таке.
На підставі частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі Закон № 2011) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців […], встановлює єдину систем їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям […] в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1 Закону № 2011, соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону № 2011 держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
28 лютого 2022 року на виконання Указів Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 Про введення воєнного стану в Україні та № 69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова КМУ № 168).
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Згідно із пунктами 2-1, 3 Постанови КМУ№ 168 порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
На підставі пункту 2 рішення Міністра оборони України від 07 березня 2022 року № 248/1217, прийнятим у зв`язку з прийняттям Постанови КМУ № 168 (зі змінами, внесеними постановою КМ № 217), відповідно до Постанови КМУ № 168 з 24 лютого 2022 року, на період дії воєнного стану, належить виплачувати військовослужбовцям Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (крім тих, хто самовільно залишив військові частини або добровільно здався в полон):
2.1 за період безпосередньої участі в бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії під час перебування безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій (проведення заходів), визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України, додаткову винагороду в розмірі 100000 гривень у розрахунку на місяць (пропорційно часу участі у таких діях і заходах).
Порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів затверджений Головнокомандувачем Збройних Сил України 06 березня 2022 року […];
командирів (начальників, керівників) (далі командири) особовому складу військової частини (установи) (далі військової частини);
керівника вищого органу військового управління командирам військових частин.
06 березня 2022 року Головнокомандувач Збройних Сил України затвердив Порядок документального підтвердження (в умовах воєнного стану) безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оброни, відсічі і стримування збройної агресії, а також підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених бойових дій (далі Порядок).
Згідно з цим Порядком для документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, а також для підтвердження перебування військовослужбовців в районах проведення зазначених заходів можуть використовуватися такі документи:
бойовий наказ (бойове розпорядження);
наказ (по стройовій частині);
журнал бойових дій (вахтовий журнал), журнал ведення оперативної обстановки;
список особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань.
Крім цього, можуть використовуватися такі документи (за наявності):
бойове донесення (підсумкове, термінове, поза термінове);
рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань);
книги служби нарядів та подій, що відбувалися;
постова відомість під час охорони об`єкта (блокпоста, базового табору, складу ракетно-артилерійського озброєння, польового парку тощо), на який було здійснено збройний напад.
Також вищезазначені документи враховуються при виданні наказів командирами (начальниками) про здійснення виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої п. 1 Постанови КМУ № 168.
Крім того, порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні № 912/з/29 від 23.06.2022, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України та застосовується з 01.06.2022.
Абзацами 3, 4 пункту третього Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Згідно з пунктом чотири Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток № 1 або додаток № 2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100000 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку № 3 до цього доручення).
Отже, з огляду на вказані норми можливо дійти висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою КМУ № 168, є відповідні накази командирів (начальників), а документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу та довідок командира військової частини за формою, затвердженою додатком № 1 Окремого доручення.
Так, на думку позивача додаткова винагорода повинна розраховуватися виходячи із розміру 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Позивачем порушено питання, що відповідачем у спірних відносинах допущену протиправну бездіяльність, в частині не нарахування та не виплати додаткової винагороди, виходячи із розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії в періоді з 01.12.2022 по 31.12.2022, як наслідок, заявлені вимоги про зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату такої допомоги саме виходячи із розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Таким чином, визначальним у цій справі є документальне підтвердження обставин безпосередньої участі позивача у вказаний період у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Між тим, матеріали справи не містять доказів підтвердження вищезазначених обставин, а саме: бойових наказів (бойових розпоряджень); журналів бойових дій (вахтових журналів), журналів ведення оперативної обстановки; списків особового складу, який залучався для виконання бойових (спеціальних) завдань; бойових донесень; рапортів (донесень) командира підрозділу (групи) про участь кожного у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних завдань) тощо.
Отже, у відповідача не існувало правових підстав для виплати позивачу додаткової винагороди, виходячи із розрахунку 100000 грн на місяць пропорційно часу участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії у період з 01.12.2022 по 31.12.2022.
Як наслідок, право позивача на отримання додаткової винагороди, встановленої Постановою КМУ № 168, за період з 01.12.2022 по 31.12.2022 року не було порушено.
При цьому, як було установлено судом під час розгляду даної справи, відповідачем був виданий наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) № 68 від 04.01.2023 року, відповідно до п. 10 якого, керуючись п. 5 Розділу XVI наказу Міністра Оборони України за № 260 від 07.06.2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», за відмову від виконання бойового завдання не виплачувати премію за грудень 2022 року солдату ОСОБА_1 .
Крім того, відповідно до додатку № 5 наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 69 від 04.01.2023 року молодшому сержанту ОСОБА_1 додаткова винагорода не виплачувалась. Підставою для видання вищезазначених наказів (стосовно позивача був рапорт командира підрозділу (вх. № 2036 від 21.12.2022 року), який був складений щодо військовослужбовців підрозділу, які відмовилися виконувати поставлене бойове завдання. Вказаний рапорт командира механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 був складений та направлений на резолюцію командиру військової частини НОМЕР_1 , де було призначено службове розслідування з метою встановлення причин та умов відмови від виконання бойового завдання військовослужбовцями 3 механізованої роти механізованого батальйону щодо виконання обов`язків військової служби під час дії воєнного стану.
Позивач, в період з 01 грудня 2022 року по 31 грудня 2022 року не брав безпосередню участь у бойових діях та не забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, не залучався безпосередньо до виконання бойових (спеціальних) завдань та відсутнє за цей період бойове розпорядження (БР), у зв`язку з чим військовою частиною НОМЕР_1 здійснено нарахування та виплачено позивачу за вищевказаний період.
Щодо наданої позивачем довідки від 13.02.2023 року №703 військової частини НОМЕР_1 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації України, суд зазначає, що ця довідка не є довідкою про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах, яка складається з метою визначення права військовослужбовця на отримання додаткової винагороди, передбаченої постановою КМУ №168, оскільки не відповідає зразку, встановленому додатками до Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29. Зазначена довідка видана з метою встановлення особі статусу учасника бойових, про що вказано у самій довідці.
Крім того, суд зазначає, що сторонами не надано документального підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, визначених абзацами 3, 4 пункту 3 Окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 року №912/з/29 (бойовий наказ (розпорядження); журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань).
Таким чином, враховуючи, що у відповідача не існувало документів щодо безпосередньої участі позивача у бойових діях або заходах, складення яких передбачено Окремим дорученням, і складення таких документів не залежало від волі відповідача, тому відсутні підстави стверджувати, що у спірних відносинах відповідачем допущено протиправну бездіяльність.
За правилами статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів не встановлені обставини безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів. Відтак відсутня обов`язкова умова виникнення права на спірні виплати, що виключає задоволення позовних вимог.
Згідно приписів ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього кодексу, проте згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, беручи до увагу всі надані сторонами докази в їх сукупності та враховуючи, що правомірність своїх дій відповідачем доведена, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Позивач звільнений від сплати судового збору, витрати на професійну правничу допомогу розподілу не підлягають у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , яка подана представником Шиловим Владиславом Юрійовичем до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.
Витрати на професійну правничу допомогу розподілу не підлягають.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С. В. Прудник