Справа № 504/2618/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 504/2618/22

Перша інстанція: суддя Василяка Д.К.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача - Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року по справі за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті (даі Укртрансбезпека), в якому позивач просив суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно- господарського штрафу №331847 від 08.08.2022 року на суму 17000,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.03.2023 року позовну заяву задоволено частково, суд визнав протиправною та скасував постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №331847 від 08.08.2022 року на суму 17000,00 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

10.04.2023 року до суду надійшла заява адвоката Штець О.О. про розподіл судових витрат, в якій останній просив вирішити питання про судові витрати позивача, а саме стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 11000,00 грн..

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року вказану заяву повернуто без розгляду.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що ухвала судом першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим апелянт просив її скасувати та прийняти додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Приймаючи вказану ухвалу суд зазначав, що при відсутності будь-яких належних і беззаперечних доказів на підтвердження поважних причин неможливості до вирішення справи по суті подати докази, що підтверджують розмір понесених позивачем судових витрат, а також зважаючи на пропуск строку, вказана заява підлягає поверненню без розгляду.

При цьому, приймаючи вказану ухвалу, суд посилався на ч.2 ст.167 КАС України, за якою якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Колегія суддів вважає вказані висновки суду першої інстанції в цілому правильними і такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, водночас, зазначає на таке.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.252 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з вимогами п.17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" №7 від 20.05.2013 року встановлено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові постанови (ухвали) можуть прийматися (постановлятися), якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до вимог ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Із змісту вказаної статті вбачається, що додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до вимог ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 3 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З аналізу наведеного вбачається, що за загальним правилом розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на стадії до закінчення судових дебатів, тобто однозначно до вирішення спірних правовідносин по суті.

Поряд з цим, діюче процесуальне законодавство передбачає можливість подання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат (без чого неможливо вирішити саме питання про стягнення судових витрат), протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, однак за наявності одночасно двох обов`язкових умов, а саме: до закінчення судових дебатів (або до прийняття рішення по суті) у справі сторона зробила про це (надання доказів після ухвалення рішення) відповідну заяву та за наявності поважних причин неможливості до закінчення судових дебатів (або до прийняття рішення по суті) у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат.

Тобто, відповідно до вказаних норм, можливість вирішення судом питання розподілу судових витрат після прийняття рішення по суті позовних вимог не є альтернативним механізмом розподілу судових витрат, який може бути застосований за вибором учасника справи на його власний розсуд, а фактично є виключенням з загального правила розподілу судових витрат під час прийняття рішення у справі по суті, який може бути застосований за заявою учасника справи лише за певних умов - у зв`язку з неможливістю подати докази щодо судових витрат з поважних причин до вирішення спору по суті.

Так, з матеріалів справи вбачається, що стосовно взагалі питання щодо розміру витрат на правову допомогу позивачем лише в позові було зазначено про ту обставину, що такі відомості будуть надані додатково.

Суд наголошує, що жодних інших заяв, повідомлень, зокрема, щодо подання позивачем доказів понесених судових витрат протягом 5 днів після ухвалення рішення, тощо, справа не містить.

При цьому, колегія суддів зазначає, що з матеріалів справи не вбачається такої необхідної умови, за якою сторона має право подати відповідні докази протягом 5 днів після ухвалення рішення, як поважні причини неможливості до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат.

Отже, враховуючи все вищезазначене, та з огляду на положення ч.7 ст.139 КАС України у взаємозв`язку з ч.3 ст.143 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про належність до врахування відсутності необхідних умов для розгляду питання щодо розподілу судових витрат, а саме: поважність причин неможливості подання доказів таких витрат до закінчення розгляду справи по суті, у зв`язку з чим заява позивача про розподіл судових витрат повинна бути залишена без розгляду.

Водночас, приймаючи вказану ухвалу, суд посилався на ч.2 ст.167 КАС України (Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення), за якою якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

Колегія суддів зазначає про безпідставність застосування саме вказаних норм, оскільки вони є загальними нормами в межах КАС України, натомість спірне питання регламентовано спеціальною нормою - ч.7 ст.139 КАС України (Розподіл судових витрат), за якою докази (щодо розміру витрат) подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на зазначене колегія суддів приходить до висновку, що заява представника позивача щодо розподілу судових витрат підлягає залишенню без розгляду та саме на підставі ч.7 ст.139 КАС України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено часткове порушення норм процесуального права, тому оскаржуване рішення підлягає зміні.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року - змінити в мотивувальній частині у викладеній редакції.

Викласти 1 абзац резолютивної частини ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року наступним чином: «Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - залишити без розгляду».

В решті ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 20 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач А.Г. Федусик
Судді А.В. Бойко О.А. Шевчук