Справа № 489/1166/23
Суддя: Костюченко Г. С.
Дата ухвалення: 2023-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 489/1166/23
Провадження № 2-а/489/50/23
РІШЕННЯ

Іменем України

12 червня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Костюченко Г.С.,

із секретарем судового засідання Ревицькою Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін адміністративну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бараненко Дмитра Володимировича до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови серії ЕАС № 6650031 від 08 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача, в якому просить Постанову серії ЕАС № 6650031 від 08 березня 2023 року про накладення на ОСОБА_1 - адміністративного стягнення на підставі ч. 4 ст. 126 КУпАП в розмірі 20400,00 грн. (двадцять тисяч чотириста), скасувати.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що оспорювана постанова винесена незаконно та в його діях відсутній склад правопорушення. А саме: він не був обізнаний щодо позбавлення його водійських прав.

Крім того, він не отримував жодних судових викликів з приводу притягнення його до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. Оскаржувана постанова серії ЕАС № 6650031 від 08.03.2023 р. є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, в зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків відповідача фактичним обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права.

Від представника відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції Бойко Н.С. надійшов відзив, відповідно до якого вважає, що вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки працівниками поліції розглянуто справу про адміністративне правопорушення і винесено постанову ЕАС № 6650031 від 08.03.2023 р. з оцінкою всіх наданих доказів, з повним і всебічним дослідженням обставин справи, та ОСОБА_1 правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП, оскільки на час складення оскаржуваної постанови Ленінським районним судом м. Миколаєва було винесено постанову від 09.02.2023 р. про позбавлення його права керування транспортними засобами на один рік, яка відповідно до ч.1 ст.294 КУпАП є такою, що набрала законної сили. Доводи позивача з приводу його необізнаності щодо існування постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2023 р. та позбавлення його права керування, є недоречними, оскільки у вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.03.2023 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Костюченко Г.С.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва Костюченко Г.С. від 27.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників процесу.

В судове засідання позивач, його представник не зявились, повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Згідно ст. 269 КАС України у справах визначених зокрема ст. 286 КАС України заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Враховуючи наявність позовної заяви з викладеним обґрунтуванням та підставами для оскарження постанови, наявність відзиву, відсутності необхідності заслуховувати додаткові пояснення, з урахуванням особливого порядку розгляду даної категорії справ, суд не вбачає визначених нормами КАС України підстав для відкладання судового розгляду, та вважає за необхідне розглянути справи за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до постанови серії ЕАС № 6650031 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, 08.03.2023 р. о 14 год 56 хв. водій ОСОБА_1 керуючи т/з ЗАЗ Lanos д.н.з. НОМЕР_1 , будучи позбавленим керування таким т/з, чим порушив п.п.2.1 а ПДР України. Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП встановлено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" безпосередньо встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.1.1. ПДР України, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДРУкраїни встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до положень п. 2.1 а ПДР України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Частиною 2 статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.

Отже, приписами ч. 2 статті 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.

Як встановлено, постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2023 року, ОСОБА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Оскаржувана постанова серії ЕАС № 6650031, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП була складена 08.03.2023 року.

Позивач зазначає, що про наявність постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2023 року, йому стало відомо під час зупинки та перевірки документів працівниками поліції 08.03.2023 року.

В постанові Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2023 року зазначено, що ОСОБА_1 повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином.

ОСОБА_1 не погоджуючись із вказаною постановою серії ЕАС № 6650031 від 08.03.2023 року та оскільки, він не був обізнаний про існування постанови суду про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.1 КУпАП з накладенням штрафу у розмірі 17000 грн. та позбавленням права керування транспортними засобами.

Позивач звернувся до Миколаївського апеляційного суду з апеляційною скаргою на постанову Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2023 року і як вбачається з постанови Миколаївського апеляційного суду м. Миколаєва від 16.05.2023 року, апеляційна скарга залишена без задоволення, а постанова Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2023 року, залишена без змін.

Згідно з ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Законом України "Про Національну поліцію" та "Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі" (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року №1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відео регістратори.

Встановлено, що доказом в справі згідно ст. 251 КУпАП, є відеозапис порушення з нагрудної камери поліцейського.

Наданим відеозаписом, який знаходиться в матеріалах адміністративної справи, встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.126 ч.4 КУпАП, при цьому жодних порушень при складанні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місці його вчинення, не встановлено.

Таким чином, оскільки працівниками поліції було встановлено факт керування позивачем транспортним засобом, та після встановлення факту позбавлення позивача права керування транспортними засобами, працівники поліції мали достатньо підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд дійшов висновку, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Процедура розгляду справи була дотримана: роз`яснено права, повідомлено зміст правопорушення, оголошено рішення.

Суд дійшов висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП винесена правомірно, її зміст не суперечить нормам законодавства, порушень при її винесенні не встановлено.

Що стосується тверджень позивача про його необізнаність про існування постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09.02.2023 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наскладенням стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. та позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, суд дійшов наступного.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком), визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 11 КУпАП визначено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необерезності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Суд зазначає, що позивач знав про існування відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення та не був позбавлений обовязку цікавитись на якому етапі розгляду перебуває справа відносно нього та результатами такого розгляду.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, як рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 року №340/1019/19).

Обгрунтовуючи висновки про обовязок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що заявник зобовязаний демонструвати готовність брати учать на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, повязаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, у справі Каракуця проти України, у своєму рішенні ЄСПЛ зазначив, що заявники повинні проявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.

Враховуючи вище викладене та практику Європейського суду з прав людини, суд дійшов висновку, що правопорушення вчинене позивачем з необережності, оскільки останній знаючи, що відносно нього складений протокол за ст.130 КУпАП, жодним чином не цікавився ходом розгляду своєї справи, хоча мав таку можливість, не врахував той факт, що справа може бути розглянута без його участі, якщо він сповіщений належним чином, та він може бути позбавлений права керування, хоча повинен був і міг передбачити настання таких наслідків.

За таких обставин, аналізуючи зібрані докази у їх сукупності, суд вважає, що відповідачем надано достатньо доказів, які вказують на наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП, а відтак у задоволенні позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бараненко Д.В. слід відмовити, оскільки постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена у відповідності до вимог чинного законодавства, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.2, 5-9, 72-77, 90, 241-243, 245-246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бараненко Дмитра Володимировича до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, про скасування постанови серії ЕАС № 6650031 від 08 березня 2023 року - відмовити.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 250 КАС України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Г.С. Костюченко

Повний текст судового рішення складено «12» червня 2023 року.