Справа № 260/465/21
Суддя: Гебеш С.А.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

08 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/465/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гебеш С.А. розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, а саме:

1. визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області, яка полягає у нездійсненні позивачу пенсійних виплат у розмірі 117924,60 гривень за період часу з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2020 року з посиланням на відсутність фінансування з Державного бюджету України;

2. стягнути з Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 заборгованість з пенсійних виплат, що утворилася за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2020 року у розмірі 117924,60 гривень шляхом списання коштів з рахунків відповідача;

3. справу розглядати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року у справі №260/3219/20 відповідач здійснив перерахунок його пенсії за період з 01.01.2016 року, в результаті чого утворилася заборгованість з пенсійних виплат у сумі 117924,60 гривень. Однак, станом на дату подання даного позову до суду відповідач вказану заборгованість - "різницю в пенсії за минулий час" на користь позивача не сплатив. Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду, в якому просить стягнути вказану суму заборгованості на його користь.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду відзив на позов, у якому зазначив, що виплата позивачу нарахованої заборгованості в сумі 117924,60 грн буде здійснюватися в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат та у порядку черговості, у разі наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Третьою особою подано до суду письмові пояснення, в яких вказано на те, що основним завданням Головного управління Казначейства є реалізація державної політики у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів, а тому жодні правові зв`язки Головного управління Казначейства з позивачем не виникли і не могли виникнути. Вказує на те, що управління казначейства не є власником бюджетних коштів.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

На виконання вказаного рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 11.11.2020 року по справі №260/3219/20 відповідач провів перерахунок пенсії позивач.

Пенсія позивачу перерахована з 01.01.2016 року у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення та з 01.01.2021 року виплата проводилася у новому розмірі 9326,61 гривня.

Листом від 29.12.2020 відповідач повідомив позивача про те, що на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного від т11.11.2020 року у справі №260/3219/20 провів перерахунок його пенсії. Різниця пенсії за минулий час (з урахуванням виплачених сум) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2020 року склала 117924,60 гривень. Оскільки відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України, вищевказана сума буде виплачена після виділення коштів з Державного бюджету України.

Вважаючи, що відповідач порушив його права на соціальний захист, так як не виплатив йому кошти у сумі 117924,60 гривень, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" виплата пенсій, у тому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим з військової служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Згідно ч. 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Бюджетного кодексу України бюджетна система України і Державний бюджет України встановлюються виключно цим Кодексом та законом про Державний бюджет України.

Якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у цьому Кодексі, застосовуються відповідні норми цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 72 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Статтями 71, 73 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що бюджет Пенсійного фонду - план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок страхових внесків до солідарної системи та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Кошти Пенсійного фонду використовуються на: виплату пенсій, передбачених цим Законом; надання соціальних послуг, передбачених цим Законом; фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду; оплату послуг з виплати та доставки пенсій; формування резерву коштів Пенсійного фонду.

За приписами ч. 2 ст. 73 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якими забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Судом встановлено, що нарахована сума доплати до пенсії за період з 01.01.2016 року в розмірі 117924,60 є не виплаченою в зв`язку з тим, що кошти передбачені відповідною бюджетною програмою на дані цілі до територіального управління Пенсійного фонду України не надходили, а стягнення коштів з відповідача призведе до повторного стягнення тієї ж суми відшкодування.

В свою чергу, управління Пенсійного фонду України не наділене повноваженнями щодо самостійного розпорядження коштами фонду, а виконання рішення в частині виплати стане можливим в разі виділення коштів з Державного бюджету.

Згідно ст. 3 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Окрім того, Кабінет Міністрів України з метою врегулювання питання погашення заборгованості, постановою від 03.09.2014 року № 440 затвердив Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державною.

Відповідно п. 20 зазначеного Порядку погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845.

Згідно з пунктом 1 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (далі - Положення №28-2), головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі є територіальними органами Пенсійного фонду України.

Відповідно до пункту 4 Положення №28-2 Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); планує доходи та видатки коштів фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду.

Згідно з п. 1 ст. 7 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

З викладеного слідує, що судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Закарпатській області - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяС.А. Гебеш