Справа № 340/2452/23
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року м. Кропивницький Справа № 340/2452/23

Кіровоградський окружний адміністративний суду у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (25009, м. Кропивницький, вул. Соборна, 7-А, )

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що Указом Президента України від 07.09.1996 року він призначений на посаду судді Ленінського районного суду міста Кіровограда. У серпні 2022 року він звернувся до Вищої ради правосуддя із заявою про відставку. Ця заява не була вчасно розглянута через відсутність повноважного складу Вищої ради правосуддя, а рішення про його відставку було прийнято лише 21.02.2023 року. Цим рішенням установлено, що право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у позивача з наступного дня після досягнення ним 65 років, тобто з 23.09.2022 року. Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняло рішення №94 від 13.04.2023 року, яким з березня 2023 року призначило позивачу щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 66 % суддівської винагороди, виходячи зі стажу судді 28 років 11 місяців 14 днів. Позивач не погоджується з таким рішенням та стверджує, що його стаж роботи на посаді судді, що дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, складає 35 років 11 місяців 15 днів, а відповідач неправильно визначив цей стаж, оскільки не врахував до нього 2 роки проходження військової служби, 1 рік 11 місяців навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі та період роботи суддею з 07.09.1996 року по 07.10.1996 року. Вказуючи, що такі дії відповідача призвели до зменшення розміру призначеного йому довічного грошового утримання, позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №94 від 13.04.2023 року про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 66 %;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області зарахувати до стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, стаж роботи на посаді судді з 07.09.1996 року по 23.09.2022 року, період проходження строкової військової служби з 02.11.1975 року по 02.11.1977 року та половину строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1982 року по 01.07.1986 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нарахувати та виплатити щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з розрахунку 74 % від заробітної плати судді на день звільнення у відставку, починаючи з дня набуття права на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання, яке виникло з наступного дня після досягнення ним 65 років, а саме з 23.09.2022 року.

Ухвалою судді від 08.05.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що позивач перебував на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області та отримував пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За результатами розгляду поданих позивачем 06.03.2023 року документів про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці Головне управління Пенсійного фонду в місті Києві за принципом екстериторіальності прийняло рішення №94 від 13.07.2023 року про переведення позивача з пенсії за віком на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з 06.03.2023 року. Стаж судді обліковується з 08.10.1996 року по 23.09.2022 року та з урахуванням додаткових трьох років роботи в галузі права становить 28 років 11 місяців 14 днів. Відповідач стверджує, що інший стаж, зокрема військова служба та навчання є загальним стажем, а вимоги позивача про врахування цих періодів до стажу роботи на посаді судді суперечать статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Доводячи правомірність дій при обчисленні та виплаті щомісячного довічного грошового утримання позивача, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Указом Президента України від 07.09.1996 року призначений суддею Ленінського районного суду міста Кіровограда строком на п`ять років, постановою Верховної Ради України від 05.07.2001 року обраний на посаду судді зазначеного суду безстроково, постановою Верховної Ради України від 07.02.2002 року обраний на посаду судді апеляційного суду Кіровоградської області безстроково, Указом Президента України від 28.09.2018 року переведений на роботу на посаді судді Кропивницького апеляційного суду.

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вищої ради правосуддя із заявою від 16.08.2022 року про звільнення з посади судді Кропивницького апеляційного суду у відставку.

Рішенням Вищої ради правосуддя №88/0/15-23 від 21.02.2023 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Кропивницького апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку. Встановлено, що право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у ОСОБА_1 з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років. (а.с. 12 - 17) У цьому рішенні також встановлено, що загальний стаж роботи судді Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_1 , що дає йому право на відставку, становить 32 роки 11 місяців 15 днів.

На цій підставі голова Кропивницького апеляційного суду видав наказ №7-к від 01.03.2023 року "Про оголошення рішення Вищої ради правосуддя та виплату вихідної допомоги ОСОБА_1 у зв`язку зі звільненням у відставку", а в трудову книжку позивача внесений запис про звільнення з 21.02.2023 року.

Позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Кіровоградській області, яким йому з 23.09.2017 року призначено пенсію за віком на умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (шифр 101).

Позивач 06.03.2023 року звернувся до ГУ ПФУ в Кіровоградській області із заявою про призначення/перерахунок пенсії. У цій заяві, яка виготовлена спеціалістом ГУ ПФУ в Кіровоградській області за допомогою комп`ютерної техніки, вказано, що заявник просить пенсію перерахувати, вид перерахунку: перехід на пенсію за іншим Законом. (а.с. 62зв.)

За цією заявою ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення №94 від 13.04.2023 року про перерахунок пенсії (перехід з виду на вид), яким позивачу з 06.03.2023 року відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" призначено довічно щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці (шифр 155) з розрахунку 66 % суддівської винагороди. (а.с. 10, 60зв.)

При цьому відповідач обрахував загальний страховий стаж позивача, який склав 45 років 11 місяців 2 дні, у т.ч. 28 років 11 місяців 14 днів - на посаді судді.

Не погоджуючись із таким розрахунком стажу судді, відсотковим розміром щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та датою його призначення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Пунктом 4 частини 6, пунктом 1 частини 7 статті 126 Конституції України встановлено, що подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням є підставою для звільнення судді, а у разі досягнення суддею шістдесяти п`яти років повноваження судді припиняються.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні визначає Закон України "Про судоустрій і статус суддів", який містить такі норми:

Стаття 53. Незмінюваність судді

1. Судді гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону.

Стаття 112. Загальні умови звільнення судді з посади

1. Суддя може бути звільнений з посади виключно з підстав, визначених частиною шостою статті 126 Конституції України.

2. Рішення про звільнення судді з посади ухвалює Вища рада правосуддя у порядку, встановленому Законом України "Про Вищу раду правосуддя".

Стаття 116. Звільнення судді з посади за його заявою про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням

1. Суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

2. Суддя має право у будь-який час перебування на посаді незалежно від мотивів подати заяву про звільнення з посади за власним бажанням.

3. Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

4. Суддя здійснює свої повноваження до ухвалення рішення про його звільнення.

5. За суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Стаття 120. Припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням суддею шістдесяти п`яти років

1. Повноваження судді припиняються з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років.

2. Про наявність підстави для припинення повноважень судді голова суду, в якому суддя обіймав посаду, не пізніш як за місяць до дня, зазначеного в частині першій цієї статті, повідомляє Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України та Державну судову адміністрацію України. До повідомлення додаються документи на підтвердження факту досягнення суддею шістдесяти п`яти років.

3. Суддя не може здійснювати правосуддя з наступного дня після досягнення ним шістдесяти п`яти років.

Стаття 137. Стаж роботи судді

1. До стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

2. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Стаття 142. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці

1. Судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

2. Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

4. У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

5. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 року №3-1 затверджено Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.03.2008 року за №200/14891 (надалі - Порядок №3-1).

На час виникнення спірних правовідносин Порядок №3-1 містив такі норми:

I. Звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання

1. Судді у відставці, в тому числі судді Конституційного Суду України у відставці, судді Конституційного Суду України, повноваження якого припинено з підстав, встановлених пунктами 1, 2 частини першої статті 149-1 Конституції України, або якого звільнено з підстав, встановлених пунктами 1, 4 частини другої статті 149-1 Конституції України, за наявності стажу роботи, що дає право на відставку (далі - суддя Конституційного Суду України), призначається щомісячне довічне грошове утримання.

2. Заява про призначення / перерахунок щомісячного довічного грошового утримання (додаток 1) подається до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання) суддею особисто або через уповноважену особу суду за останнім місцем роботи.

3. Щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня, наступного за днем звільнення судді з посади у відставку або звільнення / припинення повноважень судді Конституційного Суду України (далі - звільнення судді з посади), якщо звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання відбулося не пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади.

У разі звернення пізніше трьох місяців з дня звільнення судді з посади щомісячне довічне грошове утримання призначається з дня звернення за його призначенням.

4. Днем звернення за призначенням щомісячного довічного грошового утримання вважається день прийняття органом, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання та документів, перелік яких наведено в розділі II цього Порядку.

II. Документи, необхідні для призначення щомісячного довічного грошового утримання

2. До заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання додаються:

- копія рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з посади;

- документи про страховий стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637;

- довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (додаток 2) (далі - довідка про суддівську винагороду), видана судом, з якого суддя вийшов у відставку, з урахуванням суддівської винагороди (винагороди судді) судді, який працює на відповідній посаді;

- розрахунок стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання (додаток 4).

III. Приймання, оформлення і розгляд документів органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання

1. Заява про призначення щомісячного довічного грошового утримання реєструється в електронному журналі звернень органу, що призначає щомісячне довічне грошове утримання.

Приймання, розгляд та опрацювання заяви та документів, необхідних для призначення (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання, органами, що призначають щомісячне довічне грошове утримання, здійснюється відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.

2. При поданні заяви про призначення щомісячного довічного грошового утримання в паперовій формі документи надаються в оригіналах.

3. Не пізніше 10 днів з дня надходження заяви з необхідними для призначення щомісячного довічного грошового утримання документами або надання додаткових документів орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, розглядає подані документи та приймає рішення про призначення щомісячного довічного грошового утримання або відмову в його призначенні з урахуванням пункту 5 розділу І цього Порядку.

4. Орган, що призначає щомісячне довічне грошове утримання, не пізніше 10 днів з дня винесення рішення інформує особу про призначення щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням його розміру або про відмову в призначенні щомісячного довічного грошового утримання із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Главою 15 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 року № 52/0/15-17, унормований такий порядок звільнення судді з посади:

15.1. Питання про звільнення судді з підстав: неспроможність виконувати повноваження за станом здоров`я (пункт 1 частини шостої статті 126 Конституції України); подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України) - розглядається Радою на засіданні у пленарному складі.

15.2. Заява про відставку або про звільнення за власним бажанням подається суддею до Ради.

15.3. При вирішенні питання про звільнення судді з посади у зв`язку з поданням заяви про відставку стаж роботи на посаді судді обраховується з дати призначення (обрання) судді на посаду по дату ухвалення Радою відповідного рішення або по дату припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням суддею шістдесяти п`яти років.

15.7. Якщо на момент розгляду питання про звільнення судді Радою суддя звільнений з посади або його повноваження припинені, член Ради - доповідач своєю ухвалою залишає заяву (висновок, подання) без розгляду.

15.7-1. Положення пункту 15.7 цього Регламенту не застосовується до заяв про звільнення з посади судді у відставку суддів, повноваження яких припинені у зв`язку з досягненням шістдесяти п`яти років, якщо такі заяви подані до Ради в період відсутності повноважного складу Ради - з 24 лютого 2022 року по 12 січня 2023 року.

15.12. За результатами розгляду питання про звільнення судді з посади за загальними обставинами ухвалюється рішення Ради, яке викладається у письмовій формі, підписується головуючим на засіданні одноособово.

Суд установив, що ОСОБА_1 16.08.2022 року звернувся до Вищої ради правосуддя із заявою про звільнення з посади судді Кропивницького апеляційного суду у відставку, яка надійшла до Вищої ради правосуддя 22.08.2022 року. Проте з 24.02.2022 року по 11.01.2023 року був відсутній повноважний склад Вищої ради правосуддя, тому у встановлений частиною 3 статті 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" строк заява позивача розглянута не була. Позивачу 22.09.2022 року виповнилося 65 років, тож відповідно до статті 120 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" 23.09.2022 року його повноваження судді припинилися, правосуддя відтоді він не здійснював і суддівську винагороду не отримував. Позивач звільнений у відставку рішенням Вищої ради правосуддя №88/0/15-23 від 21.02.2023 року. У цьому рішенні Вища рада правосуддя вказала, що позивач мав законні очікування на звільнення з посади судді у відставку і, відповідно, на встановлені законом гарантії судді у відставці, несвоєчасний розгляд його заяви про звільнення у відставку поза межами визначеного законом строку для такого розгляду, хоч і зумовлений об`єктивними обставинами, які цьому передували, та не залежав від волевиявлення судді, призвів до зниження рівня гарантій незалежності судді. Тож Вища рада правосуддя дійшла до висновку, що з метою забезпечення реалізації гарантованого судді ОСОБА_1 права на звільнення у відставку та недопущення зниження рівня гарантій незалежності судді, право на нарахування та виплату щомісячного довічного грошового утримання виникло у нього з наступного дня після досягнення ним 65 років, тобто з 23.09.2022 року.

У цьому рішенні також встановлено, що до стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді, що дає право на відставку, підлягають зарахуванню: період проходження строкової військової служби з 02.11.1975 року по 02.11.1977 року 2 роки; половина строку навчання у Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1982 року по 01.07.1986 року 1 рік 11 місяців; стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, 3 роки; час роботи на посаді судді з дати призначення Указом Президента України на посаду (07.09.1996 року) по 22.09.2022 року 26 років 15 днів, усього 32 роки 11 місяців 15 днів.

Після прийняття Вищою радою правосуддя рішення №88/0/15-23 від 21.02.2023 року позивач 06.03.2023 року подав до ГУ ПФУ в Кіровоградській області документи, необхідні для призначення йому щомісячного довічного грошового утримання, зокрема документи про стаж (копію трудової книжки та військового квитка) та розрахунок стажу роботи судді, складений Кропивницьким апеляційним судом на день припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням 65-річного віку. (а.с. 92)

Відповідно до цього розрахунку стаж судді Черненка В.В., який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, становить 32 роки 10 місяців 14 днів та включає:

- проходження строкової військової служби з 02.11.1975 року по 02.11.1977 року (2 роки),

- навчання в Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського з 01.09.1982 року по 01.07.1986 року (половина якого становить 1 рік 11 місяців),

- робота в галузі права - правовим інспектором праці з 06.02.1989 року по 02.07.1994 року (3 роки),

- робота суддею Ленінського районного суду м. Кіровограда з 08.10.1996 року по 28.02.2002 року (5 років 4 місяці 21 день),

- робота суддею апеляційного суду Кіровоградської області з 01.03.2002 року по 01.10.2018 року (16 років 7 місяців 1 день),

- робота суддею Кропивницького апеляційного суду з 02.10.2018 року по 23.09.2022 року (3 роки 11 місяців 22 дні).

Відповідач при призначенні позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці до стажу роботи на посаді судді зараховував роботу безпосередньо на посаді судді з 08.10.1996 року по 23.09.2022 року (25 років 11 місяців 14 днів) та додатково 3 роки роботи у галузі права, що загалом склало 28 років 11 місяців 14 днів, та виходячи із цього стажу обчислив щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 66 % суддівської винагороди судді (50% + (28 - 20) х 2%).

При цьому відповідач прийняв рішення не про призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 23.09.2022 року, на чому наголошувала Вища рада правосуддя у рішенні №88/0/15-23 від 21.02.2023 року, а про переведення/перерахунок пенсії позивача відповідно до частини 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 06.03.2023 року. З цієї дати припинено виплату позивачу пенсії за віком, яка була призначена за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та розпочато виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідач керувався частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Суд зазначає, що переведення з одного виду пенсії на інший відповідно до статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" можливе у тому разі, якщо особі відповідно до цього Закону був призначений один з видів пенсії, визначених у статтях 9, 10 цього Закону - пенсія за віком, пенсія по інвалідності чи пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Щомісячне довічне грошове утримання, яке є спеціальним видом грошового забезпечення судді у відставці, виплачується за рахунок коштів державного бюджету, а не коштів Пенсійного фонду, та не відноситься до жодного з видів пенсійних виплат, визначених у статтях 9, 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За своєю правовою природою щомісячне довічне грошове утримання, на відміну від пенсії на загальних підставах, є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, що служить забезпеченням належного матеріального утримання судді, яка призначається і нараховується державою за результатом багаторічної праці особи саме на суддівській посаді, виплачується лише за умови наявності встановленого законом стажу роботи на посаді судді та є складовою правового статусу судді, як фінансова гарантія незалежності суддів.

Тож у випадку призначення особі пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів", має місце призначення довічного грошового утримання судді у відставці за правилами Порядку №3-1, а не переведення чи перерахунок пенсії згідно з частинами 3, 4 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд погоджується з доводами позову, що відповідач невірно визначив дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки позивач набув право на призначення такого довічного грошового утримання в день припинення його повноважень судді у зв`язку з досягненням 65 років, тобто з 23.09.2022 року. Несвоєчасне звернення позивача за призначенням щомісячного довічного грошового утримання зумовлено неприйняттям Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення у відставку у встановлений законом строк, що не може позбавляти позивача права на отримання щомісячного довічного грошового утримання, яке є фінансовою гарантією незалежності суддів.

Щодо визначення стажу роботи на посаді судді, суд зазначає, що згідно з частиною 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" цей стаж впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Перелік посад, які враховуються до стажу роботи судді, наведений у статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Воднораз, абзацом 4 пунктом 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Згідно з частиною 1 статті 128 Конституції України (у редакції, яка була чинною у 1996 році на час призначення позивача на посаду судді) перше призначення на посаду професійного судді строком на п`ять років здійснюється Президентом України.

На час призначення позивача на посаду судді вперше діяв Закон України "Про статус суддів" №2862-ХІІ від 15.12.1992 року.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про статус суддів" №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинного на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" (чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, законодавством, яке діяло на день призначення позивача на посаду судді, було передбачено зарахування до стажу, який дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, календарного періоду проходження строкової військової служби та половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Згідно із записами у військовому квитку позивача той у період з 02.11.1975 року по 02.11.1977 року проходив строкову військову службу у лавах Збройних Сил СРСР. (а.с. 20 -21)

Крім того, позивач у період з 01.09.1982 року по 01.07.1986 року навчався за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі - Харківському юридичному інституті імені Ф.Е. Дзержинського. (а.с. 24 - 25, 39)

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді становить більше ніж 20 років (при достатніх 10), тому календарний період проходження строкової військової служби (2 роки) та половина строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі (1 рік 11 місяців) відповідно до абзацу 4 пункту 34 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", статті 43 Закону України "Про статус суддів", статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" повинні бути враховані до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання.

Крім того, з набранням чинності 05.08.2018 року Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у зв`язку з прийняттям Закону України "Про Вищий антикорупційний суд" №2509-VIII від 12.07.2018 року, яким внесено зміни до статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення на посаду судді.

Саме така правова позиція покладена в основу рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.11.2018 року, яке залишене без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №9901/805/18.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що частину 2 статті 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (у редакції, яка діє з 05.08.2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагається законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Згідно з частиною 3 статті 127 Конституції України (у редакції, яка була чинною у 1996 році на час призначення позивача на посаду судді вперше) на посаду судді міг бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів України громадянин України, який, з-поміж іншого, мав стаж роботи у галузі права не менш як три роки.

Як свідчать записи у трудовій книжці позивача, він перед призначенням на посаду судді вперше мав відповідний стаж роботи в галузі права, оскільки працював правовим інспектором праці, зокрема з 06.02.1989 року по 01.01.1992 року - в Центральному комітеті профспілки працівників автомобільного, транспортного та сільськогосподарського машинобудування, з 02.01.1992 року по 02.07.1994 року - в Раді профспілки автомобільного та сільськогосподарського машинобудування України в Кіровоградській області.

Отже позивач має право на зарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання, додатково трьох років роботи в галузі права, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді. З цього приводу спір між сторонами відсутній.

Щодо спірного періоду роботи з 07.09.1996 року по 07.10.1996 року, то він не врахований відповідачем до стажу роботи на посаді судді через те, що згідно із записами у трудовій книжці ОСОБА_1 він до 07.10.1996 року працював правовим інспектором праці в Кіровоградській обласній раді Ради профспілки автомобільного та сільськогосподарського машинобудування України, а в штат Ленінського районного суду міста Кіровограда зарахований наказом начальника Управління юстиції у Кіровоградській області №150 від 07.10.1996 року, про що в його трудову книжку 08.10.1996 року внесений відповідний запис.

Суд зазначає, що Указом Президента України "Про призначення суддів" №814/96 від 07.09.1996 року відповідно до статті 127 та частини 1 статті 128 Конституції України ОСОБА_1 призначено суддею Ленінського районного суду міста Кіровограда строком на п`ять років. Отже статус судді позивач набув 07.09.1996 року, з цієї дати розпочався п`ятирічний строк першого призначення позивача на посаду професійного судді і з цієї дати слід обраховувати його стаж роботи на посаді судді.

Саме до такого висновку дійшла Вища рада правосуддя у рішенні №88/0/15-23 від 21.02.2023 року, пославшись на пункт 15.3 Регламенту Вищої ради правосуддя.

Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 року у справі №243/4794/17, від 11.12.2018 року у справі №522/5168/17, від 30.01.2020 року у справі №592/3694/17, від 23.06.2022 року у справі №620/6422/20 вказав, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання, а також визначення його розміру.

Суд установив, що з урахуванням стажу роботи позивача безпосередньо на посаді судді та додаткових трьох років роботи в галузі права, який відповідачем не заперечується та становить 28 років 11 місяців 14 днів, а також спірних періодів проходження строкової військової служби з 02.11.1975 року по 02.11.1977 року (2 роки), половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі з 01.09.1982 року по 01.07.1986 року (1 рік 11 місяців), стажу судді з дати призначення Указом Президента України з 07.09.1996 року по 07.10.1996 року (1 місяць 1 день), які також мають бути враховані до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання, позивач на дату припинення повноважень судді у зв`язку з досягненням 65 років мав такого стажу 32 роки 11 місяців 15 днів, що встановлено також у рішенні Вищої ради правосуддя №88/0/15-23 від 21.02.2023 року.

Це давало позивачу право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 23.09.2022 року в розмірі 74 % суддівської винагороди (50 % + (32 20) х 2%).

Суд вважає, що відповідач, не врахувавши вказані спірні періоди до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, та не призначивши йому щомісячне довічне грошове утримання з 23.09.2022 року, у спірних правовідносинах допустив протиправну бездіяльність.

Внаслідок цього відповідач неправильно визначив в оскаржуваному рішенні №94 від 13.04.2023 року стаж роботи позивача на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, а також неправильно визначив відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, що призвело до зменшення його розміру та порушення права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, установленому законом.

Згідно зі статтею 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин 1, 2, 3, 4 статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

У разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Суд вважає, що оскаржуване рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області №94 від 13.04.2023 року, у якому неправильно визначено стаж роботи позивача на посаді судді та відсоток розрахунку щомісячного довічного грошового утримання, є протиправним та підлягає скасуванню у цієї частині.

Суд не вбачає підстав для повного скасування цього рішення як протиправного, оскільки воно зумовило виникнення правовідносин щодо нарахування та виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання з 06.03.2023 року.

Твердження відповідача про те, що оскаржуване рішення прийнято не ним, а за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві, належними доказами не підтверджені, а у матеріалах пенсійної справи позивача, копії якої надані відповідачем на вимогу суду, відсутні будь-які рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, які б стосувалися спірних правовідносин.

Обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за доцільне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо непризначення позивачу з 23.09.2022 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та незарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі та стажу судді з дати призначення Указом Президента України на посаду судді по дату зарахування у штат суду.

З метою відновлення права позивача на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, установленому законом, суд зобов`язує відповідача додатково зарахувати спірні періоди до стажу роботи позивача на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, а також призначити позивачу з 23.09.2022 року щомісячне довічне грошове утримання, виходячи із розміру 74 % суддівської винагороди за 32 повних роки стажу, та виплатити йому заборгованість, яка виникне у зв`язку з таким призначенням, за минулий час (з урахуванням раніше виплачених сум пенсії за віком та довічного грошового утримання).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на задоволення позову, на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо непризначення з 23.09.2022 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 та незарахування до стажу роботи на посаді судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі, стажу судді з дати призначення Указом Президента України на посаду судді по дату зарахування у штат суду.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області №94 від 13.04.2023 року в частині визначення стажу роботи ОСОБА_1 на посаді судді та відсотку розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області додатково зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу судді, що дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, період проходження строкової військової служби з 02.11.1975 року по 02.11.1977 року (2 роки), половину строку навчання за денною формою у вищому навчальному юридичному закладі з 01.09.1982 року по 01.07.1986 року (1 рік 11 місяців), стаж судді з 07.09.1996 року по 07.10.1996 року (1 місяць 1 день).

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити з 23.09.2022 року судді у відставці ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання у розмірі 74 відсотків суддівської винагороди, виходячи зі стажу судді 32 повних років, та виплатити заборгованість за минулий час (з урахуванням раніше виплачених сум пенсії за віком та щомісячного довічного грошового утримання).

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в сумі 2147,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Копію рішення суду надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ