Справа № 380/10421/23
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Мричко Н.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області , місцезнаходження: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 02.05.2023 №11492-12015/Ю- 52/8-1300/23;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати судді у відставці ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби (служби в збройних силах СССР) з 19.11.1977 по 12.11.1979 (1 рік 11 місяців 23 дні), 3 (три) роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а також половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день), визначивши сукупний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 38 років 2 місяці 9 днів;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити судді у відставці ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 86 % його суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 10.04.2023.

Ухвалою від 15.05.2023 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до наявних у трудовій книжці записів на день призначення позивача арбітром арбітражного суду Львівської області стаж його роботи за спеціальністю (правознавство) після отримання вищої юридичної освіти становив більше трьох років (робота на посадах юрисконсульта, начальника юридичного бюро). Отже, додатково до стажу роботи позивача на посаді судді (арбітра) підлягає зарахуванню стаж роботи за юридичною спеціальністю (три роки), що вимагався Законом України від 04.06.1991 № 1142-ХІІ Про арбітражний суд для призначення на посаду арбітра арбітражних судів областей.

Позивач також зазначив, що на час обрання його на посаду судді Львівського апеляційного господарського суду був чинним Указ Президента України від 10.07.1995 №584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів, який передбачав, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби (ця норма діяла до 01.03.2008). У зв`язку з наведеним, до стажу роботи позивача, що дає право на відставку, крім стажу роботи на посаді судді (арбітра) слід зарахувати половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день), а також строк проходження строкової військової служби (1 рік 11 місяців 23 дні).

02.06.2023 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечила. Відзив обґрунтований тим, що зарахування періодів на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці календарний період проходження строкової військової служби (служби в Збройних силах СССР) з 19.11.1977 по 12.11.1979 (1 рік 11 місяців 23 дні), (3 роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а також половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день) Законом України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII не передбачено.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав на необґрунтованість тверджень відповідача про те, що для визначення розміру довічного грошового утримання має братися до уваги лише чистий стаж роботи на посаді судді (арбітра) або прирівняної посади, оскільки такі не відповідають нормам права та актуальній судовій практиці.

Частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи на підтвердження й спростування заявлених вимог в їх сукупності, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

Постановою Верховної Ради України від 19.06.1992 № 2486-ХІІ позивача призначено арбітром арбітражного суду Львівської області, Постановою Верховної Ради України від 12.07.2001 № 2669-ІІІ позивача обрано на посаду судді Львівського апеляційного господарського суду безстроково, Постановою Верховної Ради України від 18.09.2012 №5262-VI позивача обрано на посаду судді Господарського суду Львівської області.

Рішенням Вищої ради правосуддя Про звільнення судді ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Львівської області у зв`язку з поданням заяви про відставку від 04.04.2023 №296/0/15-23 позивача звільнено з посади судді.

Наказом голови Господарського суду Львівської області від 04.04.2023 позивача відраховано зі штату Господарського суду Львівської області.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя №296/0/15-23 від 04.04.2023 та відомостей трудової книжки серії НОМЕР_2 стаж роботи судді, що дає позивачу право на звільнення у відставку становить 38 років 2 місяці 9 днів, а саме:

- стаж роботи на посадах арбітра, судді - 30 років 9 місяців 15 днів;

- половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі - 2 роки 5 місяців 1 день;

- строк проходження строкової військової служби - 1 рік 11 місяців 23 дні;

- стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), що надавав право для призначення на посаду арбітра (судді) - 3 роки.

З 10.04.2023 позивачу призначено та виплачується щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці згідно з нормами Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII (рішення Личаківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Львова № 13 від 12.04.2023). Водночас для визначення розміру довічного грошового утримання пенсійний орган зарахував позивачу до стажу роботи судді 30 років 4 місяці 16 днів, що становить 70% розміру суддівської винагороди, а саме 103815,53 грн.

27.04.2023 позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, зарахувавши до стажу судді, що дає право на отримання довічного грошового утримання період проходження військової строкової служби з 19.11.1977 по 12.11.1979 (1 рік 11 місяців 23 дні), 3 (три) роки стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності) у сфері права, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, а також половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день).

Листом від 02.05.2023 №11492-12015/Ю-52/8-1300/23 відповідач повідомив позивача про відсутність підстав для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.

Вважаючи рішення відповідача від 02.05.2023 №11492-12015/Ю-52/8-1300/23 протиправним, позивач звернувся з цим позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

У статті 130 Конституції України передбачено, що держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя.

Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Як встановив суд, Постановою Верховної Ради України від 19.06.1992 № 2486-ХІІ позивача призначено арбітром арбітражного суду Львівської області.

У частині п`ятій статті 7 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 № 2862-XII (у первинній редакції) передбачалось, що особливі вимоги, необхідні для зайняття посади судді Конституційного Суду України, арбітражних та військових судів, визначаються Конституцією України, законами України Про Конституційний Суд, Про арбітражний суд та іншими законами України.

Згідно зі статтею 20 Закону УРСР Про арбітражний суд від 04.06.1991 № 1142-XII (у редакції, чинній на час призначення позивача на посаду арбітра) на посаду арбітра арбітражного суду Кримської АРСР, арбітражних судів областей та м. Києва призначається особа, яка досягла на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю, як правило, не менше трьох років.

Відповідно до частини першої статті 69 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон України № 1402-VIII) на посаду судді може бути призначений громадянин України, не молодший тридцяти та не старший шістдесяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років, є компетентним, доброчесним та володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Національною комісією зі стандартів державної мови.

Частинами першою, третьою статті 116 Закону України № 1402-VIІІ встановлено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 такого Закону, має право подати заяву про відставку.

Заява про відставку, заява про звільнення з посади за власним бажанням подається суддею до Вищої ради правосуддя, яка протягом одного місяця з дня надходження відповідної заяви ухвалює рішення про звільнення судді з посади.

Відповідно до статті 137 Закону України № 1402-VIІІ до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вказаним Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Системний аналіз статті 137 Закону України № 1402-VIІІ у взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 Розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону України №1402-VIII дає підстави для висновку, що у зв`язку із набранням чинності Законом України від 12.07.2018 № 2509-VIII, яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у рішенні від 22.11.2018 у справі №9901/805/18, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2019.

Таким чином, враховуючи те, що чинна станом на час обрання позивача на посаду арбітра арбітражного суду Львівської області стаття 20 Закону УРСР Про арбітражний суд від 04.06.1991 № 1142-XII передбачала, що арбітром арбітражних судів областей може бути особа, яка мала стаж роботи за спеціальністю не менше трьох років, то позивач має право на зарахування до стажу судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додатково трьох років роботи в галузі права.

З приводу не зарахування позивачу до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день) та періоду проходження строкової військової служби (1 рік 11 місяців 23 дні), то суд надаючи таким діям відповідача оцінку зазначає таке.

Абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України № 1402-VIII встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності вказаним Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Суд зазначає, що законодавство, що діяло на час призначення позивача на посаду арбітра арбітражного суду Львівської області не регламентувало питання визначення стажу роботи, що дає право на відставку судді, оскільки не визначало права судді на відставку. Поряд з цим, станом на час обрання позивача Постановою Верховної Ради України від 12.07.2001 № 2669-ІІІ на посаду судді Львівського апеляційного господарського суду порядок визначення стажу роботи, питання визначення стажу роботи, що дає право на відставку судді, було врегульовано на законодавчому рівні. Так, відповідно до частини першої статті 43 Закону України Про статус суддів від 15.12.1992 №2862-ХІІ (далі Закон України №2862-ХІІ) кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень. Абзацом другим частини четвертої вказаної статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 №584/95 Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів, який був чинний станом на час обрання позивача на посаду судді Львівського апеляційного господарського суду, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 18.06.2020 у справі №498/337/17, від 14.12.2020 у справі № 592/4591/17.

Зважаючи на викладені положення, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача про наявність підстав для зарахування до його стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день) та періоду проходження строкової військової служби з 19.11.1977 по 12.11.1979 (1 рік 11 місяців 23 дні).

Поряд з цим, суд зазначає, що відповідач не приймав рішення за результатами розгляду заяви позивача про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, а вчинив дії щодо відмови у проведенні такого перерахунку, оформивши їх листом від 02.05.2023 №11492-12015/Ю-52/8-1300/23. Тому позовна вимога про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 02.05.2023 №11492-12015/10- 52/8-1300/23 не підлягає до задоволення.

З огляду на вказане, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у зарахуванні позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день), періоду проходження строкової військової служби з 19.11.1977 по 12.11.1979 (1 рік 11 місяців 23 дні) та 3 (трьох) років стажу роботи за спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та надавала право на призначення на посаду арбітра.

Обираючи спосіб захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день), періоду проходження строкової військової служби з 19.11.1977 по 12.11.1979 (1 рік 11 місяців 23 дні) та 3 (трьох) років стажу роботи за спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та надавала право на призначення на посаду арбітра, визначивши загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 38 років 2 місяці 9 днів.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону України №1402-VIIІ щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, враховуючи стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 38 років 2 місяці 9 днів, суд вважає правильним проведений позивачем розрахунок щомісячного довічного грошового утримання 86% суддівської винагороди.

Отже, з метою повного та ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України № 1402-VIII в розмірі 86% його суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 10.04.2023.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України та частини другої статті 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до статті 139 КАС України з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 3220,81 грн.

Керуючись статтями 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-76, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівської області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день), періоду проходження строкової військової служби з 19.11.1977 по 12.11.1979 (1 рік 11 місяців 23 дні) та 3 (трьох) років стажу роботи за спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та надавала право на призначення на посаду арбітра.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівської області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, половини строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі (2 роки 5 місяців 1 день), періоду проходження строкової військової служби з 19.11.1977 по 12.11.1979 (1 рік 11 місяців 23 дні) та 3 (трьох) років стажу роботи за спеціальністю, вимога щодо якого визначалася законом та надавала право на призначення на посаду арбітра, визначивши загальний стаж роботи на посаді судді, який дає право на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 38 років 2 місяці 9 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII в розмірі 86% його суддівської винагороди, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 10.04.2023.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (, місцезнаходження: 79016, м. Львів, вул.Митрополита Андрея, 10) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 3220 (три тисячі двісті двадцять) грн 81 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Мричко Н.І.