Справа № 620/4352/23
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/4352/23

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі - ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправними дій відповідача щодо здійснення з 01.09.2016 розрахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 59% відповідної суми грошового забезпечення; зобов`язання відповідача провести відносно позивача перерахунок та виплату пенсії відповідно до приписів п а ч. 1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, виходячи із розрахунку 64% відповідної суми грошового забезпечення, а саме за вислугу 20 років 55% відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років 3% відповідної суми грошового забезпечення, починаючи з 01.09.2016; зобов`язання відповідача виплатити позивачу різницю належного до виплати розміру пенсії за вислугу років та фактично виплаченої пенсії, починаючи з 01.09.2016.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ГУ ПФУ в Чернігівській області неправомірно призначено йому пенсію за вислугу років у розмірі 59% відповідних сум грошового забезпечення, не урахувавши, що його було звільнено зі служби в поліції Наказом начальника Управління поліції охорони в Чернігівській області №63 о/с від 28.03.2016, а саме на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до військової служби, що відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону №2262-ХІІ надає останньому право на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 % відповідних сум грошового забезпечення. Тобто позивач має законодавчо визначене право на отримання пенсії за вислугу років у розмірі 64% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням стажу служби в поліції на день звільнення - 23 роки 06 місяців 01 день.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.

Вказану ухвалу суду відповідач отримав 01.05.2023, що підтверджується довідкою в матеріалах справи, однак правом для подання відзиву чи заяви про продовження процесуального строку для подання відзиву у встановлений судом 15-денний строк не скористався.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходив службу на посаді командира роти поліції охорони Управління поліції охорони в Чернігівській області.

Згідно постанови Військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС України по Чернігівській області від 30.03.2016 №4 захворювання, позивача, так, пов`язане з проходженням служби в поліції.

Зі свідоцтва про хворобу №94 від 30.03.2016 слідує, що позивач визнаний непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатний у воєнний час на підставі ст.39б, 42в, 43, гр.ІІ Розкладу хвороб та фізичних вад (наказ МВС України від 06.02.2001 №85). Захворювання пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно наказу начальника Управління поліції охорони в Чернігівській області №63 о/с від 28.03.2016 позивача звільнено зі служби в поліції з 30 березня 2016 року за п.2 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», тобто через хворобу. Вислуга років для призначення пенсії склала 23 роки 06 місяців 01 день.

ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

На заяву позивача листом від 14.03.2023 №3670-2728/Ф-02/8-2500/23, відповідач повідомив, що згідно з розрахунком вислуги років на день звільнення становить 23 роки 06 місяців 01 день. Пенсія розрахована згідно з п. «а» статті 13 Закону України №2262-ХІІ та складає 59% грошового забезпечення (а.с.18-19).

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернуся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п. "а" ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12):

за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, З частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43);

за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно дост.1 Закону України "Про Національну поліцію" року, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст.3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 статті 77 Закону України «Про національну поліцію» встановлено вичерпний перелік підстав звільнення особи, яка проходить службу в органах Національної поліції України.

Зокрема пунктом 2 встановлено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції.

Згідно статті 102 цього Закону пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Отже за 20 років вислуги розмір передбачено 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Крім того, за кожен повний рік вислуги позивачу належить додатково виплачувати 9 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Як слідує з протоколу за пенсійною справою (НПУ) від 11.04.2016 позивачу було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 64% грошового забезпечення.

Однак, 01.09.2016 відповідачем зменшено відсоток грошового забезпечення до 59% при здійсненні перерахунку пенсії.

Суд зазначає, що позивач має необхідну вислугу років для призначення пенсії у розмірі 64% грошового забезпечення, проте відповідачем всупереч пункту «а» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» проведено обчислення пенсії у розмірі 59% грошового забезпечення.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №461/6561/17, від 11.07.2018 у справі №461/1145/17, від 06.11.2019 у справі №461/1704/17, від 26.12.2019 у справі №727/5246/17.

На підставі викладеного, вбачається, що дії відповідача при визначенні розміру пенсійних виплат на користь позивача не відповідають вимогам чинного законодавства та є неправомірними.

У зв`язку звільненням по хворобі, про що чітко зазначено у наказі про звільнення, і наявного свідоцтва про хворобу, позивач отримав право на призначення пенсії у розмірі 64% грошового утримання.

У рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями статті 9 Конституції України та статтями 17, частиною п`ятою статті 19 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі «Міллер проти Австрії», де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні «Гайгузус проти Австрії» від 16 вересня 1996 року, в якому зазначено, що якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

У відповідності до вимог частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо здійснення ОСОБА_1 з 01.09.2016 розрахунку та виплати пенсії за вислугу років в розмірі 59% відповідної суми грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області провести відносно ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до приписів п а ч. 1 ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, виходячи із розрахунку 64% відповідної суми грошового забезпечення, а саме за вислугу 20 років 55% відповідної суми грошового забезпечення та за кожний рік вислуги понад 20 років 3% відповідної суми грошового забезпечення, починаючи з 01.09.2016.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області виплатити ОСОБА_1 різницю належного до виплати розміру пенсії за вислугу років та фактично виплаченої пенсії, починаючи з 01.09.2016.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ).

Повний текст рішення складений 08.06.2023.

Суддя О.М. Тихоненко