Справа № 120/891/22-а
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/891/22-а

Головуючий у 1-й інстанції: Альчук Максим Петрович

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

07 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

в січні 2022 року позивач, Головне управління ДПС у Вінницькій області, звернулося з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 28911,09 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 04.04.2022 позов задовольнив. Судове рішення мотивоване тим, що узгоджена сума податкового зобов`язання набула статусу податкового боргу, а її розмір підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, беручи до уваги направлення податковим органом відповідачу податкової вимоги, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заявленої суми заборгованості.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що податкова вимога на підставі якої здійснюється стягнення є не узгодженою, оскільки така надсилалась за адресою до якої позивач не має жодного відношення, з підстав чого просить відмовити у задоволенні даного адміністративного позову.

Також, під час розгляду апеляційної скарги у даній справі, 15.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовною заявою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 20.04.2021 №-0223 на суму 28911,09 грн.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20.07.2022 зупинив провадження у справі № 120/891/22-а за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.04.2022 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №120/5359/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача зазначає, що відповідно до п. 70.7 статті 70 ПК України передбачено обов`язок за фізичними особами - платниками податків подавати контролюючим органам відомості про зміну своїх даних, зокрема, у разі зміни місця податкової адреси (прописки), однак відповідач про зміну прописки податковий орган не повідомив.

05.06.2023 від Головного управління ДПС у Вінницькій області надійшло клопотання про залишення позову без розгляду мотивоване скасуванням податкового повідомлення - рішення від 20.04.2021 №-0223 на суму 28911,09 грн.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідач перебуває на обліку у головному управлінні ДПС у Вінницькій області та є платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України.

Податковий борг відповідача підтверджується на підставі інтегрованої картки платника податків, податкового повідомлення-рішення № -0223 від 20.04.2021 та податкової вимоги № 0-0223 від 29.09.2021 року.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Так, відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 14.1.137 ст. 14 ПК України орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Контролюючий орган має право застосовувати до платників податків фінансові (штрафні) санкції, стягувати до бюджету та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу.

Відповідно до п. 54.1. ст. 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 56.11. ст. 56 ПК не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Згідно п. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, "грошове зобов`язання платника податків" - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Правовими положенням пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень, у відповідності до положень пункту 41.2 статті 41 ПК України.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Також податкова вимога надсилається (вручається) коли платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.4 ст. 59 ПК України).

Підпунктом 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податкова вимога - це письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Приписами пункту 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Джерела погашення податкового боргу платника податку визначені нормами ст. 87 ПК України. Крім того, у силу приписів п. 87.9 ст.87 цього Кодексу у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Підпунктом 20.1.34. п. 20.1 ст. 20 ПК України визначено право контролюючих органів у випадках, встановлених законом, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг.

Як встановлено судом першої інстанції, на виконання вказаної норми контролюючим органом направлено відповідачу податкову вимогу № 0-0223 від 29.09.2021, яка залишилась не виконаною, а заборгованість не погашеною.

При цьому вважав, що податковою адресою відповідача являється АДРЕСА_1 , з якої останній був знятий з реєстрації 03.06.2003, що підтверджується копією паспорту ОСОБА_1 .

Відповідно до п. 70.7 статті 70 ПК України передбачено обов`язок за фізичними особами - платниками податків подавати контролюючим органам відомості про зміну своїх даних, зокрема, у разі зміни місця податкової адреси (прописки).

Аналізуючи зазначене, суд першої інстанції приходить до переконання, що положення норм ст. 70 ПК України відповідачем дотримано не було, оскільки про взяття на облік у с. Сьомаки Хмільницькому районі Вінницької області від 17.09.2004, останній податковий орган не повідомив, тому податкова вимога № 0-0223 від 29.09.2021 вважається належним чином врученою (за наявною податковою адресою), якщо вона надіслана в порядку визначеному п. 42.4 ст. 42 ПК України, оскільки така була надіслана за адресою платника податків рекомендованим листом про вручення.

Разом з тим встановлено, що рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 21.11.2022 у справі № 120/5359/22, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12.04.2023, позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області від 20.04.2021 за №-0223 із орендної плати з фізичних осіб на суму 28 911,09 грн, задоволено.

Також встановлено, що 26.05.2014 між фізичною особою ОСОБА_1 (орендарем) та ГУ Держземагенства у Вінницькій області (орендодавцем) укладено договір оренди землі, загальною площею 57,2472 га ріллі, за кадастровим номером: :03:001:0294, розташованої на території Лозівської сільської ради за межами населеного пункту. Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 05.08.2014, номер запису 6625073. Термін дії договору (7 років) до 05.08.2021, земельна ділянка надана для фермерського господарства.

Податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у Вінницькій області від 20.04.2021 за №-0223 позивачу визначено податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб на суму 28 911,09 грн. за 2021 рік.

29.09.2021 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області сформовано податкову вимогу за №0-0223 на суму 28 911,09 грн. Копії вказаних рішень були надіслані на адресу позивача: АДРЕСА_1 , втім конверти з поштовими вкладеннями повернулись із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Зокрема, у справі № 120/5359/22 суд апеляційної інстанції зазначив, що оскільки право оренди на земельну ділянку загальною площею 57,2472 за кадастровим номером :03:001:0294 припинилось, в зв`язку з переходом права на вказану земельну ділянку до інших осіб на праві власності з 2018 року, а відповідачем нараховано оренду плату за землю за 2021 рік, то спірне податкове повідомлення-рішення від 20.04.2021 за №-0223 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів у цій справі вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача заявленої суми заборгованості, тому наявні підстави для скасування такого рішення, з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом ч. 1 ст. 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 6 ст. 139 КАС України вказано, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

За приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, ОСОБА_1 сплатив судовий збір в сумі 3721,50 грн.

Оскільки за результатами розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про скасування рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04.04.2022, колегія суддів вважає, що стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 3721,50 грн.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову Головного управління ДПС у Вінницькій області відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Вінницькій області (ЄДРПОУ ВП 44069150) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідент.номер НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 3721,50 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.