Справа № 260/4408/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/4408/22 пров. № А/857/5961/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

з участю секретаря судового засідання - Василюк В.Б.,

а також сторін (їх представників):

від позивача - Леміш О.О.;

від відповідача - Пензов С.С.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Закарпатської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.03.2023р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної митної служби України в особі її відокремленого підрозділу Закарпатської митниці про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення; поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (суддя суду І інстанції: Ващилін Р.О., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 11 год. 38 хв. 14.03.2023р., м.Ужгород; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 24.03.2023р.),-

В С Т А Н О В И В:

24.10.2022р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатської митниці Державної митної служби України № 971-о від 13.10.2022р. «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби»;

поновити ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору митної статистики Закарпатської митниці з 14.10.2022р.;

стягнути із Закарпатської митниці середній заробіток за час вимушеного прогулу;

рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору митної статистики Закарпатської митниці з 14.10.2022р. та стягнення на його користь середнього заробітку у межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання (а.с.1-7).

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.03.2023р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано наказ Закарпатської митниці Державної митної служби України № 971-о від 13.10.2022р. «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби»; поновлено ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору митної статистики Закарпатської митниці з 15.10.2022р.; стягнуто із Державної митної служби України в особі відокремленого структурного підрозділу Закарпатська митниця на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 107238 грн. 61 коп.; рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді завідувача сектору митної статистики Закарпатської митниці та стягнення на його користь заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 13028 грн. 99 коп. допущено до негайного виконання (а.с.149-159).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач Закарпатська митниця (утворена як відокремлений підрозділ Державної митної служби України), який в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.165-168).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що за результатами дисциплінарного провадження, на підставі дослідження і оцінки у сукупності всіх зібраних доказів, матеріалів та наявних відомостей у справі дисциплінарною комісією встановлено факт несумлінного виконання ОСОБА_1 службових обов`язків, що вказує на ознаки порушення Присяги державного службовця, яка була прийнята позивачем 23.04.2015р.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку щодо притягнення ОСОБА_1 , завідувача сектору митної статистики Закарпатської митниці, до дисциплінарної відповідальності та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби за порушення Присяги державного службовця згідно п.1 ч.2 ст.65, п.4 ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу».

На підставі подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці від 04.10.2022р. керівником Закарпатської митниці правомірно прийнято рішення про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби шляхом винесення наказу № 971-о від 13.10.2022р. «Про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з посади».

Представник позивача адвокат Леміш О.О. скерував до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального і процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.191-192).

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача на підтримання поданої скарги, заперечення представника позивача, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах державної митної служби (а.с.9-10).

Починаючи з 01.02.2022р., і до моменту звільнення позивач перебував на посаді завідувача сектору митної статистики.

Наказом Закарпатської митниці № 438-о від 24.05.2022р. на ОСОБА_1 покладено виконання обов`язків заступника начальника відділу митного оформлення № 3 митного поста «Ужгород-автомобільний» Закарпатської митниці на період з 24.05.2022р. по 23.08.2022р.

На виконання п.2 наказу Державної митної служби України № 397 від 07.09.2022р. «Про проведення перевірки» з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку наказом Закарпатської митниці № 413 від 07.09.2022р. порушено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 , завідувача сектору митної статистики Закарпатської митниці, призначеного тимчасово на період відпустки для догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку основного працівника (а.с.41-42, 43-45).

Вказане дисциплінарне провадження призначено з приводу можливого сприяння посадовими особами Держмитслужби особам, стосовно яких застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), у незаконному переміщенні товарів через митний кордон України з ухиленням від сплати митних платежів.

Дисциплінарною комісією з розгляду дисциплінарних справ Закарпатської митниці здійснено дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 , за результатами якого підготовлено подання від 04.10.2022р., яким запропоновано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у формі звільнення з посади державної служби за порушення Присяги державного службовця згідно п.1 ч.2 ст.65, п.4 ч.1 ст.66 Закону України «Про державну службу» (а.с.14-17).

Як вбачається з вказаного подання, в ході здійснення дисциплінарного провадження комісія отримала матеріали контрольних заходів щодо ОСОБА_1 для вирішення питання щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності за порушення п.1 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу».

Зміст проведених контрольних заходів полягав у порівнянні, перевірці, обробці та аналізу щодо дотримання ОСОБА_1 , завідувачем сектору митної статистики Закарпатської митниці, вимог законодавства України, інших нормативно-правових актів у сфері державної служби, а також з питань етичної поведінки державного службовця та/або умов контрактів про проходження державної служби.

За результатами проведених контрольних заходів встановлено, що ОСОБА_1 не організовано належне виконання співробітниками сектору функцій та процедур із забезпечення збору та узагальнення даних митної статистики, аналізу даних митної статистики, зовнішньої торгівлі в регіоні, обліку осіб, які здійснюють операції з товарами, інформаційно-аналітичного забезпечення Закарпатської митниці, які покладено на сектор згідно з пп.2.2.3.1, 2.2.3.2, 2.2.3.3, 2.2.3.9, 2.2.3.10, 2.2.3.11, 2.2.3.12, 2.2.3.13, 2.2.3.18, 2.2.5.1.1, 2.2.5.1.14 та 2.2.5.1.16.1 Положення про сектор митної статистики Закарпатської митниці, затв. наказом Закарпатської митниці № 66 від 02.07.2021р., чим останній не виконав або не належно виконав функції, передбачені пп.3.5.1, 3.5.2, 3.5.5, 3.5.8, 3.5.13 та 3.5.15 Положення в повній мірі.

Як наслідок, позивач не забезпечив на належному рівні організацію роботи сектору з виконання функцій та процедур з організації ведення митної статистики України та не виконав в повній мірі функції, покладені на завідувача сектору, чим не виконав або не належно виконав посадові обов`язки, передбачені п.п.3.1, 3.2, 3.3 та 3.4 посадової інструкції завідувача сектору митної статистики Закарпатської обл.

Поряд з цим, комісією також встановлено, що за період роботи на посаді завідувача сектору митної статистики ОСОБА_1 у переважній більшості часу виконував обов`язки в іншому структурному підрозділі Закарпатської митниці.

При прийнятті рішення за результатами проведення дисциплінарного провадження комісією також враховано висновки Комісії з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контрактів про проходження державної служби за наслідками проведеного 22.09.2022р. засідання, в ході якого у зв`язку з несумлінним виконанням ОСОБА_1 службових обов`язків встановлено ознаки порушення принципу доброчесності та Присяги державних службовців.

На підставі подання комісії від 04.10.2022р. у зв`язку з встановленням факту несумлінного виконання службових обов`язків, що свідчить про порушення Присяги державних службовців, наказом Закарпатської митниці № 971-о від 13.10.2022р., відповідно до п.1 ч.2 ст.65, п.4 ст.1 ст.66 Закону України «Про державну службу» до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з посади державної служби та припинено державну службу, починаючи з 14.10.2022р.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не дотримана процедура розгляду дисциплінарної справи, оскільки дисциплінарну справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , хоча останній попередньо звертався із заявою про своє бажання ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи для надання відповідних пояснень, а також про неможливість прибути у засідання з огляду на тимчасову непрацездатність.

Окрім цього, дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 призначено з метою перевірки можливого сприяння посадовими особами Держмитслужби особам, стосовно яких застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), у незаконному переміщенні товарів через митний кордон України з ухиленням від сплати митних платежів.

Водночас, позивач за час перебування на посаді особисто участі у здійсненні митного контролю та виконанні митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, не приймав. Будь-яка інформація про можливе сприяння ОСОБА_1 особам, стосовно яких застосовано санкції, є відсутньою.

Відомості щодо виявлення обставин, що стали підставою порушення відносно ОСОБА_1 дисциплінарного провадження, в матеріалах дисциплінарної справи та в поданні комісії від 04.10.2022р. також є відсутніми.

Поряд з цим, рішення про необхідність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади комісія приймала за результатами отриманих від Відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці та Комісії з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контрактів про проходження державної служби відомостей щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, що свідчить про порушення позивачем Присяги державного службовця.

Тобто, позивача було притягнуто до відповідальності за виявлені, на думку комісії, порушення, що не були предметом дисциплінарного провадження.

Таким чином, будь-яких документальних підтверджень виявлених порушень, в тому числі, аналітичних даних якості та повноти виконання позивачем своїх посадових обов`язків протягом строку перебування на посаді завідувача сектору такі не містять. Відомості довідки та протоколу, що стали підставою прийняття рішення відповідача про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, базуються виключно на інформації, зазначеній у доповідній записці в.о. першого заступника начальника Закарпатської митниці від 21.09.2022р. та службовій характеристиці позивача.

Колегія суддів вважає, що наведені висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права і узгоджуються із фактичним обставинам справи, з наступних підстав.

Із змісту заявленого ОСОБА_1 позову слідує, що його предметом є оскарженням притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади державної служби.

При цьому, підставою для такого притягнення до відповідальності слугували обставини невиконання позивачем своїх посадових обов`язків, а також порушення принципу доброчесності. Вказані обставини кваліфіковані відповідачем як порушення Присяги державного службовця.

Водночас, будь-яких доказів на підтвердження конкретних фактів та обставин вчинення названих порушень відповідачем не представлено.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон України № 889-VIII від 10.12.2015р. «Про державну службу».

Згідно з п.1 ст.1 цього Закону визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Відповідно до ч.2 ст.5 вказаного Закону відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Нормами ч.1 ст.64 названого Закону передбачено, що за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення (ч.1 ст.65 вказаного Закону).

Згідно з приписами ч.1 ст.69 згаданого Закону для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

Відповідно до ч.1 ст.71 цього Закону порядок здійснення дисциплінарного провадження затверджується Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів /КМ/ України № 1039 від 04.12.2019р. затверджено Порядок здійснення дисциплінарного провадження, який визначає процедуру здійснення дисциплінарними комісіями з розгляду дисциплінарних справ дисциплінарних проваджень стосовно державних службовців.

Відповідно до п.24 цього Порядку з метою збору інформації про обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, для визначення ступеня вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку Комісією, дисциплінарною комісією формується дисциплінарна справа.

Згідно п.31 зазначеного Порядку державний службовець має право: бути присутнім на засіданні Комісії, дисциплінарної комісії для надання пояснення щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; знайомитися з матеріалами дисциплінарної справи відповідно до статті 76 Закону, у тому числі в установленому законом порядку запитувати та отримувати відповідні документи, їх копії; надавати пояснення, а також відповідні документи та матеріали щодо обставин, які досліджуються; заявляти клопотання про необхідність одержання і долучення до матеріалів дисциплінарної справи нових документів, одержання додаткових пояснень осіб, яким можуть бути відомі обставини справи; користуватися правовою допомогою адвоката або іншого уповноваженого ним представника.

Державний службовець користується іншими правами, встановленими Конституцією та законами України.

Відповідно до п.25 вказаного Порядку дисциплінарна справа повинна містити: дату і місце її формування; підстави для відкриття дисциплінарного провадження; характеристику державного службовця, складену його безпосереднім керівником, та інші відомості, що характеризують державного службовця; відомості щодо наявності чи відсутності дисциплінарних стягнень; пояснення державного службовця щодо обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження, та/або акт про відмову від надання таких пояснень; пояснення безпосереднього керівника державного службовця з приводу обставин, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження; пояснення інших осіб, яким відомі обставини, які стали підставою для порушення дисциплінарного провадження (за наявності); належним чином завірені копії документів і матеріалів, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; пропозиції Комісії або подання дисциплінарної комісії у державному органі з висновком про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності; опис матеріалів, які містяться в дисциплінарній справі.

Як встановлено під час судового розгляду, дисциплінарне провадження відносно ОСОБА_1 було призначено з метою перевірки можливого сприяння посадовими особами Держмитслужби особам, стосовно яких застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), у незаконному переміщенні товарів через митний кордон України з ухиленням від сплати митних платежів (а.с.41-45).

Згідно матеріалів дисциплінарної справи, зокрема, службової характеристики та пояснень, наданих начальником відділу митного оформлення № 3 митного поста «Ужгород-автомобільний», ОСОБА_1 за час перебування на посаді особисто участі у здійсненні митного контролю та виконанні митних формальностей щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, не приймав. Будь-яка інформація про можливе сприяння ОСОБА_1 особам, стосовно яких застосовано санкції, відсутня (а.с.94, 139).

Відомості щодо виявлення обставин, що стали підставою порушення відносно ОСОБА_1 дисциплінарного провадження, в матеріалах дисциплінарної справи та в поданні комісії від 04.10.2022р. також є відсутніми.

Водночас, рішення про необхідність притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади комісія приймала за результатами отриманих від Відділу внутрішньої безпеки Закарпатської митниці та Комісії з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контрактів про проходження державної служби відомостей щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків, що, на думку комісії, свідчить про порушення позивачем Присяги державного службовця (а.с.65-75).

Звідси, позивача було притягнуто до відповідальності за виявлені, на думку комісії, порушення, що не були предметом дисциплінарного провадження.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів дисциплінарного провадження, за результатами проведення Відділом внутрішньої безпеки Закарпатської митниці стосовно ОСОБА_1 контрольних заходів було встановлено неналежне виконання останнім свої посадових обов`язків на посаді завідувача сектору митної статистики.

Зокрема, відповідно до відомостей довідки про результати проведення контрольних заходів, виявлено, що ОСОБА_1 не організовано належне виконання співробітниками Сектору функцій та процедур із забезпечення збору та узагальнення даних митної статистики, аналізу даних митної статистики, зовнішньої торгівлі в регіоні, обліку осіб, які здійснюють операції з товарами, інформаційно-аналітичного забезпечення Закарпатської митниці, які покладено на сектор згідно з пп.2.2.3.1, 2.2.3.2, 2.2.3.3, 2.2.3.9, 2.2.3.10, 2.2.3.11, 2.2.3.12, 2.2.3.13, 2.2.3.18, 2.2.5.1.1, 2.2.5.1.14 та 2.2.5.1.16.1 Положення про сектор митної статистики Закарпатської митниці, затв. наказом Закарпатської митниці № 66 від 02.07.2021р., чим не виконав або не належно виконав функції, передбачені п.п.3.5.1, 3.5.2, 3.5.5, 3.5.8, 3.5.13 та 3.5.15 Положення в повній мірі.

Як наслідок, позивач не забезпечив на належному рівні організацію роботи Сектору з виконання функцій та процедур з організації ведення митної статистики України та не виконав в повній мірі функції, покладені на завідувача Сектору, чим не виконав або не належно виконав посадові обов`язки, передбачені п.п.3.1, 3.2, 3.3 та 3.4 посадової інструкції завідувача сектору митної статистики Закарпатської обл.

Вказані відомості повністю відтворені також у протоколі засідання Комісії з контролю у сфері державної служби та умов дотримання контрактів про проходження державної служби № 3 від 22.09.2022р.

Водночас, будь-яких документальних підтверджень виявлених порушень, в тому числі, аналітичних даних якості та повноти виконання позивачем своїх посадових обов`язків протягом строку перебування на посаді завідувача сектору, такі не містять. Відомості довідки та протоколу, що стали підставою прийняття рішення відповідача про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, базуються виключно на інформації, зазначеній у доповідній записці в.о. першого заступника начальника Закарпатської митниці від 21.09.2022р. та службовій характеристиці позивача (а.с.94, 140).

За відсутності належних, достатніх та достовірних доказів законних підстав стверджувати про порушення позивачем зазначених у поданні пунктів посадової інструкції та положення про сектор митної статистики у комісії не було.

Також позивач у переважній більшості часу перебування на посаді завідувача сектору митної статистики на підставі наказу Закарпатської митниці № 438-о від 24.05.2022р. виконував обов`язки в іншому структурному підрозділі Закарпатської митниці, про що було повідомлено Відділ внутрішньої безпеки та комісію.

Так, фактично позивач виконував обов`язки завідувача сектору митної статистики з 01.02.2022р. по 24.05.2022р. та з 23.08.2022р. по 07.09.2022р. (дата відсторонення з посади згідно із наказом Закарпатської митниці № 413 від 07.09.2022р. - а.с.43-44).

З огляду на вказані обставини позивач не міг у повній мірі забезпечити виконання своїх посадових обов`язків як завідувача сектору митної статистики.

Окрім того, доповідна записка щодо неналежного виконання ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків за період роботи на посаді датована 21.09.2022р. та вчинена на виконання надісланого Відділом внутрішньої безпеки запиту.

Поряд з цим до надходження відповідного запиту жодних зауважень щодо поверхневого ставлення ОСОБА_1 до роботи та невиконання завдань та функції, що покладені на нього, керівництво Закарпатської митниці не заявляло, будь-яких розслідувань з цього приводу не проводило, хоча враховуючи зміст доповідної записки та службової характеристики, не могло не знати про такі.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про помилкове трактування відповідачем принципу доброчесності, порушення якого є однією з підстав звільнення позивача.

Так, в розумінні п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну службу» доброчесністю є спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень.

Проте, відповідач обґрунтовує порушення такого принципу неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх посадових обов`язків.

Приписами п.33 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затв. постановою КМ України № 1039 від 04.12.2019р., визначено, що комісія, дисциплінарна комісія розглядає належним чином сформовану дисциплінарну справу та за результатами такого розгляду приймає рішення про наявність чи відсутність у діях державного службовця дисциплінарного проступку та підстав для його притягнення до дисциплінарної відповідальності, про що зазначається у протоколі засідання.

При цьому комісія, дисциплінарна комісія повинна встановити:

чи мали місце обставини, на підставі яких порушено дисциплінарне провадження;

чи містять дії державного службовця ознаки дисциплінарного проступку;

чим характеризується дисциплінарний проступок, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до державної служби;

чи підлягає державний службовець притягненню до дисциплінарної відповідальності;

який вид дисциплінарного стягнення може бути застосований до державного службовця.

Згідно п.34 вказаного Порядку результатом розгляду дисциплінарної справи є пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії.

Пропозиція (подання) готується комісією, дисциплінарною комісією після прийняття рішення за результатами розгляду дисциплінарної справи та підписується усіма її членами, які брали участь у голосуванні.

При цьому, пропозиція Комісії або подання дисциплінарної комісії мають рекомендаційний характер для суб`єкта призначення.

Відповідно до ч.11 ст.69 Закону України «Про державну службу» суб`єкт призначення протягом 10 календарних днів зобов`язаний прийняти рішення на підставі пропозиції комісії або подання дисциплінарної комісії або надати вмотивовану відмову протягом цього строку.

Нормами ч.3 ст.77 цього Закону встановлено, що якщо під час розгляду дисциплінарної справи у діях державного службовця не виявлено дисциплінарного проступку, суб`єкт призначення приймає рішення про закриття дисциплінарного провадження стосовно державного службовця, яке оформляється наказом (розпорядженням).

Таким чином, необхідною умовою притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є встановлення за результатами дисциплінарного провадження факту вчинення таким дисциплінарного проступку, що було підставою його призначення.

Для цього роботодавець зобов`язаний повно і правильно оцінити обставини, наявні факти та правильно застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми. В свою чергу, завданням суду є належний та ефективний контроль відповідності таких дій закону й принципам права задля забезпечення дотримання відповідним органом прав особи, що звернулася за захистом.

Проте, аналіз матеріалів дисциплінарної справи № 16/2022 вказує на те, що такі не містять доказів виявлення обставин, що стали підставою порушення відносно ОСОБА_1 дисциплінарного провадження.

В свою чергу, комісія дійшла висновку про наявність підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги державного службовця з огляду на неналежне виконання таким своїх посадових обов`язків, хоча вказане не було предметом такого дисциплінарного провадження.

Окрім того, порушення Присяги державного службовця (п.1 ч.2 ст.65 Закону України «Про державну службу») та невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень (п.5 ч.2 ст.65 вказаного Закону), є різними в розумінні ч.2 ст.65 зазначеного Закону видами дисциплінарних проступків, за які передбачено різну відповідальність.

Частиною 1 ст.66 вказаного Закону встановлено, що дисциплінарними стягненнями, які можуть бути застосовані до державних службовців, є: зауваження; догана; попередження про неповну службову відповідність: звільнення з посади державної служби.

Згідно з ч.3 ст.66 Закону у разі допущення державним службовцем дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 4, 5, 12 та 15 ч.2 ст.65 цього Закону, суб`єктом призначення або керівником державної служби такому державному службовцю може бути оголошено догану.

Частиною 5 цієї статті визначено, що звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9-11, 13, 14 ч.2 ст.65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого п.12 ч.2 ст.65 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.67 названого Закону дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків.

Вказане кореспондується також з нормами ч.1 ст.74 Закону, згідно з якою дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню тяжкості вчиненого проступку та вини державного службовця. Під час визначення виду стягнення необхідно враховувати характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, обставини, що пом`якшують чи обтягують відповідальність, результати оцінювання службової діяльності державного службовця, наявність заохочень, стягнень та його ставлення до служби.

Верховний Суд у справі № 420/6190/20 звернув увагу, що припинення державної служби за порушення Присяги може застосовуватися тільки у крайніх випадках, коли дисциплінарний проступок містить ознаки саме такого порушення і заходи дисциплінарного стягнення, на переконання уповноваженої вирішувати питання про відповідальність посадової особи, є недостатніми чи попереднє їхнє вжиття не дало бажаного результату.

Проте, як правильно вказано судом першої інстанції, в розглядуваному випадку наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за порушення Присяги державного службовця відповідачем не доведено.

Колегія суддів критично оцінює покликання відповідача на наявну в мережі Інтернет стосовно ОСОБА_1 інформацію компрометуючого характеру, що не відповідає принципу доброчесності, оскільки така обставина не була підставою прийняття оскарженого наказу та звільнення позивача з посади, та не бралася до уваги комісією.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018р. у справі № 826/23192/15 зазначив, що вирішуючи спори, суд повинен досліджувати правомірність рішення суб`єкта владних повноважень на момент його прийняття (вчинення) та не може обґрунтовувати юридичну правильність (правомірність) таких актів із урахуванням подій, які сталися, або могли статися у майбутньому. Рішення суду не може ґрунтуватися на тих фактичних обставинах, які на момент його ухвалення хронологічно ще не відбулися, проте, ймовірно, могли мати місце у майбутньому.

Окрім цього, пунктом 32 Порядку здійснення дисциплінарного провадження, затв. постановою КМ України № 1039 від 04.12.2019р., передбачено, що про дату, час і місце та спосіб проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії державному службовцю повідомляється шляхом вручення інформації чи документів або надсилання їх поштою за адресою місця проживання/перебування чи на його адресу електронної пошти, або з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку за наявними в особовій справі контактними даними.

Таке повідомлення здійснюється не менш як за п`ять календарних днів до дня проведення засідання Комісії, дисциплінарної комісії.

Під час судового розгляду з`ясовано, що про дату, час та місце проведення засідання дисциплінарної комісії ОСОБА_1 було повідомлено у встановлений п.32 Порядку спосіб.

07.10.2022р. позивач повідомив в.о. начальника Закарпатської митниці про своє бажання ознайомитися з матеріалами дисциплінарної справи для надання відповідних пояснень, а також про неможливість прибути у засідання з огляду на тимчасову непрацездатність.

Проте вказана обставина комісією врахована не була, а дисциплінарну справу було розглянуто за відсутності позивача.

Отже, відповідач не забезпечив виконання гарантії прав державного службовця під час застосування дисциплінарного стягнення, які закріплені приписами ст.ст.74, 76 Закону України «Про державну службу».

Таким чином, оскільки за результатами розгляду цієї справи встановлено безпідставність висновку комісії про порушення ОСОБА_1 . Присяги державного службовця, а також недотримання процедури розгляду дисциплінарної справи, спірний наказ про звільнення ОСОБА_1 з державної служби є протиправним та підлягає скасуванню.

Верховний Суд України в постанові від 16.10.2012р. у справі № 21-267а12 дійшов висновку, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому повноваження суду при вирішенні трудового спору щодо поновлення працівника на попередній роботі не слід ототожнювати із процедурою призначення на посаду, що належить до компетенції роботодавця.

Враховуючи приписи ч.1 ст.235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі. Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в ч.1 ст.235 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Отже, у зв`язку з протиправним звільненням ОСОБА_1 підлягає поновленню на посаді, з якої його було звільнено, - завідувача сектору митної статистики Закарпатської митниці.

Відповідно до п.2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затв. спільним наказом Міністерства праці України та Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р., днем звільнення вважається останній день роботи.

Оскільки позивача звільнено 14.10.2022р., то поновленню він підлягає з наступного дня 15.10.2022р.

Таким чином, обчислення періоду вимушеного прогулу слід проводити саме з 15.10.2022р. по 14.03.2023р.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про оплату праці» визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою КМ України № 100 від 08.02.1995р.

Відповідно до п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМ України № 100 від 08.02.1995р.

Відповідно до пп.«з» п.1 Порядку обчислення середньої заробітної плати він також застосовується при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Абзацом 3 п.2 вказаного Порядку передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Пунктом 3 зазначеного Порядку встановлено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати враховуються у тому місяці, за який вони нараховані та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Премії та інші виплати, які виплачуються за два місяці або більш тривалий період, при обчисленні середньої заробітної плати включаються шляхом додавання до заробітку кожного місяця розрахункового періоду частини, що відповідає кількості відпрацьованих робочих днів періоду (місяців), за які такі премії та інші виплати нараховані. Така частина визначається діленням суми нарахованих премій та інших виплат на кількість відпрацьованих робочих днів періоду, за який вони нараховані, та множенням на кількість відпрацьованих робочих днів кожного місяця, що відноситься до розрахункового періоду для обчислення середньої заробітної плати. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Відповідно до п.5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

За правилами п.8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до довідки Закарпатської митниці № 7.7-22/33-976 від 01.11.2022р. середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , з урахуванням кількості фактично відпрацьованих у вказаний період робочих днів, становила 1002 грн. 23 коп. (22173 грн. 85 коп. + 3884 грн. 11 коп.)/26)), а середньомісячна заробітна плата 13028 грн. 99 коп. (1002 грн. 23 коп. х ((22 + 4)/2).

Період вимушеного прогулу складає з 15.10.2022р. по 14.03.2023р. (день звільнення позивача з роботи не включається до розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу) тривалістю 107 робочих днів.

Відтак, загальна сума заробітної плати за час вимушеного прогулу за вказаний період, що підлягає виплаті на користь позивача, становить 107238 грн. 61 коп. (1002 грн. 23 коп. х 107 днів), із відрахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів, які утримуються із сум доходу, нарахованого на користь фізичної особи.

За таких обставин, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 107238 грн. 61 коп., який слід стягнути з відповідача Закарпатської митниці.

Відповідно до ч.3 п.3 розділу ІІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затв. постановою КМ України № 100 від 08.02.1995р., суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Окрім цього, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід (п.163.1 ст.163 ПК України).

Відповідно до пп.164.1.1 п.164.1 ст.164 ПК України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Як передбачено пп.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок.

Відповідно до абз.5 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Крім того, утриманням податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів.

Враховуючи те, що обов`язок щодо нарахування, утримання та сплати податку із суми доходу та відповідальність за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору покладається на юридичну особу (її філію, відділення, інший відокремлений підрозділ), колегія суддів вважає, що визначення суми податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування покладається на відповідача.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Із урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача задоволені у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Закарпатську митницю.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування останнього колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.139, ч.3 ст.243, ст.310, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Закарпатської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 14.03.2023р. в адміністративній справі № 260/4408/22 залишити без задоволення, а вказане рішення суду - без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Закарпатську митницю (утворену як відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор

Дата складання повного тексту судового рішення: 08.06.2023р.