Справа № 160/2089/23
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2023-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 травня 2023 року Справа № 160/2089/23
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та анулювання пені, -
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якій з урахуванням уточнень, просить суд:
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач здійснював підприємницьку діяльність та був зареєстрований як фізична особа-підприємець. 19.12.2018 року було припинено підприємницьку діяльність та виключено позивача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З листа відповідача на його запит стало відомо, що сума заборгованості з нарахованих сум єдиного внеску та нарахованих штрафних санкцій складає 17 162,12 грн., в тому числі пеня 15 304,38 грн. На свої звернення щодо списання нарахованих штрафних санкцій, позивач отримав відмови в такому списанні. Позивач вважає, що оскільки перевірка була проведена 18.07.2018 року, а рішення застосоване 23.07.2018 року, то сплинув строк 1095 днів протягом яких пеня підлягає стягненню, а тому наявні підстави для її анулювання в судовому порядку. Також зазначає, що нормами ПК України не визначено можливості зменшення розміру пені за податковим зобов`язанням. Натомість аналогічні норми містяться в інших нормативно-правових актах, зокрема у ст.233 ГК України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2023 року позовна заява була залишена без руху через невідповідність приписам ст.160 КАС України.
На виконання ухвали суду, 15.03.2022 року позивачем було надано до суду уточнену позовну заяву.
Ухвалою суду від 17.03.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, позицію відповідача, викладену у відзивах на позовну заяву, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14.11.1994 р. по 31.12.2016 р. (первинна реєстрація) та з 21.12.2017 р. по 19.12.2018 р. перебував на обліку Головного управління ДПС (Криворізька північна ДПІ), як фізична особа - підприємець та відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» був платником єдиного внеску. За період з 21.12.2017 р. по 19.12.2018 р. обліковувався на спрощеній системі оподаткування. Стан платника: 11 - припинено, але не знято з обліку.
Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на підставі ч.10, п.2 ч.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 01.07.2020 р. №2464-VІ прийнято рішення від 19.03.2018 року №010259131 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені до ОСОБА_1 за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким застосовано до позивача штраф у розмірі 798,97 грн. за період з 23.04.2013 року до 18.01.2018 року, штраф у розмірі 1 058,77 грн. за період з 21.01.2015 року до 18.01.2018 року та нараховано пеню у розмірі 15 304,38 грн. (0,1% суми недоїмки).
17.06.2023 року за запит позивача до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області отримав лист від 23.06.2022 року, яким повідомлено, зокрема, про наявну заборгованість в ІКП ФОП ОСОБА_1 на загальну суду 17 475,30, що складається з нарахованих сум єдиного внеску та нарахованих штрафних санкцій.
Позивач 31.08.2022 року звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою, в якій просив:
Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд приходить до наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює ПК України.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 01.07.2020 р. №2464-VІ (далі - Закон №2464-VІ).
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VІ).
Відповідно до ч.1 ст.2 Закону №2464-VI, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.
Згідно із п.1 та п.4 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч.12 ст.9 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
Обов`язок сплати податків платником передбачений пп.16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України, відповідно до якого, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Згідно із пп.14.1.39 п.14.1 ст.14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Відповідно до пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
З матеріалів справи встановлено, що за позивачем станом на 24.03.2023 року обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску в сумі 17 475,30 грн., яка складається:
1. сплачено 18.01.2018 р. 1 434,5 грн. із затримкою сплати на 730 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 286,9 грн. та пеню на суму 1 047,19 грн.;
2. сплачено 18.01.2018 р. 1 323,45 грн. із затримкою сплати на 822 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 264,69 грн. та пеню на суму 1 087,89 грн.;
3. сплачено 18.01.2018 р. 1 218,7 грн. із затримкою сплати на 1459 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 121,87 грн. та пеню на суму 1 778,04 грн.;
4. сплачено 18.01.2018 р. 1 267,95 грн. із затримкою сплати на 1094 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 253,59 грн. та пеню на суму 1 387,14 грн.;
5. сплачено 18.01.2018 р. 1 267,95 грн. із затримкою сплати на 913 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 253,59 грн. та пеню на суму 1 157,64 грн.;
6. сплачено 18.01.2018 р. 1 268 грн. із затримкою сплати на 1186 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 126,8 грн. та пеню на суму 1 503,79 грн.;
7. сплачено 18.01.2018 р. 1 268 грн. із затримкою сплати на 1277 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 126,8 грн. та пеню на суму 1 619,17 грн.;
8. сплачено 18.01.2018 р. 1 194 грн. із затримкою сплати на 1550 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 1 194 грн. та пеню на суму 1 850,75 грн.;
9. сплачено 27.04.2014 р. 579 грн. із затримкою сплати на 311 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 57,9 грн. та пеню на суму 180,08 грн.
10. сплачено 18.01.2018 р. 1 268 грн. із затримкою сплати на 1367 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 126,8 грн. та пеню на суму 1 733,29 грн.;
11. сплачено 18.01.2018 р. 1 194 грн. із затримкою сплати на 1641 днів, застосовано штрафну санкцію на суму 119,4 грн. та пеню на суму 1 759,40 грн.
В свою чергу позивач вважає, що пеня у сумі 15 304,38 грн. підлягає анулюванню на підставі п.129.9 ст.129 ПК України.
Так, відповідно до п.129.9 ст.129 ПК України, в редакції на час звернення позивача із заявою до відповідача, пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню в таких випадках:
- закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків;
- вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою, що діяла у відповідності до індивідуальної чи узагальнюючої податкової консультації та/або висновку про застосування норми права Верховного Суду України;
- вчинення діяння (дії або бездіяльності) внаслідок незаконних рішень, дій або бездіяльності контролюючих органів, визнаних такими у встановленому законом порядку;
- вчинення діяння (дії чи бездіяльності) з вини банку, органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, установи - учасника платіжної системи, еквайрія;
- виявлення в роботі електронного кабінету технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою і визнання такої помилки/збою технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або згідно з повідомленням на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або підтвердження її існування рішенням суду, якщо порушення були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету;
- протягом строку прийняття спадщини - на грошові зобов`язання та/або податковий борг спадкодавців;
- вчинення діяння (дії або бездіяльності) особою внаслідок введення воєнного, надзвичайного стану;
- в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
В свою чергу 03.06.2020 року набув чинності пункт 5 розділу І Закону України від 13.05.2020 року №592-ІХ "Про внесення змін до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" щодо усунення дискримінації за колом платників" (далі - Закон №592-ІХ), відповідно до положень якого розділ VIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2464-VI доповнено пунктом 9-15.
Пункт 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» в редакції на час звернення до відповідача із заявою про анулювання заборгованості передбачає, що підлягають списанню за заявою платника та у порядку, визначеному цим Законом, несплачені станом на 1 грудня 2020 року з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом, суми недоїмки, нараховані платникам єдиного внеску, зазначеним у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року, а також штрафи та пеня, нараховані на ці суми недоїмки включно до дати подання заяви про списання недоїмки, у разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, та за умови подання до 1 березня 2021 року:
а) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), - державному реєстратору за місцем знаходження реєстраційної справи фізичної особи - підприємця заяви про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності та до податкового органу - звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше;
б) особами, які станом на дату подання заяви про списання недоїмки є платниками, або у період з 1 січня 2017 року до дати подання заяви вважалися платниками, зазначеними у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, - до податкового органу за основним місцем обліку заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та звітності відповідно до вимог частини другої статті 6 цього Закону за період з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року. Такі документи подаються платником (особою) виключно у випадку, якщо вони не були подані раніше.
Після отримання у встановленому законом порядку відповідних відомостей від державного реєстратора або заяви про зняття з обліку як платника єдиного внеску та за умови подання платником єдиного внеску (особою) зазначених документів (якщо відповідні документи не були подані раніше) податковий орган протягом 15 робочих днів проводить камеральну перевірку, за результатами якої приймає рішення про списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені або вмотивоване рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені.
Податковим органом може бути прийнято рішення про відмову списання суми недоїмки, штрафних санкцій і пені, за умови якщо за результатами перевірки буде встановлено, що:
1) платник податків отримав дохід (прибуток) від здійснення підприємницької та/або незалежної професійної діяльності протягом періоду з 1 січня 2017 року до 1 грудня 2020 року;
2) суми недоїмки, а також штрафи та пеня, нараховані на суми недоїмки, були в повному обсязі самостійно сплачені платником (особою) або стягнуті у порядку, передбаченому цим Законом.
З вказаної норми вбачається, що право на списання заборгованості з єдиного внеску мають лише особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та фізичні особи-підприємці. Передбачена пунктом 9-15 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2464-VI пільга щодо списання боргу з єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, не поширюється, права на таке списання вони не мають.
Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, що з 21.12.2017 р. по 19.12.2018 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 перебував саме на спрощеній системі оподаткування.
Разом з тим суд зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що останній має можливість звернутися із заявою щодо списання наявного боргу відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо соціальної підтримки платників податків на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 04.12.2020 року №1072-IX.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Частиною 2 статті 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України визначено, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю з викладених вище підстав.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст.139 КАС України, не відшкодовуються.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд,-
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

Суддя К.С. Кучма