Справа № 620/9208/22
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №620/9208/22 Суддя (судді) першої інстанції: Поліщук Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Беспалова О.О.,

Грибан І.О.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року, прийнятого за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатської області, в якому просив суд:

визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Чернігівській області щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду отримання матеріальної допомоги по безробіттю (з 29.01.2004 по 26.07.2004, що складає 5 місяців та 28 днів) та періоду роботи на ТОВ "Московский завод специализированных автомобилей" згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , вкладиша у трудову книжку серії НОМЕР_2 та довідок ТОВ "Московский завод специализированных автомобилей" від 27.11.2020 № 12, 13, який складає 12 років 10 місяців та 24 дні, та щодо відмови у призначенні пенсії за віком;

визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Чернігівській області від 10.08.2022 № 21 про відмову у призначенні пенсії;

зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу позивача, який дає право на пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період отримання матеріальної допомоги по безробіттю з 29.01.2004 по 26.07.2004 (5 місяців 28 днів), та період роботи на ТОВ "Московский завод специализированных автомобилей" з 01.03.2007 по 08.02.2008, з 03.03.2008 по 25.02.2009, з 25.03.2009 по 27.02.2010, з 24.05.2010 по 16.04.2011, з 18.05.2011 по 20.02.2012, з 14.03.2012 по 18.11.2013, з 19.11.2013 по 03.10.2014, з 08.10.2014 по 31.08.2015, з 01.09.2015 по 23.08.2016, з 24.08.2016 по 21.08.2017, з 22.08.2017 по 09.08.2018, з 14.08.2018 по 09.08.2019, з 15.08.2019 по 14.08.2020 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 , вкладиша у трудову книжку серії НОМЕР_2 та довідок ТОВ "Московский завод специализированных автомобилей" від 27.11.2020 № 12, 13 та призначити пенсію за віком з 03.08.2022.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 адміністративний позов задоволено частково:

визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи в ТОВ "Московський завод спеціалізованих автомобілей" з 01.03.2007 по 08.02.2008, з 03.03.2008 по 25.02.2009, з 25.03.2009 по 27.02.2010, з 24.05.2010 по 16.04.2011, з 18.05.2011 по 20.02.2012, з 14.03.2012 по 18.11.2013, з 19.11.2013 по 03.10.2014, з 08.10.2014 по 31.08.2015, з 01.09.2015 по 23.08.2016, з 24.08.2016 по 21.08.2017, з 22.08.2017 по 09.08.2018, з 14.08.2018 по 09.08.2019, з 15.08.2019 по 14.08.2020, згідно з Трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , вкладиша у Трудову книжку серії НОМЕР_2 та Довідок Товариства від 27.11.2020 № 12 і № 13;

визнано протиправним та скасовано Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 10.08.2022 № 21 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди його роботи в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Московський завод спеціалізованих автомобілей": з 01.03.2007 по 08.02.2008, з 03.03.2008 по 25.02.2009, з 25.03.2009 по 27.02.2010, з 24.05.2010 по 16.04.2011, з 18.05.2011 по 20.02.2012, з 14.03.2012 по 18.11.2013, з 19.11.2013 по 03.10.2014, з 08.10.2014 по 31.08.2015, з 01.09.2015 по 23.08.2016, з 24.08.2016 по 21.08.2017, з 22.08.2017 по 09.08.2018, з 14.08.2018 по 09.08.2019, з 15.08.2019 по 14.08.2020, згідно з Трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , вкладиша у Трудову книжку серії НОМЕР_2 та Довідок ТОВ "Московський завод спеціалізованих автомобілей" від 27.11.2020 № 12 і № 13;

зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 03.08.2022, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні;

в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області подало апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.02.2023 та відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

На думку відповідача 2, задоволені позовні вимоги судом першої інстанції про зобов`язання ГУ ПФУ в Чернігівській області зарахувати до страхового стажу спірні періоди роботи та зобов`язати розглянути повторно заяву про призначення пенсії за віком позивача є необґрунтованими, як такі, що задоволені судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права, оскільки відповідальним за прийняття відповідного рішення є ГУ ПФУ в Закарпатській області.

Відповідач 2 звертає увагу, що 11.06.2022 Російська Федерація вийшла з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 в односторонньому порядку прийнявши закон про її денонсацію. Отже, призначення та виплата пенсії в Україні здійснюється згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", іншими законами і нормативно - правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.

Відовідач 2 зауважує, що згідно з положеннями пп. 2 п. 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 22-1 передбачено, що особи, яким пенсія призначається відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення, надають документи про стаж, передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за періоди роботи після 01 січня 2004 року додатково надається інформація, отримана органами, ще призначають пенсію, від відповідних фондів держав-учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (в довільній формі) про сплату страхових внесків.

Відповідач 2 вважає, що відповідач 1 правомірно не врахував стаж набутий в Російській Федерації, згідно з записами трудової книжки серії НОМЕР_1 та вкладиша у трудову книжку серії НОМЕР_2 та довідок ТОВ "Московський завод спеціалізованих автомобілів" від 27.11.2020 № 12, № 13 у зв`язку з відсутністю інформації від відповідних фондів держав - учасниць міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення (з довільній формі) про сплату страхових внесків.

Крім того, період роботи позивача на території Російської Федерації не зараховується до страхового стажу, оскільки з довідках, виданих підприємствами, які знаходяться на території Російської Федерації відсутній апостиль та відсутня довідка про сплату страхових внесків від органів Пенсійного фонду Російської Федерації.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області із заявою про призначення йому пенсії за віком та надав: Трудову книжку від 20.04.1983 серії НОМЕР_3 , Довідку Прилуцької міськрайонної філії Чернігівського обласного центру зайнятості від 30.06.2022 № 17.2/895, Трудову книжку від 01.03.2007 серії ТК № 1821296, Довідки про заробітну плату від 27.11.2020 № 12 та № 13.

Після реєстрації заяви позивача разом з доданими документами, органом, що розглядає заяву згідно з принципом екстериторіальності, який передбачено пунктом 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, було визначено ГУ ПФУ в Закарпатській області.

За результатом розгляду заяви позивача ГУ ПФУ в Закарпатській області прийняло Рішення від 10.08.2022 № 21 про відмову в призначенні пенсії. Визначено, що страховий стаж позивача становить 18 років 08 місяців 29 днів, при необхідному - 29 років. Зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано згідно ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" період отримання матеріальної допомоги з 29.01.2004 по 27.07.2004. Також не враховано довідки про заробіток від 27.11.2020 №№ 12, 13, у зв`язку з відсутністю довідки про сплати внесків до Пенсійного Фонду Російської Федерації. Відмовлено в призначенні пенсії згідно пункту 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи.

Про прийняте рішення позивач був повідомлений листом ГУ ПФУ в Чернігівській області від 11.08.2022.

Вважаючи свої права порушеними, а вказане рішення протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд першої інстанції дійшов висновку, що має місце порушення прав позивача, яке відбулося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача щодо зарахування до його страхового стажу періодів роботи в ТОВ "Московский завод спеціалізованих автомобілей" з 01.03.2007 по 08.02.2008, з 03.03.2008 по 25.02.2009, з 25.03.2009 по 27.02.2010, з 24.05.2010 по 16.04.2011, з 18.05.2011 по 20.02.2012, з 14.03.2012 по 18.11.2013, з 19.11.2013 по 03.10.2014, з 08.10.2014 по 31.08.2015, з 01.09.2015 по 23.08.2016, з 24.08.2016 по 21.08.2017, з 22.08.2017 по 09.08.2018, з 14.08.2018 по 09.08.2019, з 15.08.2019 по 14.08.2020.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстави надання допомоги по безробіттю та матеріальної допомоги безробітним різні. Перша надається тим особам, які шукають роботу, а друга тим, які після закінчення строку виплати допомоги по безробіттю не знайшли роботу і середньомісячний сукупний доход на члена сім`ї не перевищує встановленого законодавством неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Конвенції, ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права, положення Статті 14 Конвенції якою визначено, що користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Відповідно до ст.3 Конституції України в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод.

Частини 1 та 2 ст. 46 Конституції України встановлює, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст. 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Відтак, конституційне право на соціальний захист включає право громадян на забезпечення їх у старості, пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, виконанням трудових обов`язків є однією з форм соціального захисту, цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Згідно зі ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Європейська соціальна хартія, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист.

Так, ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

За приписами ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

За визначенням, що міститься у ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Згідно із частинами 1, 10 та 12 ст. 20 Закону № 1058-IV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо обов`язкового порядку взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків та належної сплати страхових внесків, а отже, несплата страхувальником страховим внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача періодів його роботи на такому підприємстві.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статей 1, 3, 5, 6, 11 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі -Угода) Пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Усі витрати, пов`язані із здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Ця Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав - учасниць Угоди.

Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав - учасниць Співдружності без легалізації.

За приписами пунктів 1, 3 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зважаючи на вказані норми, є вірним висновок суду першої інстанції, відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу. Прийняття на підтвердження стажу роботи інших письмових документів застосовується тільки в тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні записи про роботу особи на підприємстві.

Як не заперечується учасниками справи та підтверджено матеріалами справи, записи Трудової книжки позивача оформлені належним чином, не містять дефектів та узгоджуються між собою.

Також, для підтвердження наявного страхового стажу позивачем також надано Довідки про заробітну плату позивача за період березень 2007 року - грудень 2012 року та січень 2013 року - серпень 2020 року, видані ТОВ "Московський завод спеціалізованих автомобілей" від 27.11.2020 № 12 та № 13, в яких зазначено, що із всіх сум, включених у Довідки з 01.01.2012 здійснені відрахування в Пенсійний фонд РФ. Щодо періоду роботи позивача з 01.03.2007 по 31.12.2011, то Довідка від 27.11.2020 № 12 відображає інформацію про суми нарахованої позивачу заробітної плати у вказаний період. Зазначені Довідки містять підписи керівника та головного бухгалтера, а також печатку ТОВ "Московський завод спеціалізованих автомобілей". Інформація, що в них зазначена узгоджується з даними Трудової книжки, будь-яких дефектів вони не містять.

Проаналізувавши вказані норми та матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи пенсійного органу щодо відсутності довідки про сплату страхових внесків за період з 01.01.2012 по 14.08.2020 не відповідають дійсності.

Як вказано вище, та відповідає приписам Угоди, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Беручи до уваги приписи Загальної декларації прав людини, Європейської соціальної хартії та Конституції України, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, у дано мову випадку відмова пенсійного органу позивачу у реалізації його права на отримання пенсії з підстави видачі довідок про заробітну плату установами, що розташовані на території Російської Федерації та неможливості проведення перевірки відповідності змісту довідок про заробітну плату для обчислення пенсії первинними документами, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що має місце порушення прав позивача, яке відбулося внаслідок протиправної бездіяльності щодо не зарахування до його страхового стажу періодів роботи в ТОВ "Московский завод спеціалізованих автомобілей" та, з метою ефективного захисту прав позивача. слід зобов`язати пенсійний орган повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком від 03.08.2022, зарахувавши до страхового стажу зазначені періоди роботи.

Зважаючи на те, що учасники справи не оскаржують рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні частини позовних вимог, колегія суддів не надає оцінки даній частині оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Разом з цим, колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції було у повній мірі встановлено обставини справи, яким надано належну правову оцінку із дотриманням діючих норм матеріального та процесуального права.

У свою чергу, вказані в апеляційній скарзі доводи ГУ ПФУ в Чернігівській області не свідчать про наявність передбачених ст. 317 КАС України підстав для скасування рішення суду першої інстанції, зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді О.О. Беспалов

І.О. Грибан