Справа № 420/14962/22
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/14962/22

Перша інстанція: суддя Потоцька Н.В.,

повний текст судового рішення

складено 23.12.2022, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді -Кравченка К.В.,
судді -Джабурія О.В.,
судді -Вербицької Н.В.,
при секретарі -Абович Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Науково виробниче підприємство «ВЕГА» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року по справі за позовом Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі: Головного управління ДСНС України в Одеській області, Одеської обласної державної адміністрації до акціонерного товариства «Науково виробниче підприємство «ВЕГА», третя особа: Київська районна адміністрація Одеської міської ради, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, про зобов`язання привести захисну споруду у стан готовності, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року керівником Київської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі: Головного управління ДСНС України в Одеській області подано позов до акціонерного товариства «Науково виробниче підприємство «ВЕГА» про зобов`язання відповідача привести у стан готовності захисну споруду №56637, що розташоване по вул. Інглезі,2, м.Одеса.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що систематичне невжиття відповідачем визначених законодавством заходів з метою приведення захисної споруди №56637, яка знаходиться на балансі Акціонерного товариства ««Науково виробниче підприємство «ВЕГА», до стану готовності, суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах воєнного стану та захисту життя людини

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що Одеська обласна прокуратура звернулась до ГУ ДСНС України в Одеській області щодо отримання інформації про захисні споруди із зазначенням місцезнаходження, балансоутримувачів або користувачів.

Листом від 30.07.2022 року ГУ ДСНС України в Одеській області повідомило про захисні споруди, які знаходяться, в тому числі на території Київського району міста Одеси. В цьому ж листі зазначено, що матеріали з оцінки захисних споруд, які надходили від балансоутримувачів або проведених за їхнім зверненням перебувають у підпорядкованих підрозділах Головного управління.

Одеське районне управління ГУДСНС України в Одеській області на запит окружної прокуратури листом від 16.09.2022 року за №4355/21-19 надало інформацію та копії матеріалів перевірок технічного стану та готовності захисних споруд до укриття населення станом на теперішній час.

Встановлено, що захисна споруда цивільного захисту №56637, вбудована у 5-ти поверхову будівлю за адресою: вул. Інглезі, 2, м. Одеса, яка у процесі приватизації не увійшла до статутного капіталу акціонерного товариства «Науково-виробниче підприємство «ВЕГА» (надалі - АТ «НВП «ВЕГА»), але залишилась на його балансі та є державною власністю, право власності на яку зареєстровано за Державою в особі Фонду державного майна України (реєстраційний №101).

Об`єкт введений в експлуатацію 31.12.1987 року, на 300 осіб, клас ІІ, загальна площа - 274,6 кв.м, АТ «НВП «ВЕГА» не передавало в оренду, не відчужувало, не списувало об`єкт державної власності, який у процесі приватизації не увійшов до його статутного капіталу.

Згідно Акту оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту від 19.04.2022 року, проведеного комісією у складі: заступника голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради, головного спеціаліста з питань цивільного захисту Київської районної адміністрації Одеської міської ради, провідного інструктора КУ «ЗПУ ЦЗ» ОМР, провідного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям по Київському району Одеської міської територіальної громади Одеського районного управління ГУ ДСНС України в Одеській області щодо сховища №56637 розташованого за адресою: 65101, м.Одеса, вул. Інглезі, 2, зазначено, що вказаний об`єкт належить Фонду державного майна, а балансоутримувачем зазначеної споруди є Акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «ВЕГА» та станом на 19.04.2022 року оцінюється як обмежено готове.

Для приведення захисної споруди у готовність до використання за призначенням комісією рекомендовано: відновити фільтровентиляційне обладнання відповідно до Розділу ІІ та Розділу IV наказу МВС України №579 від 09.07.2018 року; провести обслуговування дверей та відновлення аварійного виходу відповідно до Розділу II та Розділу IV; провести обслуговування систем каналізації, водопостачання та опалення відповідно до Розділу ІІІ глави 6; провести монтаж системи автоматичної пожежної сигналізації, укомплектувати сертифікованими вогнегасниками та забезпечити працездатність системи внутрішнього протипожежного водопроводу відповідно до Розділу ІІ п.5; для забезпечення належного стану утримання захисної споруди завести документацію згідно переліку відповідно до Розділу VI глава 3 п.15 Додаток 18; забезпечити приведення електромережі та електроустановок в відповідності до вимог ПУЕ згідно п.9 Розділу ІІ; укомплектувати захисну споруду необхідним майном на розрахункову чисельність населення, що підлягає укриттю, відповідно до переліку майна, необхідного для укомплектування захисної споруди, а також лікарських засобів та медичних виробів відповідно до Розділу VII глава 1 п 6 Додаток 20, 21.

В Акті оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту (сховища) №56637 зазначено, що інформацію щодо організації виконання рекомендацій комісії слід подати до Київської районної адміністрації Одеської міської ради у строк до 01.08.2022 року.

Прокурор стверджує, що балансоутримувачем захисної споруди цивільного захисту №56637 АТ «НВП «Вега» інформацію щодо виконання рекомендацій комісії, визначених Актом від 19.04.2022 року станом по теперішній час до Київської районної адміністрації Одеської міської ради надано не було.

Аналогічні рекомендації щодо приведення сховища №56637 до готовності визначені в Актах оцінки стану готовності захисної споруди цивільного захисту від 16.02.2021 року, від 26.05.2020 року та від 19.11.2019 року.

За результатами проведення позапланової перевірки сховища №56637 Київським районним відділом ГУ ДСНС України в Одеській області складено Припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки №10 від 11.01.2019 року, яким визначені порушення, що необхідно усунути, в тому числі провести монтаж системи автоматичної пожежної сигналізації; провести ремонт системи вентиляції провести технічне обслуговування дверей до сховища; завести документацію на споруду; укомплектувати майном на розрахункову чисельність населення, що підлягає укриттю.

Суд першої інстанції вірно визначив обсяг нормативно-правового регулювання, який підлягає застосуванню для вирішення цього спору, а саме:

Відповідно до статті 4 Кодексу цивільного захисту України (КЦЗ) цивільний захист - це комплекс заходів, які реалізуються на території України в мирний час та в особливий період і спрямовані на захист населення, територій, навколишнього природного середовища, майна, матеріальних і культурних цінностей від надзвичайних ситуацій та інших небезпечних подій, запобігання виникненню таких ситуацій та подій, ліквідацію їх наслідків, надання допомоги постраждалим, здійснення державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки.

Пунктом 2 ч.1 ст.32 КЦЗ України встановлено, що до захисних споруд цивільного захисту належать протирадіаційне укриття - негерметична споруда для захисту людей, в якій створюються умови, що виключають вплив на них іонізуючого опромінення у разі радіоактивного забруднення місцевості та дії звичайних засобів ураження.

Утримання захисних споруд цивільного захисту у готовності до використання за призначенням здійснюється їх власниками, користувачами, юридичними особами, на балансі яких вони перебувають (у тому числі споруд, що не увійшли до їх статутних капіталів у процесі приватизації (корпоратизації), за рахунок власних коштів (частина 8 статті 32 КЦЗ України).

Згідно з абзацом 1 п.9 Порядку створення, утримання фонду захисних споруд цивільного захисту та ведення його обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 року №138 (далі - Порядок №138), утримання фонду захисних споруд у готовність до використання за призначенням здійснюється їх балансоутримувачами.

Балансоутримувач захисної споруди власник захисної споруди або юридична особа, яка утримує її на балансі (абзац 2 п.3 Порядку №138).

Відповідно до абзацу 1 п.10 Порядку №138 балансоутримувач забезпечує утримання захисних споруд та інших споруд, що повинні використовуватися для укриття населення, а також підтримання їх у стані, необхідному для приведення у готовність до використання за призначенням відповідно до вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд.

Згідно з пунктом 11 Порядку №138 вимоги щодо утримання та експлуатації захисних споруд визначаються МВС.

Відповідно до пункту 3 розділу І Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 09.07.2018 року №579, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.07.2018 року за №879/32331 (далі - Вимоги №579), фонд захисних споруд складається із захисних споруд (сховищ та протирадіаційних укриттів), зокрема швидкоспоруджуваних, споруд подвійного призначення та найпростіших укриттів (далі споруди фонду захисних споруд) і є основним засобом колективного захисту населення.

Пунктами 1 і 2 розділу ІІ Вимог №579 встановлено, що споруди фонду захисних споруд мають утримуватися та експлуатуватися у стані, що дозволяє привести їх у готовність до використання за призначенням у визначені законодавством терміни. Під час експлуатації захисних споруд не допускається виконання заходів, що знижують їх захисні властивості, надійність та безпеку.

Відповідно до абзаців 1 і 2 п.7 розділу ІІ Вимог №579 споруди фонду захисних споруд, їх комунікації, інженерні мережі, інженерне та спеціальне обладнання, системи життєзабезпечення (далі обладнання споруд фонду захисних споруд) мають утримуватися в належному технічному стані. Утримання та експлуатація обладнання споруд фонду захисних споруд здійснюються згідно з вимогами і рекомендаціями, визначеними технічною документацією на них, а також відповідними нормами і правилами.

Колегія суддів додатково зазначає, що до спірних правовідносин слід також застосовувати Положення про управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затверджене наказом Фонду державного майна України та Міністерства економіки України 19.05.99 №908/68 (надалі - Положення №908/68).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки споруда цивільного захисту (сховище) №56637, яке знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Інглезі, 2, належить Фонду Державного майна, а балансоутримувачем зазначеної споруди є Акціонерне товариство «Науково-виробниче підприємство «ВЕГА», тобто відповідачу, то саме відповідач зобов`язаний утримувати укриття №56637 у стані, необхідному для використання за призначенням згідно з Вимогами №579. А оскільки матеріалами справи доведено факт знаходження укриття №56637 у непридатному до використання за призначенням стані, та систематичне невжиття визначених законодавством заходів з метою приведення сховища №56637, що перебуває на балансі АТ «НВП «Вега», до стану готовності, то це суперечить інтересам держави у сфері підготовки країни до оборони в умовах воєнного стану та захисту життя людини, а тому позов підлягає задоволенню.

Апелянт з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з наступних підстав:

- прокурор не має права на звернення до адміністративного суду із таким позовом;

- відповідач не зобов`язаний утримувати укриття №56637 у стані, необхідному для використання за призначенням згідно з Вимогами №579, оскільки раніше укладений відповідачем із Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області договір про безоплатне зберігання об`єкту державної власності від 01.11.2018 року щодо захисної споруди цивільного захисту № 56637 втратив свою чинність 01.09.2021 року.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у відповідача обов`язку утримувати укриття №56637 у стані, необхідному для використання за призначенням згідно з Вимогами №579, а доводи апелянта відхиляє з наступних підстав.

Щодо права звернення прокурора із таким позовом, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 3-5 ст.53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з абзацом 1 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №303 від 13.03.2022 року «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» на період воєнного стану, введеного Указом Президента України №64 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту, у тому числі щодо готовності захисних споруд цивільного захисту до використанням за призначенням, не здійснюється.

Колегія суддів враховує, що органи Державної служби України з надзвичайних ситуацій законодавством не наділені повноваженнями на звернення з позовом про спонукання суб`єктів господарювання до приведення в належний стан і готовність до використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту, а також приймає до уваги правову позицію з цього питання, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі №820/4717/16, згідно з якою спірні правовідносини обумовлені реалізацією прокурором передбачених КАС України та Законом України «Про прокуратуру» повноважень щодо захисту інтересів держави і спрямовані на усунення порушень законодавства у сфері обороноздатності держави, у тому числі на забезпечення захисту мирного населення, особливо у питаннях підтримання колективних засобів захисту, якими є захисні споруди та інші місця можливого перебування людей, для збереження їх життя та здоров`я в разі військової агресії.

Виходячи з цього, колегія суддів вважає, що подання прокурором даного позову є єдиним ефективним засобом захисту порушених прав та інтересів держави.

Щодо наявності у відповідача обов`язку утримувати укриття №56637 у стані, необхідному для використання за призначенням згідно з Вимогами №579, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та зазначено вище, захисна споруда цивільного захисту №56637, вбудована у 5-ти поверхову будівлю за адресою: вул. Інглезі, 2, м.Одеса, яка у процесі приватизації не увійшла до статутного капіталу АТ «НВП «ВЕГА», але залишилась на його балансі та є державною власністю, право власності на яку зареєстровано за Державою в особі Фонду державного майна України.

Відповідно до наданих апелянтом копій документів стосовно вказаної захисної споруди цивільного захисту №56637, то ця споруда перебувала на балансі відповідача принаймні ще з 2007 року (т.1 а.с.115-175).

Позиція апелянта полягає в тому, що договір про безоплатне зберігання об`єкту державної власності від 01.11.2018 року щодо захисної споруди цивільного захисту №56637 втратив свою чинність 01.09.2021 року, і на час звернення прокурора з таким позовом відсутній діючий договір між відповідачем та власником цієї захисної споруди в особі Фонду державного майна України щодо зберігання відповідачем цієї захисної споруди.

В клопотанні про долучення доказів від 02.05.2023 року представник апелянта також зазначає, що згідно довідки від 05.04.2023 року зазначена захисна споруда відсутня на балансі АТ «НВП «ВЕГА» та просить долучити її копію до матеріалів справи (т.1 а.с.1-4)

Колегія суддів не погоджується з такими доводами апелянта з наступних підстав.

Пункт 1.4 Положення №908/68 визначає наступні способи управління державним майном, яке не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі:

- здійснення приватизації відповідно до Законів України «Про приватизацію державного майна», «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та інших нормативно-правових актів;

- передача майна в оренду відповідно до Закону України "Про оренду державного та комунального майна";

- передача майна у комунальну власність у порядку, передбаченому Законом України «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності»;

- передача майна до сфери управління органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій у порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.98 № 1482;

- передача майна господарським товариствам, у тому числі у разі ліквідації балансоутримувача, на умовах відповідного договору безоплатного зберігання (далі - договору зберігання) відповідно до вимог законодавства;

- списання об`єктів державної власності у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2007 року №1314 «Про затвердження Порядку списання об`єктів державної власності»;

- передача в оренду, використання захисних споруд цивільного захисту для задоволення господарських, культурних та побутових потреб із збереженням функціонального призначення таких споруд або їх списання у порядку, передбаченому законодавством у сфері цивільного захисту.

Як вже зазначено вище, захисна споруда цивільного захисту №56637 була передана відповідачу на умовах відповідного договору безоплатного зберігання, тобто в один з способів, передбачених пунктом 1.4 Положення №908/68.

Відповідно до п.2.5. Положення №908/68 передача майна господарським товариствам на умовах договору зберігання здійснюється відповідно до вимог законодавства.

З наданих сторонами документів вбачається, що останній договір про безоплатне зберігання об`єкту державної власності - захисної споруди цивільного захисту №56637 був укладений АТ «НВП «ВЕГА», як зберігачем, з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області, як органом управління, 01.11.2018 року (надалі - Договір зберігання), і в цей же день між сторонами був підписаний акт приймання-передачі за договором про безоплатне зберігання об`єкту державної власності - захисної споруди цивільного захисту №56637 (т.1 а.с.126-129).

Відповідно до п.1.1 вказаного договору, склад, балансова (залишкова) вартість та стан майна визначається в Акті приймання-передачі Майна, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п.2.1.8 Договору зберігання «майно має бути повернуто у такому стані, в якому воно було прийнято на зберігання з урахуванням його нормативного зносу передбаченому для даного виду Майна, що відповідає вимогам нормативно-правових акті».

Згідно п.7.2 Договору зберігання строк дії цього договору закінчується 01.09.2021 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів того факту, що після 01.09.2021 року АТ «НВП «ВЕГА» повернуло Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській області вищевказану захисну споруду з дотриманням наведених вимог 2.1.8 Договору зберігання, а єдиним належним доказом такого факту може бути складений сторонами Договору зберігання відповідний акт приймання-передачі вказаної захисної споруди.

Однак відповідач такого акту приймання-передачі суду не надав і не посилається на його існування.

Це свідчить про те, що після закінчення строку дії Договору зберігання вищевказана захисна споруда продовжує перебувати у володінні АТ «НВП «ВЕГА».

Колегія суддів також звертає увагу на те, що ні умовами Договору зберігання, ні положеннями Глави 66 Цивільного кодексу України, якою регулюються правовідносини за договором зберігання, не передбачені правові наслідки продовження володіння переданим на зберігання майном після закінчення строку договору зберігання, що, в свою чергу, викликає необхідність для застосування судом аналогії закону на підставі ст.8 ЦК України та ч.6 ст.7 КАС України.

Відповідно до ст.8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону)».

Згідно ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.».

Подібними до правовідносин щодо зберігання нерухомого майна є правовідносини щодо найму (оренди) такого мана, врегульовані положеннями Глави 58 ЦК України, статтею 754 якого передбачені правові наслідки продовження володіння та/або користування майном після закінчення строку договору найму, відповідно до змісту якої якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Виходячи з цього, оскільки матеріали справи не містять доказів того факту, що після 01.09.2021 року і до моменту звернення прокурора із даним позовом сторони Договору зберігання якимось чином заперечували проти його продовження дії цього Договору, то колегія суддів приходить до висновку, що після 01.09.2021 року вищевказана захисна споруда продовжила перебувати на зберіганні відповідача згідно з умовами Договору зберігання.

За таких обставин, є безпідставними посилання відповідача на факт спливу строку дії Договору зберігання 01.09.2021 року, як на підставу для звільнення відповідача від обов`язку утримувати укриття №56637 у стані, необхідному для використання за призначенням згідно з Вимогами №579.

Що стосується посилань представника апелянта в клопотанні про долучення доказів від 02.05.2023 року на довідку від 05.04.2023 року про те, що зазначена захисна споруда відсутня на балансі АТ «НВП «ВЕГА» (т.2 а.с.1-4), то такі посилання також є безпідставними, виходячи з наступного.

По-перше - до клопотання про долучення доказів від 02.05.2023 року представник апелянта долучив не довідку від 05.04.2023 року про відсутність на балансі АТ «НВП «ВЕГА» захисної споруди цивільного захисту №56637, а копію листа голови правління АТ «НВП «ВЕГА» Ісмагілова А.Ю. в адрес Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 05.04.2023 року №05.04, в якому лише зазначено наступне: «АТ «НВП «ВЕГА» вважає, що з 01.09.2021 року вказане майно знаходиться у вашому підпорядкуванні та розпорядженні».

З урахуванням вже вищезазначеного, колегія суддів вважає безпідставними твердження відповідача в листі голови правління АТ «НВП «ВЕГА» Ісмагілова А.Ю. від 05.04.2023 року про те, з 01.09.2021 року захисна споруда цивільного захисту №56637 перебуває в повному розпорядженні Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області, безпідставною, оскільки, як вже зазначено вище, матеріали справи не містять жодного доказу, який би підтвердив факт повернення відповідачем вищевказаної захисної споруди Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській області.

Не підтверджує такий факт і Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській області, а в листі від 27.09.2022 року №10-10-02398 в адрес Київської окружної прокуратури міста Одеси вказує на те, що балансоутримувачем вказаної захисної споруди залишається АТ «НВП «ВЕГА» (т.1 а.с.60).

По-друге - додана представником апелянта копія листа голови правління АТ «НВП «ВЕГА» Ісмагілова А.Ю. в адрес Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області від 05.04.2023 року №05.04 жодним чином не підтверджує того факту, що вказана захисна споруда були знята (списана) з балансу АТ «НВП «ВЕГА» з дотриманням правил бухгалтерського обліку. При цьому, долучені апелянтом до апеляційної скарги копії документів бухгалтерського обліку АТ «НВП «ВЕГА» підтверджують факт перебування цієї захисної споруди на балансі відповідача принаймні ще з 2007 року (т.1 а.с.115-175).

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що АТ «НВП «ВЕГА» як балансоутримувач захисної споруди цивільного захисту №56637 в силу приписів ст.32 КЦЗ України зобов`язано утримувати це укриття у стані, необхідному для використання за призначенням згідно з Вимогами №579, а оскільки матеріалами справи доведено факт знаходження укриття №56637 у непридатному до використання за призначенням стані, то відповідач порушує приписи ст.32 КЦЗ України, що створює реальні ризики для життя і здоров`я жителів м.Одеса в умовах військової агресії проти України держави, яка володіє ядерною зброєю, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

На підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Науково виробниче підприємство «ВЕГА» - залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Повний текст складено та підписано 09 червня 2023 року.

Суддя-доповідач К.В. Кравченко
Судді О.В. Джабурія Н.В. Вербицька