Справа № 308/3347/22
Суддя: Лемак О. В.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/3347/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Лемак О.В.,

за участю секретаря судового засідання Сухан Н.В.,

представника позивача адвоката Лучинець О.В.,

представника відповідача Радь О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення.

Позовну заяву позивач мотивує тим, що 23 лютого 2022 року головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Закарпатській області Валерієм Опалеником прийнято рішення №10 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства громадянина Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Того ж дня рішення затверджено першим заступником начальника Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області Олексанром Бердаром.

Вказує, що рішення про примусове повернення мотивоване тим, що цитата: ... ОСОБА_1 , проживав в Україні із порушенням правил перебування, громадянину Нігерії ОСОБА_1 рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №260/1439/21 відмовлено у визнанні біженцем, та ухвалою Верховного Суду у справі №260/1439/21 від 08.02.2022, відмовлено у відкритті касаційного провадження щодо визнання вищевказаної особи у визнанні біженцем.

Так громадянин Нігерії ОСОБА_1 не покинув територію України у встановлений законодавством строк та порушив правила перебування/проживання на території України.

Підстав для подальшого законного перебування в Україні в громадянина Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 немає.

Вважає рішення про примусове повернення, ОСОБА_1 , необґрунтованим, протиправним і передчасним, а тому воно повинно бути скасованим виходячи з наступного.

Зазначає, що в червні 2019 року Державна міграційна служба України, рішенням №213-19 від 05.06.2019 року відмовила йому у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Дане рішення ДМС було оскаржено до суду.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 09 червня 2020 року у справі №260/938/19 позов задоволено повністю, рішення Державної міграційної служби України №213-19 від 05.06.2019 року визнано протиправним та скасовано, а також зобов`язано ДМСУ повторно розглянути заяву. Рішення ЗАОС залишено без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду (8ААС) від 21 жовтня 2020 року.

02 грудня 2020 року Державною міграційною службою України прийнято рішення №61-20, яким відповідно до ч. 10 ст. 12 ЗУ «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 09.06.2020 року в справі №260/938/19, з урахуванням постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.10.2020 року, а також ухвали ЗОАС від 16.11.2020 у справі №260/938/19 про виправлення описки у судовому рішенні, зобов`язано ГУ ДМС в Закарпатській області повторно розглянути заяву громадянина Нігерії ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

22.03.2021 року ДМС України рішенням №91-21 повторно відмовила йому у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Дане рішення також було оскаржено до суду.

Закарпатський окружний адміністративний суд розглянувши справу №260/1439/21, 02 серпня 2021 року виніс рішення, яким його позовну заяву задовольнив частково, визнав протиправним та скасував рішення Державної міграційної служби України № 91-21 від 22 березня 2021 року про відмову ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту та зобов`язав ДМС повторно розглянути заяву про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Восьмий апеляційний адміністративний суд 17.11.2021 року у справі №260/1439/21 прийняв постанову, якою рішення Закарпатського окружного адміністративного суду скасував і у задоволенні позову відмовив повністю.

Постанова 8ААС була оскаржена в касаційному порядку 10.01.2022 року.

Звертає увагу суду, що увесь цей час він був документований довідкою про звернення за захистом в Україні і легально знаходився на території України.

Діючу довідку про звернення за захистом у нього вилучили співробітники міграційної служби і не вказали це в протоколі, а зазначили тільки паспорт, який видали йому на руки замість довідки після складання протоколу, про що він розписався.

Про ухвалу Верховного Суду від 08.02.2022, якою йому відмовлено у відкритті касаційного провадження він дізнався від співробітника міграційної служби під час оформлення протоколу про адміністративне правопорушення.

На його пояснення він не реагував, у протоколі про адміністративне правопорушення і постанові про примусове повернення це не зазначено.

Примірник ухвали Суду на момент притягнення його до адміністративної відповідальності і прийняття рішення про примусове повернення до Нігерії він ще не отримав і про це повідомив співробітнику міграційної служби. Однак і це він проігнорував.

Відтак відповідач не може стверджувати, що йому було відомо про відмову у відкритті касаційного провадження, і що він самостійно не покинув територію України, і цим порушив вимоги Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства.

Фактично отримав ухвалу Верховного Суду 03.03.2022 року.

Пояснює, що повідомив співробітнику міграційної служби про намір подати повторно заяву до міграційної служби за нововиявленими обставинами у відповідності до ст. 17 Закону України «Про біженців або осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту», як тільки отримаю ухвалу Верховного Суду. Однак і це співробітник міграційної служби проігнорував.

Того ж дня він хотів подати повторно заяву до міграційної служби, йому відмовили в прийомі фізично, повідомили, що необхідно здійснити попередній запис на прийом. Попередній запис здійснюється тільки в телефонному режимі. Він зателефонував до офісу міграційної служби, де повідомили усно, що можуть призначити дату прийому на 03.03.2022 року. Для фіксації факту звернення подав письмово заяву до ГУ ДМС в Закарпатській області

Вказує, що в Республіці Нігерія постійно тривають конфлікти на політичному та релігійному ґрунті між різними угрупуваннями, що призводить до системного порушення основних прав особи. Цей факт стверджується інформацією, яка міститься на офіційних джерелах засобів масової інформації встановлено рішенням суду у справі №260/938/19, яке набрало законної сили.

Через зміну ситуації в країні походження, має намір повторно звернутися за захистом в Україні, оскільки йому небезпечно повертатися до Нігерії.

Також зазначає, що оскаржуваним рішенням ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), на три роки заборонено в`їзд в Україну.

Відповідно до рішення про примусове повернення в країну походження, позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, у розшуку, під слідством та судом в Україні не перебуває, обставин, які б забороняли б примусове повернення з України в країну походження чи третю країну відповідно до статті 13 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" не виявлено.

Доказів, які б свідчили про наявність достатніх підстав для застосування до позивача заборони в`їзду в Україну терміном на три роки, в матеріалах справи відсутні.

На підставі наведеного просить суд : Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Закарпатській області №10 від 23 лютого 2022 року про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства громадянина Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборону в`їзд в Україну строком на 3 (три) роки повністю; Зобов`язати відповідача анулювати штампи на стор. 30 і 31 в паспорті № НОМЕР_1 громадянина Нігерії, ОСОБА_2 про прийняте рішення про примусове повернення та про заборону в`їзду в Україну.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Лучинець О.В. позов підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, пояснивши, що процедури прийняття оскаржуваних рішень було дотримано, а відповідач діяв на підставі закону і в межах наданих повноважень. Жодних протиправних дій щодо позивача не вчинялося

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням №10 від 23.02.2022 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства громадянина Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняте головним спеціалістом відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення управління у справах іноземців та осіб без громадянства ГУ ДМС України в Закарпатській області В. Опаленик, вирішено:

1.Примусово повернути за межі України громадянина Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2.Зобов`язати його покинути територію України у термін: до 23.02.2022 року.

3.Заборонити в`їзд в Україну строком на 3 (три) роки.

В обґрунтування вказаного рішення зазначено, що 23.02.2022 року у ході проведення цільових профілактичних заходів з нагляду та контролю за виконанням законодавства в міграційній сфері в м.Ужгород виявлено громадянина Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , з документом, що посвідчує особу, а саме паспорт громадянина Нігерії № НОМЕР_1 . який порушив правила перебування на території України, а саме громадянин Нігерії ОСОБА_1 , проживав в Україні із порушенням правил перебування, громадянину Нігерії ОСОБА_1 рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №260/1439/21 відмовлено у визнанні біженцем, та ухвалою Верховного Суду у справі №260/1439/21 від 08.02.2022, відмовлено у відкритті касаційного провадження щодо визнання вищевказаної особи у визнанні біженцем.

Так громадянин Нігерії ОСОБА_1 не покинув територію України у встановлений законодавством строк та порушив правила перебування/проживання на території України.

23.02.2022 року вище зазначеного іноземця притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП. Постановою про накладення адміністративного стягнення накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Підстав для подальшого законного перебування в Україні в громадянина Нігерії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 немає

Судом також встановлено, що за наслідками розгляду протоколу про адміністративне правопорушення ПР МЗК 000991, 23.02.2022 на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5 100 грн.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення, 23.02.2022 о 10-00 по АДРЕСА_1 виявлено громадянина Нігерії ОСОБА_1 , який проживав з порушенням правил перебування, а саме громадянину Нігерії ОСОБА_1 рішенням Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17.11.2021 у справі №260/1439/21 відмовлено у визнанні біженцем, та ухвалою Верховного Суду у справі №260/1439/21 від 08.02.2022, відмовлено у відкритті касаційного провадження щодо визнання вищевказаної особи біженцем. Так громадянин Нігерії ОСОБА_1 не покинув територію України у встановлений законодавством строк та порушив правила перебування/проживання на території України. Копію постанови вручено ОСОБА_1 23.02.2022.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області 06 квітня 2022 року постанову серії ПН МЗК 001004 від 23.02.2022 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення громадянина Нігерії ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП скасовано і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.09.2022 року, рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 квітня 2022 року у справі № 308/3345/22 залишено без змін.

Із вказаної постанови слідує, що як випливає з довідки про звернення за захистом в Україні №010895, така була видана 02.09.2021 позивачу, строком дійсності до 20.11.2021. В подальшому, термін її дії було продовжено до 20.02.2022 та до 15.05.2022.

Відтак, громадянину Нігерії ОСОБА_1 продовжено термін дії довідки, а відтак останній законно міг перебувати на території України з 15.02.2022 до 15.05.2022. Зазначена довідка була вилучена у позивача 23.02.2022, та в той же час було повернуто позивачу його закордонний паспорт.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем при прийнятті постанови не були враховані всі обставини по справі, зокрема те, що позивач на час розгляду протоколу про адміністративне правопорушення не отримав копію ухвали Верховного Суду, якою закінчено касаційне провадження щодо отримання статусу біженця чи особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, а також те що позивач мав дійсну довідку про звернення за захистом в Україні. Відтак відповідачем не дотримано вимогист. 280 КУпАП.

Як встановлено судом, позивач звертався з заявою про визнання його в Україні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, однак відповідачем йому у цьому було відмовлено.

Дану відмову позивач оскаржив у судовому порядку та рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 260/1439/21 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Державної міграційної служби України № 91-21 від 22 березня 2021 року про відмову громадянину Нігерії ОСОБА_1 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Зобов`язано Державну міграційну службу повторно розглянути заяву про визнання громадянину Нігерії ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. В решті частини позовних вимог відмовлено;

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 260/1439/21 - скасовано та прийнято постанову, якою в задоволенні позову громадянину Нігерії ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 лютого 2022 року відмовлено у відкриттікасаційного провадження за касаційною скаргою громадянина Нігерії ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02 серпня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 листопада 2021 року у справі №260/1439/21 за позовом громадянину Нігерії ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про оскарження рішення про відмову у визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Позивач в позовній заяві посилається на те, що примірник ухвали Верховного Суду від 08.02.2022 на момент притягнення його до адміністративної відповідальності і прийняття рішення про примусове повернення до Нігерії він ще не отримав і про це повідомив співробітнику міграційної служби. Однак і це він проігнорував.

Судом з копії конверту та відстеження поштового відправлення встановлено, що ухвала Верховного Суду від 08.02.2022 у справі №260/1439/21 була направлена на адресу позивача 09.02.2022 та отримана ним 03.03.2022.

Відтак позивач станом на час винесення відносно нього оскаржуваної постанови не був обізнаний про прийняття Верховним Судом судового рішення, а тому не міг виконати вимоги ст. 25 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Крім того, після доведення відомостей щодо відмови у відкритті касаційного провадження, позивачу не надано було часу для того, щоб добровільно повернутися в країну походження або третю країну.

Порядок дій посадових осіб територіальних органів, територіальних підрозділів Державної міграційної служби України під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземців), їх документування та здійснення заходів з безпосереднього примусового повернення та примусового видворення за межі України визначає Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженанаказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року №353/271/150(далі - Інструкція).

Згідно з пунктами 4, 5 розділу І Інструкції іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворені на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення. Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії,що суперечатьінтересам забезпеченнянаціональної безпекиУкраїни чиохорони громадськогопорядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Тобто фактично даною Інструкцією визначено виключний перелік підстав, за яких органи Державної міграційної служби України можуть ухвалити рішення про примусове повернення іноземців за межі України.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.04.2022 залишеним без змін постановою ВААС від 01.09.2022 скасовано постанову серії ПН МЗК 001004 від 23.02.2022 по справі про адміністративне правопорушення про притягнення громадянина Нігерії ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП і закрито справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином фактично встановлено відсутність вини позивача у порушення правил перебування іноземця на території України.

З огляду на викладене, суд вважає, що в даному випадку ОСОБА_1 не було порушено законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, а отже наявні підстави для визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення органів Державної міграційної служби України №10 від 23.02.2022 року про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства гр. Нігерії ОСОБА_1 , оскільки обставини, визначені нормами п. 1.6 Інструкції, які можуть бути підставою для ухвалення такого рішення, відсутні.

Крім того, з оскаржуваного рішення, вбачається, що позивачу заборонено в`їзд в Україну строком на 3 роки.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України

Ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не визначено підстави для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, а лише передбачено можливість встановлення такої заборони строком на 3 роки у випадку прийняття рішення про примусове повернення.

Тому, при прийнятті рішення про заборону в`їзду на територію України іноземця або особи без громадянства, щодо яких приймається рішення про примусове повернення в країну походження, суб`єкт владних повноважень керується передбаченими законом підставами для заборони в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, які визначені у ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, під слідством та судом в Україні не перебуває, відсутні інші підстави стосовно обмеження його в`їзду в Україну.

Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», судами застосовують при розгляді справ Конвенція та практику Суду як джерело права

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, необхідність застосування до позивача заборони в`їзду в Україну і максимальний строк такої заборони, вказані в оскаржуваному рішенні відповідача, не є очевидними, тоді як саме рішення не містить їх обґрунтування.

Відтак, суд доходить висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати рішення №10 від 23.02.2022 про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства гр. Нігерії ОСОБА_1 .

Крім того, позивачем заявлені вимоги зобов`язати відповідача анулювати штампи на стор. 30 і 31 в паспорті № НОМЕР_1 громадянина Нігерії, ОСОБА_2 про прийняте рішення про примусове повернення та про заборону в`їзду в Україну.

Вказані вимоги до задоволення не підлягають, оскільки рішення, на підставі якого було внесено дані записи, судом визнається незаконним, що є належним захистом порушених прав позивача.

Крім того, суд відзначає, що про обов`язок діяти саме таким чином на виконання рішення суду відповідачеві відомо і такі дії в разі скасування заборони в`їзду відповідач зобов`язаний буде виконати автоматично.

Приписами ч. 5 ст. 288 КАС України передбачено, що за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, визначених цією статтею, судовий збір не сплачується.

Таким чином, понесені судові витрати по даній справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.2,6,19-20,77,286 КАС України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Закарпатській області, про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДМС України в Закарпатській області № 10 від 23 лютого 2022 року про примусове повернення з України іноземця або особи без громадянства громадянина Нігерії ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Повний текс рішення складений 05 червня 2023 року.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Лемак О.В.