Справа № 260/7769/21
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/7769/21
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судового засідання Полянич В.І.,

за участю:

представник позивача: Моланич І.І.,

представник відповідача: Білова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія ОІЛ» (вул. Собранецька, буд.42, офіс 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (проспект Науки, буд. 57, м. Київ 83,03083, ) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Синергія ОІЛ» звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 17 серпня 2021 року №298121 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

Мотивуючи позовні вимоги позивач вказує, що транспортний засіб, габаритно-ваговий контроль якого проведено відповідачем дійсно належить на праві приватної власності товариству з обмеженою відповідальністю «Синергія ОІЛ», однак під час здійснення відповідного перевезення позивач не виступав автомобільним перевізником, адже транспортний засіб переданий в оренду ТОВ «Карпати Постачбуд». Позивач вказує, що відповідальність за порушення вимог законодавства в сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів несуть саме перевізники, а не власники транспортних засобів за умови, що вони не використовують транспортний засіб, а лише володіють майновими правами на нього у відповідності до ст. 1 Правил дорожнього руху України. Також представник позивача зазначає, що спірне рішення прийнято без повідомлення про час та місце розгляду справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом.

20 грудня 2021 року ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

18 лютого 2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки твердження позивача про те, що він не є належним перевізником не заслуговують на увагу. Вказує, що співробітниками Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки була проведена перевірка транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , який належить позивачу та який був належним автомобільним перевізником 06.07.2021 відповідно до ТТН № 340, яка була надана водієм ОСОБА_1 під час перевірки. Крім того, водієм не було надано жодного заперечення з приводу належного визначення автомобільного перевізника та факту скоєного порушення, про що свідчить підпис водія на складених матеріалах перевірки уповноваженими особами Укртрансбезпеки. До того ж під час рейдової перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки договір оренди техніки від 20.04.2021 №20/04-10Т та ТТН № 3 813771 від 06.07.2021 не надавалися ,тому не є достовірними та допустимими доказами того, що позивач не був автомобільним перевізником під час перевезення вантажу, при перевірці перевезення якого складено акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №286945.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія ОІЛ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови залишено без розгляду.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія ОІЛ» задоволено, ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 червня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №260/7769/21 скасовано, а справу направлено на продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні представник позивача спростовував доводи відповідача та наполягав на задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву.

На виконання вимог ч. 13 ст. 10 та ч. 1 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

06.07.2021 інспекторами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянків таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження проведена рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422 (далі - Порядок №422), співробітниками Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки була проведена перевірка транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Синергія ОІЛ».

За результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , що належить товариству з обмеженою відповідальністю «Синергія ОІЛ» контролюючими особами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено довідку №0072023 від 06.07.2021 про здійснення габаритно-вагового контролю, згідно якої вантажне перевезення здійснювалося із перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм, а саме ширина склала 3,40 м при нормативно допустимій - 2,6 м, висота склала - 4,40 м при нормативно допустимій - 4 м (а.с.36).

На підставі пункту 6 Порядку №422 інспекторами Поліського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів № 0002619 від 06.07.2021 (а.с.35).

Згідно акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №286945 від 06.07.2021 перевезення вантажу здійснювалося без дозволу на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу та з перевищенням встановлених законодавством габаритних норм понад 20% (а.с.34).

17 серпня 2021 року Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №298121, якою до товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія ОІЛ» на підставі абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано штрафні санкції у розмірі 34000,00 грн. (а.с.33).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (надалі - Положення №103 у редакції, яка діяла станом на момент виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пп. 1 п. 4 Положення №103, основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування, міському електричному, залізничному транспорті.

Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (пп.пп. 15, 27 п. 5 Положення №103).

Відтак, саме на Укртрансбезпеку покладені повноваження щодо реалізації державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Поряд з цим, засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Згідно із статтею 2 Закону № 2344-III законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Завданнями законодавства з питань перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом є: визначення основних правових та організаційних основ державного регулювання у сфері перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом; установлення вимог до перевізників, водіїв та транспортних засобів щодо забезпечення безпеки перевезень та екологічної безпеки; визначення системи державного контролю, прав, обов`язків та відповідальності державних органів виконавчої влади та перевізників за порушення міжнародних договорів та законодавства України.

Статтею 3 Закону № 2344-III встановлено, що він регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

У відповідності до статті 1 Закону № 2344-III послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами, а вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями.

Між тим, статтею 33 Закону № 2344-III регламентовано, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Для виконання перевезень небезпечних вантажів автомобільний перевізник повинен одержати відповідну ліцензію.

Згідно із статтею 47 Закону № 2344-III до внутрішніх перевезень вантажів відносяться перевезення вантажів між пунктами відправлення та призначення, розташованими в Україні, та комплекс допоміжних операцій, пов`язаних з цими перевезеннями, а також технологічні перевезення вантажів, що здійснюються в межах одного виробничого об`єкта без виїзду на автомобільні дороги загального користування.

Правила перевезень вантажів транспортними засобами затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту (ч. 3 ст. 47 Закону № 2344-III).

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т(для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04.02.2014р. за №215/24992, затверджено Порядок взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування (далі - Порядок №1007/1207).

Відповідно до п. 32 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879 перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.

В силу приписів абзацу 14 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що штраф передбачений абзацом 14 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III підлягає застосуванню до автомобільних перевізників, тобто до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі перевезення вантажів транспортними засобами та/або юридичних та фізичних осіб, які здійснюють автомобільні перевезення за власний кошт.

У той же час досліджуючи матеріали справи суд звертає увагу на те, що позивачем не заперечуються обставин того, що транспортний засіб марки MAN, номерний знак НОМЕР_1 , належить йому на праві приватної власності, однак вказує, що під час перевірки відповідачем відповідного перевезення він не виступав автомобільним перевізником, оскільки такий транспортний засіб переданий в оренду іншій юридичній особі.

Згідно із частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, які встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 72 КАС України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як свідчать матеріали справи, між позивачем та ТОВ «Карпати Постачбуд» укладено договір оренди техніки № 20/04-1ОТ від 20 квітня 2021 року (а.с.9-10), за змістом якого орендодавець зобов`язується передати за плату орендареві у строкове користування, а орендар зобов`язується прийняти у строкове користування автотранспортний засіб, зокрема, спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е марки MAN TGX 33.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп KAESSBOHRER, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до додатку №1 до вказаного договору позивачем передано в оренду ТОВ «Карпати Постачбуд», серед іншого спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е марки MAN TGX 33.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп KAESSBOHRER, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.11).

Згідно акту прийому-передачі від 20 квітня 2021 року «Про надання техніки в оренду» до Договору оренди техніки № 20/04-1ОТ від 20 квітня 2021 року орендодавець (ТОВ «Синергія ОІЛ») передав у технічно справному стані, зокрема, спеціалізований вантажний сідловий тягач-Б марки MAN TGX 33.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а орендар (ТОВ «Карпати Постачбуд») прийняв такий (а.с.11).

Згідно акту здачі-приймання робіт (надання послуг) №3107 від 31 липня 2021 року ТОВ «Синергія ОІЛ» були виконані наступні роботи (надані такі послуги): оренда техніки, загальна вартість якої склала 720000,00 грн. (а.с.14).

06.07.2021 року під час вчинення порушення водієм ОСОБА_1 на транспортному засобі марки спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е марки MAN TGX 33.480, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп KAESSBOHRER, реєстраційний номер НОМЕР_3 XII здійснювалось транспортування вантажу, згідно товарно-транспортної накладної З №813771 від 06.07.2021 року.

У той же час відповідно до товарно-транспортної накладної З №813771 від 06.07.2021 року автомобільним перевізником є ТОВ «Карпати Постачбуд».

Аналізуючи вказані документи суд приходить до висновку, що останні є належними, достатніми та достовірними доказами, що перевезення 06.07.2021 здійснювалось перевізником ТОВ «Карпати Постачбуд», а не позивачем.

При цьому, обставини передачі в тимчасове, платне користування відповідного транспортного засобу позивачем ТОВ «Карпати Постачбуд» також підтверджено належними та допустимими доказами.

Як зазначалось, згідно статті 1 Закону № 2344, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Приписами пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту та зв`язку № 363 від 14 жовтня1997 року, визначено:

Перевізник - фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, який надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до пункту 11.1 зазначених Правил, основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7до цих Правил.

Товарно-транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною.

Аналіз вищезазначених положень Правил та форми яка наведена в додатку 7 до цих Правил, свідчить, що у будь-якому разі товарно-транспортна накладна має містити обов`язкову інформацію (обов`язкові реквізити) визначену цими Правилами та відображену у додатку.

Натомість, суд звертає увагу, що товарно-транспортна накладна №340, на підставі якої складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №286945 від 06.07.2021 не містить дати документа, а печатки ТОВ «Синергія ОІЛ» не скріплені підписом уповноваженої особи, що не може слугувати належним первинним документом.

Аналізуючи наведені вище положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи суд виходить передусім з того, що відповідальність за порушення законодавства про автомобільний транспорт, передбачена абзацом шістнадцятим частини першої статті 60 Закону N2344-III, застосовується до автомобільних перевізників, а не до власників/користувачів транспортного засобу, яким перевозиться вантаж.

Суд погоджується з доводами Укртрансбезпеки про те, що автомобільний перевізник має використовувати транспортний засіб для перевезення вантажу на законних підставах. Проте автомобільним перевізником є той, хто за умовами договору (із замовником) про перевезення вантажу надає відповідну послугу (статті 33, 50 Закону № 2344-III), а не власник/користувач транспортного засобу.

Разом з цим, надання цієї послуги може передбачати використання (на законних підставах) транспортного засобу, який належить іншій особі, але ця обставина не змінює правового статусу перевізника в цих правовідносинах, особливо коли йдеться про застосування відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 01 червня 2023 року у справі №640/39442/21, від 22 лютого 2023 року у справі №240/22448/20 та від 22 грудня 2021 року у справі №420/3371/21.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Беручи до уваги наведене суд вважає, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів наявності порушення позивачем абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-III.

Тобто, відповідачем не доведено, що позивач є суб`єктом який вчинив порушення вимог Закону № 2344-III та нормативно-правових актів в сфері здійснення перевезень.

Натомість, матеріали справи підтверджують те, що позивач в межах спірних правовідносин не виступав автомобільним перевізником.

Водночас, суд не оцінює по суті інші доводи сторін, у тому числі щодо порядку проведення габаритно-вагового контролю, адже останні не були покладені позивачем в обгрунтування позовних вимог.

Поза цим суд також вважає за необхідне вказати про наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного нагляду контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, наявністю відповідних ліцензій і ліцензійних карток, виконанням ними ліцензійних умов, а також процедуру здійснення державного нагляду за забезпеченням такими суб`єктами господарювання безпеки автомобільних перевезень.

Відповідно до пунктів 25-27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається посадовою особою органу державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування фінансових санкцій, яка оформляється згідно з додатком 5.

Аналіз вказаного дає суду підстави дійти до висновку, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

На підтвердження надіслання позивачу повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 17 серпня 2021 року відповідачем подано список рекомендованих відправлень № 5414 від 29.07.2021 397) та копію фіскального чека (а.с. 43). Однак, відповідачем не додано до матеріалів справи докази отримання позивачем такого повідомлення, а саме: рекомендоване повідомлення про вручення чи поштове повернення з відміткою про причини невручення листа.

Суд вказує, що матеріали справи не містять належних та достатніх доказів повідомлення позивача про час і місце розгляду справи про порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом.

Отже, суд вважає, що доводи позивача в цій частині знайшли своє підтвердження.

Згідно із частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку, що оскаржуване рішення не відповідає критеріям, які встановлені частиною 2 статті 2 КАС України, що зумовлює наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до частини 1 статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно із частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки адміністративний позов підлягає до задоволення, то сума сплаченого судового збору підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5, 72-73, 76-78, 143, 243-246, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія ОІЛ» (вул. Собранецька, буд.42, офіс 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (проспект Науки, буд. 57, м. Київ 83,03083, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати постанову Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки від 17 серпня 2021 року №298121 про застосування адміністративно-господарського штрафу.

3. Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Синергія ОІЛ» (вул. Собранецька, буд.42, офіс 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (проспект Науки, буд. 57, м. Київ 83,03083, ) судові витрати у сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України. Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович

Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі виготовлено та підписано 09.06.2023 року.