Справа № 480/7765/22
Суддя: П’янова Я.В.
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 р. Справа № 480/7765/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: П`янової Я.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2023, головуючий суддя І інстанції: С.М. Глазько, м. Суми, повний текст складено 06.02.23 по справі № 480/7765/22

за позовом ОСОБА_1

до Сумської обласної ради , Голови Сумської обласної ради Федорченка Віктора Михайловича

треті особи: Управління майном Сумської обласної ради , ОСОБА_2

про визнання протиправними та скасування рішення та розпорядження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до адміністративного суду з позовною заявою до Сумської обласної ради, голови Сумської обласної ради Федорченка Віктора Михайловича (далі за текстом також - відповідачі), треті особи - Управління майном Сумської обласної ради та ОСОБА_2 , в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Сумської обласної ради від 09.11.2022 «Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради»;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Сумської обласної ради № 54-кп від 09.11.2022 про призначення начальником Управління майном Сумської обласної ради Олександра Бутирського.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 6 лютого 2023 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судове рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Наводить обставини справи, викладені ним у позовній заяві, та просить їх урахувати під час апеляційного розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Сумська обласна рада зазначає, що у рішенні суд першої інстанції зробив правильний висновок про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 . Уважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Інші учасники справи правом на висловлення свого ставлення до апеляційної скарги не скористалися.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також - КАС України) суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 22.12.2016 ОСОБА_1 призначений на посаду начальника управління майном Сумської обласної ради, що підтверджується копією рішення десятої сесії Сумської обласної ради сьомого скликання від 22.12.2016.

Також ОСОБА_1 є депутатом Сумської обласної ради восьмого скликання, що підтверджується копією посвідчення № 41 від 03.12.2020.

Відповідно до Наказу Управління майном Сумської обласної ради від 08.04.2022 за № 24 «Про увільнення ОСОБА_1 від роботи у зв`язку із призовом до лав Збройних Сил України» позивача увільнено від роботи з 11.04.2022 у зв`язку із призовом до лав Збройних Сил України під час мобілізації, зі збереженням місця роботи, посади та середнього заробітку на період проходження військової служби (а.с. 19).

09.11.2022 на 14 сесії 8 скликання Сумської обласної ради прийнято рішення «Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради». Вказаним рішенням визначено, що у зв`язку з необхідністю підвищення ефективності управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області та реалізації обласною радою повноважень щодо приватизації майна, керуючись статтею 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», обласна рада ВИРІШИЛА:

1. Унести зміни до Положення про Управління майном Сумської обласної ради, затвердженого рішенням обласної ради шостого скликання від 27.07.2012 (зі змінами від 16.03.2015, 16.07.2015, 02.06.2016, 15.09.2017, 24.11.2017 та від 14.12.2018, 25.10.2019, 24.01.2020, 21.07.2020, 18.06.2021), виклавши його в новій редакції згідно з додатком.

2. Доручено голові обласної ради на період перебування ОСОБА_1 у лавах Збройних сил України призначити начальника управління майном Сумської обласної ради.

3. Контроль за виконанням рішення покласти на постійні комісії обласної ради з питань спільної власності територіальних громад та приватизації та з питань розвитку місцевого самоврядування, адміністративно-територіального устрою, депутатської діяльності, регламенту, законності та правопорядку, зв`язків із громадськістю, інформаційної та регуляторної політики.

Відповідно до результатів голосування за вказане рішення проголосувало 50 депутатів, утримався один, інші депутати не голосували. Загальна кількість депутатів 64.

Також цього ж дня відповідачем, головою Сумської обласної ради Федорченком В. М., прийнято розпорядження від 09.11.2022 за № 54-кп «Про призначення начальником Управління майном Сумської обласної ради Олександра Бутирського», відповідно до якого ОСОБА_2 призначено начальником Управління майном Сумської обласної ради з 09 листопада 2022 року на період перебування ОСОБА_1 у лавах Збройних сил України або до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не довше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Відповідно до витягу з Наказу Сумського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (по стройовій частині) від 31.01.2023 за № 25, солдата ОСОБА_1 з 31.01.2023 виключено зі списків особового складу.

02.02.2023 позивач надав суду фотокопію його повідомлення на адресу голови Сумської обласної ради, у якому він повідомляє, що приступає до виконання обов`язків начальника Управління майном Сумської області.

Вважаючи вказане рішення Сумської обласної ради від 09.11.2022 «Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради» та розпорядження голови Сумської обласної ради № 54-кп від 09.11.2022 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваними рішеннями права позивача не порушено, вимоги позову про визнання протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення Сумської обласної ради від 09.11.2022 «Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради» є передчасними та направлені на можливі порушення в майбутньому.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Однак порушення вимог закону діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями.

Звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод або законних інтересів особи, тому вона має довести (а суд - установити), що позивачеві належать права, свободи або законні інтереси, за захистом яких він звернулася до суду.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд має пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), установити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

На підставі викладеного та з урахуванням приписів статей 2, 5, 9 КАС України, суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Звертаючись до суду із вимогами про визнання протиправними та скасування спірних рішення та розпорядження, позивач стверджує, що оскаржувані акти відповідачів порушують його особисті права як начальника Управління майном Сумської обласної ради та як діючого депутата Сумської обласної ради.

Так, позивач у позовній заяві, обґрунтовуючи порушення своїх прав як громадянина та начальника Управління майном Сумської обласної ради прийняттям відповідачем оскаржуваного рішення від 09.11.2022 «Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради», зазначає таке:

«Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Позивач, ОСОБА_1 , як начальник Управління майном Сумської обласної ради увільнений від роботи у зв`язку із призовом до лав Збройних Сил України під час мобілізації, зі збереженням місця роботи, посади, та середнього заробітку на період проходження військової служби. Таким чином передача від Сумської обласної ради до голови Сумської обласної ради виключних повноважень ради здійснювати контроль, застосовувати стягнення, звільняти та призначати з посади начальника управління порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 після закінчення воєнного стану та повернення до виконання посадових обов`язків начальника управління».

З викладених обґрунтувань позивача вказаної позовної вимоги вбачається, що позивач не наводить жодних аргументів, які б свідчили чи вказували на реальне порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача (як громадянина та начальника Управління майном Сумської обласної ради), що вже має для позивача негативні наслідки.

Як зауважено судом першої інстанції, на момент розгляду справи та на момент прийняття вказаного рішення позивачем не надано доказів того, що він поновлений на посаді та фактично приступив до виконання обов`язків начальника відповідного управління, а саме відповідного наказу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність посилання позивача на те, що затвердження положення Управління майном Сумської обласної ради протиправно надає повноваження голові Сумської обласної ради здійснювати контроль, застосовувати стягнення, звільняти та призначати з посади начальника управління порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 , оскільки відповідно до вказаного положення позивача не призначали та не звільняли, не застосовували стягнення. При цьому функції здійснення контролю головою Сумської обласної ради над діяльністю вказаного управління також передбачалось і попередньою редакцією Положення про управління майном Сумської обласної ради (в редакції від 18.06.2021), а саме у пунктах 3.4, 3.8.2, 5.1, 5.3.3, 5.3.13, 5.4.

У цій справі позивач, як і інші працівники відповідного управління, є учасником (суб`єктом) трудових правовідносин, однак, як установлено судом, позивач не наводить жодних реальних аргументів фактичного (такого, що настало) порушення його прав, а зазначає у позові виключно про те, що передача від Сумської обласної ради до голови Сумської обласної ради виключних повноважень ради здійснювати контроль, застосовувати стягнення, звільняти та призначати з посади начальника управління порушує права та законні інтереси ОСОБА_1 після закінчення воєнного стану та повернення до виконання посадових обов`язків начальника управління.

У зв`язку з ненаданням позивачем жодних доказів або пояснень, які б свідчили чи вказували на реальне порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача (як громадянина та начальника Управління майном Сумської обласної ради), що вже має для позивача негативні наслідки, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині, оскільки такі є передчасними та направленими на можливі порушення у майбутньому.

Проте позивач не позбавлений права повторно звернутися до суду у разі фактичного (реального) порушення його прав.

Разом з тим колегія суддів уважає за необхідне зауважити про те, що надані апелянтом повідомлення та акти про недопуск його до роботи, а також розпорядження від 21.03.2023 (щодо позивача: приступити до виконання обов`язків та попередження про наступне звільнення) не стосуються предмету спірних правовідносин у цій справі, а можуть бути предметом окремого позову.

Щодо порушених прав позивача як депутата Сумської обласної ради у зв`язку із порушенням процедури прийняття оскаржуваного рішення, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 10 Закону України від 21.05.1997 за № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон № 280/97-ВР) обласні та районні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст, у межах повноважень, визначених Конституцією України, цим та іншими законами, а також повноважень, переданих їм сільськими, селищними, міськими радами.

Частиною другою статті 2 Закону України від 11.07.2002 за № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад» (далі - Закон № 93-IV) передбачено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов`язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

Згідно зі статтею 3 Закону № 93-IV депутат місцевої ради є повноважним і рівноправним членом відповідної ради - представницького органу місцевого самоврядування. Депутат місцевої ради відповідно до цього Закону наділяється всією повнотою прав, необхідних для забезпечення його реальної участі у діяльності ради та її органів.

Відповідно до статті 11 Закону № 93-IV у виборчому окрузі депутат місцевої ради має право: 1) офіційно представляти виборців свого виборчого округу та інтереси територіальної громади в місцевих органах виконавчої влади, відповідних органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах і організаціях незалежно від форми власності з питань, що належать до відання органів місцевого самоврядування відповідного рівня; 2) брати участь з правом дорадчого голосу у засіданнях інших місцевих рад та їх органів, загальних зборах громадян за місцем проживання, засіданнях органів самоорганізації населення, що проводяться в межах території його виборчого округу; 3) порушувати перед органами і організаціями, передбаченими пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадовими особами, а також керівниками правоохоронних та контролюючих органів питання, що зачіпають інтереси виборців, та вимагати їх вирішення; 4) доступу до засобів масової інформації комунальної форми власності з метою оприлюднення результатів власної депутатської діяльності та інформування про роботу ради в порядку, встановленому відповідною радою; 5) вносити на розгляд органів і організацій, передбачених пунктом 1 частини першої цієї статті, та їх посадових осіб пропозиції з питань, пов`язаних з його депутатськими повноваженнями у виборчому окрузі відповідно до закону, брати участь у їх розгляді.

При здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має також право: 1) на депутатське звернення, депутатський запит, депутатське запитання; 2) на невідкладний прийом; 3) вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку.

Депутат місцевої ради є відповідальним перед виборцями свого виборчого округу і їм підзвітним. У своїй роботі у виборчому окрузі взаємодіє з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, органами самоорганізації населення, трудовими колективами, об`єднаннями громадян.

Статтею 15 Закону № 93-IV визначено, що депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об`єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов`язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

У разі невжиття відповідних заходів посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та керівники правоохоронних і контролюючих органів, до яких звернувся депутат місцевої ради, несуть адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що депутат Сумської обласної ради Нагорний Д. В., який одночасно є начальником Управління майном Сумської обласної ради, звернувся до суду з позовом про визнання протиправним і скасування рішення цієї ж ради.

Позивач наполягає на тому, що Сумська обласна рада під час проведення онлайн-сесії в режимі відеоконференції 09.11.2022 не мала права розглядати питання внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради. Пленарне засідання відбулось з грубим порушенням п. 11-1 Розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Регламенту роботи від 11.12.2020 (зі змінами). Рішення Сумської обласної ради від 09.11.2022 "Про внесення змін до Положення про Управління майном Сумської обласної ради" суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, ст. ст. 43, 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 11-1 Розділу V Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 5 ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Вказані висновки позивачем зроблені на підставі того, що відповідачем порушено процедуру підготовки, скликання, проведення та прийняття оскаржуваного рішення.

Окрім того, позивач указує, що відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання про призначення і звільнення начальника Управляння майном відповідної ради, що, в свою чергу, виключає можливість передання вказаних повноважень голові відповідної ради, у даному випадку - голові Сумської обласної ради.

У частині, що стосується доводів позивача про порушення його прав як представника громади області, колегія суддів зазначає, що правовий статус депутата місцевої ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, а також гарантії депутатської діяльності визначені та встановлені Конституцією України, Законом № 280-97/ВР та Законом № 93-IV.

З аналізу положень указаних законів випливає, що депутат місцевої ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю.

Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень.

Водночас депутат місцевої ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах. Нормами чинного законодавства встановлено для депутата особливий спосіб впливу як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної територіальної громади.

Саме відповідні ради, а не окремі депутати, згідно зі статтею 10 Закон № 280/97-ВР є тими представницькими органами місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їхнього імені та в їхніх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, Законом № 280/97-ВР та іншими законами, а, отже, й наділені в силу закону на звернення до суду з метою захисту порушених прав територіальної громади.

Право захищати інтереси територіальної громади (або її окремих представників) у суді може бути реалізоване шляхом представництва. Водночас депутат місцевої ради не уповноважений представляти в судах інтереси такої ради або інтереси утворених нею комісій, або інтереси виборців інакше, ніж поза відносинами представництва.

Таку правову позицію висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 803/413/18 і в постанові Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду від 20 березня 2020 року у справі № 454/1522/16-а.

Враховуючи викладене, доводи позивача в частині порушення процедури прийняття оскаржуваного рішення не приймаються до уваги.

Разом з тим відповідачами забезпечувалася можливість участі позивача у прийнятті оскаржуваного рішення та позивач таку можливість не реалізував, що ним не заперечується.

Окрім того, на результати голосування участь позивача не вплинула б, оскільки відповідно до результатів голосування за оскаржуване рішення проголосувало 50 депутатів, утримався один, інші депутати не голосували. Загальна кількість депутатів 64.

Щодо позовних вимог позивача в частині оскарження розпорядження голови Сумської обласної ради № 54-кп від 09.11.2022 про призначення начальником Управління майном Сумської обласної ради Олександра Бутирського, колегія суддів зазначає таке.

Головою Сумської обласної ради Федорченком В. М. прийнято розпорядження від 09.11.2022 за № 54-кп «Про призначення начальником Управління майном Сумської обласної ради Олександра Бутирського», відповідно до якого ОСОБА_2 призначено начальником Управління майном Сумської обласної ради з 09 листопада 2022 року на період перебування ОСОБА_1 у лавах Збройних сил України або до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не довше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Зі змісту вказаного розпорядження вбачається, що воно не порушує жодні права позивача як особи чи начальника відповідного управління.

Позивач зазначає, що відповідач, приймаючи вказане розпорядження, порушив його право ухвального голосу, як депутата Сумської обласної ради, окрім того вказує на відсутність повноважень у голови Сумської обласної ради на призначення особи на відповідну посаду з огляду на вимоги, визначенні п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Так, оскаржуваним розпорядженням ОСОБА_2 призначено начальником Управління майном Сумської обласної ради з 09 листопада 2022 року на період перебування ОСОБА_1 у лавах Збройних сил України або до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не довше 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, з посадовим окладом згідно зі штатним розписом.

Вказане розпорядження прийнято головою Сумської обласної ради 09.11.2022 після затвердження Положення про Управління майном Сумської обласної ради в редакції від 09.11.2022.

Відповідно до п. 5.2 Положення про Управління майном Сумської обласної ради управління очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади Головою ради на конкурсній основі. Конкурс на заміщення вакантної посади начальника Управління проводиться конкурсною комісією, створеною розпорядженням Голови ради.

Посилання позивача на порушення п. 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яким визначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання: вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України "Про культуру", є необґрунтованим.

Так, відповідно до Положення про Управління майном Сумської обласної ради в редакції від 09.11.2022 та в попередній редакції від 18.06.2021 (https://sorada.gov.ua/dokumenty-oblrady/rishennja-oblasnoji-rady/8-sklykannja/category/244-rishennja-6-sesiji-2-plenarne-zasidannja-18062021.html?download=9053%3A06-session-8skl-2-plenarne-49), Управління майном Сумської обласної ради є органом Сумської обласної ради, що утворюється нею з метою здійснення повноважень щодо управління майном спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Сумської області (далі - майно спільної власності), затвердження статутних документів підприємств, установ та закладів, заснованих на майні спільної власності. Управління є юридичною особою з дня його державної реєстрації, має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного герба України, своїм найменуванням та ідентифікаційним кодом, інші необхідні реквізити. Управління є орендодавцем майна спільної власності у межах повноважень, визначених Сумською обласною радою відповідно до законодавства України.

З викладеного вбачається, що Управління майном Сумської обласної ради є органом Сумської обласної ради, що утворюється нею з метою здійснення повноважень щодо управління майном спільної власності, тобто саме управління (орган, юридична особа) не є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Отже позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним вище та не впливають на правомірність висновків суду першої інстанції, оскільки зміст апеляційної скарги, яка фактично дублює позовну заяву, подану до суду першої інстанції, містить виключно суб`єктивне бачення позивачем обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Ураховуючи положення статті 139 КАС України, підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 139, 242, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 06.02.2023 по справі № 480/7765/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.В. П`янова
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк