Справа № 619/2039/23
Суддя: Остропілець Є. Р.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 619/2039/23
провадження № 2-а/619/3/23
РІШЕННЯ

іменем України

07 червня 2023 року м.Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Остропілець Є.Р.

за участю секретаря судового засідання - Ковалевської Е.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання в м. Дергачі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського Управління патрульної поліції в Харківській області батальйону №4 роти №6 лейтенанта поліції Томаха Сергія Володимировича «Про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення», -

встановив:

До суду звернулася позивачка ОСОБА_1 з позовом до Управління патрульної поліції у Харківській області Департаменту патрульної поліції, поліцейського Управління патрульної поліції в Харківській області батальйону №4 роти №6 лейтенанта поліції Томаха С.В., в якому просила скасувати постанову серії ЕАС №6852154 від 18.04.2023 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАПта закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначила, що 18.04.2023поліцейським Управління патрульної поліції в Харківській області батальйону №4 роти №6 лейтенантом поліції Томаха С.В. було винесено постанову серії ЕАС №6852154 про притягнення її до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Згідно змісту цієї постанови, 18.04.2023 о 14 год. 08 год. поліцейським в м.Харків по вул. Громадській буд. 5, вона, керуючи транспортним засобом автомобілем марки «CHEVROLET LACETTI», номерні знаки НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушила вимоги пункт 8.4Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Позивачка вважає, що постанова є необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням закону.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справ у її відсутність, без фіксації технічними засобами, на задоволенні позову наполягала.

Представник відповідача УПП в Харківській області Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився, надав суду відзив відповідно до якого оцінюючи в сукупності обставини, на яких ґрунтуються вимоги та доводи, якими вони підтверджуються позивачем, вважає позов безпідставним та необґрунтованим, тому відповідач повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Зазначений вище автомобіль був зупинений на підставі статті 35 Закону України «Про Національну поліцію». Поліцейський підійшов до водія, ним виявився позивачка та пояснив підстави застосування поліцейським превентивних заходів.

Позивачеві в повному обсязі роз`ясненні його права, передбачені статтею 63 Конституції України, та статтею 268 КУпАП, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 в пункті 8 оскаржуваної постанови та відеозаписом з бодікамери № 475051.

За результатом розгляду справи, згідно з вимогами статей 251, 252, 268, 278, 279, 280 КУпАП, поліцейським встановлений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

У зв`язку з вищевказаним, вважає, що позовна заява ОСОБА_1 щодо скасування постанови не підлягає задоволенню, оскільки постанова серії ЕАС №6852154 винесена у відповідності до норм чинного законодавства.

Представник Департаменту патрульної поліції у судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Судом було встановлено,що 18.04.2023поліцейським Управління патрульної поліції в Харківській області батальйону №4 роти №6 лейтенантом поліції Томаха С.В. було винесено постанову серії ЕАС №6852154 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Згідно змісту цієї постанови, 18.04.2023 о 14 год. 08 год. поліцейським в м.Харків по вул. Громадській буд. 5, ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом марки «CHEVROLET LACETTI» номерні знаки НОМЕР_1 , не виконала вимогу дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушила вимоги пункт 8.4Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху.

За пунктом 1.3 ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР України закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Згідно з пунктом 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками та відповідно до пункту 8.4.в ПДР - заборонні знаки-запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно національного стандарту України ДСТУ 4100:2021 знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» потрібно застосовувати, щоб заборонити рух усіх механічних ТЗ. Знак 3.2 потрібно установлювати з урахуванням вимог 14.5.36, а саме: дія знаків 3.13.15, 3.193.21, 3.25. 3.27. 3.29, 3.333.37, 3.44, 3.45 поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за знаком, а в населеному пункті у разі відсутності перехресть до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) польових, лісових та інших доріг без покриття, перед якими не встановлені знаки пріоритету. Наведені знаки мають бути повторно встановлені після закінчення населеного пункту або безпосередньо за перехрестям у разі необхідності збереження обмежень, уведених знаком, установленим відповідно до кінця населеного пункту або перехрестя.

Дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено" - знак забороняє рух усіх механічних транспортних засобів. Дія знаку поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.

Дія знаку не поширюється: на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності); на транспортні засоби, що обслуговують громадян чи належать громадянам, які проживають або працюють у цій зоні, а також на транспортні засоби, що обслуговують підприємства, які розташовані у позначеній зоні. У таких випадках транспортні засоби повинні в`їжджати до позначеної зони і виїжджати з неї на найближчому перехресті до місця призначення.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Склад правопорушення - це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою залучення суб`єкта правопорушення до юридичної відповідальності. До структури складу адміністративного правопорушення відносяться: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона. Адміністративне правопорушення може мати місце лише за наявності всіх перелічених складових, що у сукупності становлять склад адміністративного правопорушення.

Так, об`єктивна сторона правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону складу правопорушення, тобто об`єктивні ознаки зовнішнього прояву правопорушення й об`єктивних умов його здійснення.

Суб`єкт правопорушення - це деліктоздатна фізична особа, яка вчинила правопорушення та відповідає вимогам до суб`єкта правопорушення, встановленим КУпАП для конкретного адміністративного правопорушення (вік, перебування на певній посаді, керування транспортним засобом тощо).

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення - це психічна сфера діяльності особи, яка вчинила адміністративне правопорушення у зв`язку з вчиненням ним суспільно небезпечного діяння. Елементи суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення можуть бути обов`язковими (вина) або факультативними (мотив, мета).

Вина - це свідоме, вольове відношення суб`єкта до скоєного нею суспільно небезпечного діяння і до настання його наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

Відповідно до статті 32 ЗУ «Про національну поліцію» якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення - поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах. Тому, твердження Позивачки стосовно того, що поліцейський не мав права його зупиняти не знаходять свого фактичного підтвердження, та спростовуються відеозаписом з нагрудної бодікамери №475051.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями пункту 8 частини 1 статті 23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання транспортних засобів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди.

Ті, хто реалізували своє право володіти транспортними засобами та керувати ними, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Аргументи позивача, зазначені у позовній заяві, за своєю суттю спрямовані на уникнення адміністративної відповідальності та не спростовують її вини, оскільки в позовній заяві ОСОБА_1 стверджує, що вона 18 квітня 2023 близько 14:05 рухалася за кермом автомобіля марки «CHEVROLET LACETTI» номерні знаки НОМЕР_1 в місті Харкові по вулиці Громадська, (чим сама підтвердила проїзд по даній вулиці) була зупинена працівниками Національної поліції. Вважаючи те, що при в`їзді на вул. Громадську поблизу буд.5, встановлений дорожній знак 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», який встановлений на в`їзді, як зі сторони вулиці Пушкінської так і з протилежної сторони в`їзду на вулицю та враховуючи місце зупинки позивача, а саме АДРЕСА_1 , а також твердження самої ОСОБА_1 щодо її проїзду по вул. Громадській, є підстави вважати, що позивач порушив ПДР, і тому відповідно у працівників поліції були всі підстави для зупинки транспортного засобу і правомірних превентивних дій в подальшому.

Згідно п.1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Пунктами 4- 5 Розділу І Інструкції № 1395 передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, передбачених частиною першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 122. частиною першою, другою та четвертою статті 126КУпАП.

Відповідно до статті 283 КУпАП, яка визначає зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення - постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи . який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до підпункту 9 частини 1 статті 31 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-УІІІ, поліція може застосовувати такі превентивні заходи, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розмішувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.

Положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Зміст оскаржуваної постанови серії ЕАС № 6852154 відповідає вимогам статті 283 КУпАП, про що свідчить посилання на відеозаписи з бодікамери 475051 та № 470011 зазначені у пункті 5 оскаржуваної постанови.

Всі зауваження позивача, як підстави для скасування оскаржуваної постанови, викладені в позові, не знаходять свого підтвердження, носять суто суб`єктивний характер та свідчать про намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

В цьому випадку, оскаржувана постанова винесена відповідно до КУпАП, а розгляд справи відбувся з дотриманням процедури визначеної цим же кодексом. Під час розгляду справи інспектор з`ясував, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, дослідив матеріали, які підтверджують винність останнього у вчиненні правопорушенні, а також з`ясував всі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 11 вересня 2018 року по справі №826/11623/16 (провадження №К/9901/50453/18) та в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року справа №826/15341/15 (провадження №К/9901/19896/18).

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивач не надав достатніх та беззаперечних доказів в підтвердження своєї позиції, яка суперечить встановленим судом фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Правопорушення ОСОБА_1 підтверджується наданим органом поліції відеозаписом, де ОСОБА_1 визнає свою вину в скоєному правопорушенні,

Крім того, надані фотознімки, органом поліції, свідчать про порушення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП України.

Враховуючи викладене та керуючись ЗУ «Про дорожній рух», ЗУ «Про Національну поліцію», ст.ст.9, 121, 222, 247, 285 КУпАП, ст. ст. 5-9, 12, 77, 205, 229, 241-246, 255, 286, 292, 293 КАС України суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є. Р. Остропілець