Справа № 260/5037/22
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2023 року м. Ужгород№ 260/5037/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Пшевлоцька К.І.,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - Ракущинець А.А.,

відповідача: Відділ державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), представник - Роман В.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України проголошена вступна та резолютивна частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 09 червня 2023 року .

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), яким просить суд:

- визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору та пред`явлення її до виконання.

- скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ВП № 56344879 від 04.11.2022р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 9500 грн.;

- скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) ВП № 70235890 від 04.11.2022р. про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору у розмірі 9500 грн.

Позовна заява мотивована тим, що Ужгородським міськрайонним судом винесено рішення та видано виконавчий лист №308/12303/17 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 99000,00 грн.

Ужгородським міським ДВС ще 08.05.2018р. відкрито виконавче провадження №56344879, в межах якого відповідачем не було вжито заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу.

Через 4-и роки, а саме 30.09.2022р. стягувач подав заяву про повернення виконавчого документа без виконання у зв`язку з тим, що позивач з ним розрахувався поза межами виконавчого провадження, тобто виконавче провадження № 56344879 було завершено.

Одночасно з завершенням виконавчого провадження № 56344879 відповідачем було винесено постанову про стягнення виконавчого збору та на виконання цієї Постанови відкрито виконавче провадження №70235890 від 04.11.2022р.

Представник позивача вважає, що у державного виконавця не було законних підстав для стягнення виконавчого збору в тому розмірі, який визначений у спірній постанові, яка не відповідає вимогам ст.27 Закону №1404-VIII, а тому підлягає скасуванню.

Представником відповідача до суду було подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого не визнає позовні вимоги та зазначає, що на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №56344879 з виконання виконавчого листа №308/12303/17 виданого 12.04.2018 року Ужгородським міськрайонним судом.

03 жовтня 2022 року до Відділу ДВС у м. Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшла заява стягувача, якою повідомлено про повну сплати на користь стягувача суми боргу, визначеної виконавчим документом.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

04 листопада 2022 року державним виконавцем керуючись вимогами п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконане провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого документу.

04 листопада 2022 року державним виконавцем, керуючись ч.3 ст.40, ст. 27, Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову №56344879 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 9500,00 грн.

Того ж дня, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70235890 з примусового виконання постанови про стягнення виконавчого збору в розмірі 9500,00 грн., у ВП №56344879 від 04.11.2022 року.

Представник відповідача зазначає що ним були дотримано всі норми чинного законодавства, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд задовольнити такі у повному обсязі. Додатково звернув увагу, що нормами Закону України «Про виконавче провадження» такі дії відповідача не передбачені.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення позовних вимог та просив суд відмовити у такому у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 08 травня 2018 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області Роман В.Я. було відкрито виконавче провадження №56344879 на підставі виконавчого листа №308/12303/17 виданого 12.04.2018 року, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 99000,00 грн. судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 990 грн. Згідно заяви стягувача сума боргу складала 95000,00 грн.

Також 08 травня 2018 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області було винесено постанову про арешт майна боржника.

08 листопада 2018 року головним державним виконавцем Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Закарпатській області було винесено постанову про арешт коштів боржника.

03 жовтня 2022 року до Відділу ДВС у м. Ужгороді надійшла заява стягувача, якою повідомлено про сплату на користь стягувача в повному обсязі суми боргу, визначеної виконавчим документом.

04 листопада 2022 року державним виконавцем керуючись вимогами п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконане провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження в зв`язку з фактичним повним виконанням виконавчого документу.

04 листопада 2022 року державним виконавцем, керуючись ч.3 ст.40, ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову у ВП №56344879 про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 9500,00 грн.

Того ж дня, відповідачем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №70235890 на підставі вищезазначеної постанови про стягнення виконавчого збору.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій.

Згідно з п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст.3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Так, відповідно до ч.1,2 ст.27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28.08.2018 року (на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №53415133 від 16.02.2017), виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Приписами ст.40,42 Закону №1404-VІІІ передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Частиною 3 ст.40 Закону №1404-VІІІ встановлено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п.1, 3, 4, 6 ч. 1ст. 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 ч.1 ст.39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.42 Закону №1404-VІІІ на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII, який набрав чинності 28.08.2018, внесені зміни до ст.27 Закону № 1404-VІІІ.

З урахуванням наведених змін, за змістом ст.27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Під час прийняття оскаржуваної постанови у ВП №56344879 від 04 листопада 2022 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 9500,00 грн. державний виконавець встановив суму виконавчого збору в розмірі 10 % від суми, яка підлягає примусовому стягненню, поверненню або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Тобто, сума виконавчого збору у розмірі 10% суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом, була визначена, виходячи з положень Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» №2475-VIII.

Відповідно до вимог ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України в рішенні від 9 лютого 1999 року у справі №1-7/99 (про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) надав офіційне тлумачення ч.1 ст.58 Конституції України та вказав, що положення цієї норми про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.

Відтак, суд звертає увагу на те, що положення ст.27 Закону №1404-VІІІ у редакції, яка була чинна до 28 серпня 2018 року, зменшували відповідальність позивача, як боржника, у порівнянні з нормами ст.27 Закону № 1404-VІІІ у редакції, яка набула чинності після 28 серпня 2018 року (Закон № 2475-VIII), оскільки розмір виконавчого збору обраховувався як 10 відсотків від фактично стягнутої суми, а не з суми, що підлягає примусовому стягненню.

Враховуючи вказані норми законодавства, суд зазначає, що внесені Законом України від 03 липня 2018 року №2475-VIII зміни до ст.27 Закону №1404-VІІІ погіршили становище боржника ОСОБА_1 .

Крім того, суд вважає за необхідне вказати, що ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII (на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2018 року) встановлено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Вказана норма зазнала змін, згідно із Законом №2475-VIII від 03.07.2018, та відповідно в ній визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За таких обставин, при стягненні виконавчого збору відповідно до ч.3 ст.40 Закону №1404-VIII без реального стягнення суми боргу з боржника, з урахуванням положень ст.27 Закону №1404-VIII у відповідача були відсутні правові підстави приймати постанову про стягнення виконавчого збору від 04.11.2022 у виконавчому провадженні №56344879, і як наслідок відповідно є протиправною та підлягає скасуванню.

Аналогічного висновку дійшов Восьмий апеляційний адміністративний суд у Постанові від 24 листопада 2022 року по справі №260/4154/21.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч.1 ст.72 та ст.73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:- письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправними дії Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору та пред`явлення її до виконання

Скасувати Постанову Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №56344879 від 04.11.2022р. про стягнення виконавчого збору у розмірі 9500,00 грн.

Скасувати Постанову Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №70235890 від 04.11.2022р. про відкриття виконавчого провадження.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (код ЄДРПОУ - 35045459) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1984,80 грн. (одну тисячу дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяП.П.Микуляк