Справа № 140/9975/23
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

09 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/9975/23

Суддя Волинського окружного адміністративного суду Мачульський В.В., вивчивши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬБУДТЕХ» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬБУДТЕХ» звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7406401/43105538 від 29.09.2022 та №7765550/43105538 від 02.12.2022; зобов`язання Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬБУДТЕХ» №161 від 30.12.2021 та №162 від 30.12.2021.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 позовну заяву було залишено без руху на підставі положень частин першої, другої статті 169, частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) та позивачу для усунення недоліків позовної заяви встановлено десятиденний строк з дня вручення зазначеної ухвали шляхом подання (надіслання) до суду нової редакції позовної заяви із наведенням обставин, що обґрунтовують позовні вимоги та зазначення доказів, що підтверджують такі обставини, а також окремої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин його пропуску.

Копію вказаної ухвали позивач отримав 25.05.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

05.06.2023 на адресу суду за вх. №38666/23 від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску звернення до суду, вказує, що оскаржувані рішення були отримані виключно через електронний кабінет, проте його функціонування, як і власне і саме енергопостачання у м. Ковелі, суттєво обмежувалось та здійснювалось із значними перебоями аж до його повного відключення, оскільки починаючи з 11-12 жовтня 2022 року по 16 лютого 2023 року територія України зазнавала масованих ракетних ударів з боку російської федерації, що призвело до енергетичного блекауту у листопаді. Зокрема зазначає, що м. Ковель піддавалося ракетним ударам 22.10.2022 та 15.11.2022 внаслідок яких об`єкт енергетики отримав серйозні пошкодження та відновленню не підлягав, місто було повністю знеструмлено і особливо район міста де знаходиться Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬБУДТЕХ» (м. Ковель, вул.. Грушевського 100), де енергопостачання у повному чи частковому вигляді фактично не було протягом кількох місяців, починаючи з 22.10.2022, що підтверджується повідомленням Ковельської філії ПАТ «Волиньобленерго» для Товариства «ВОЛИНЬБУДТЕХ». Повноцінний доступ до електронного кабінету платника позивач отримав лише після повного налагодження енергопостачання у м. Ковель, що дало можливість належним чином підготувати матеріали для звернення до суду з цим позовом. Таким чином за весь період припинення або обмеженого постачання електроенергії у м. Ковель, який фактично тривав з середини жовтня 2022 року по середину березня 2023 року, позивач був позбавлений можливості належним чином підготувати усі необхідні документи для звернення до суду із позовом. Разом з тим джерел автономного живлення у розпорядженні товариства не було.

Такі обставини пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовом позивач вважає поважними, а відтак просить поновити пропущений строк.

Позовну заяву і додані до неї документи, а також заяву про поновлення строку звернення до суду слід повернути позивачу без розгляду з таких мотивів та підстав.

Як встановлено частиною 2 статті 44, частиною 1 статті 45 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Частинами першою-другою статті 122 КАС України, визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Так, зазначена норма встановлює загальний строк звернення до адміністративного суду в публічно-правових спорах. Водночас за умови використання позивачем досудового порядку вирішення спору у випадках, коли законом передбачена така можливість або обов`язок, КАС України встановлено скорочений строк звернення до суду.

Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України (далі - ПК України) рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, строк оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних з похідною вимогою про зобов`язання її зареєструвати у разі, коли платником податків використовувалася процедура адміністративного оскарження таких рішень як досудового порядку вирішення спору, визначається частиною четвертою статті 122 КАС України і становить три місяців з дня вручення рішення за результатами розгляду скарги.

Така позиція узгоджується з відповідними висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 11.10.2019 року у справі №640/20468/18 та в постановах Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №200/1709/20-а, від 12.08.2021 у справі № 240/2395/21, від 05.08.2020 у справі №440/3000/19.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7406401/43105538 від 29.09.2022 та №7765550/43105538 від 02.12.2022, які є предметом спору, оскаржувались в адміністративному порядку.

Рішенням Державної податкової служби України від 14.10.2022 №53238/43105538/2 та 16.12.2022 №75709/43105538/2 скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬБУДТЕХ» були залишені без задоволення, а вищезазначені рішення без змін.

Слід звернути увагу, що про вказані рішення позивач повинен був дізнатися у день його прийняття з огляду на те, що такі рішення у вигляді електронних документів невідкладно надсилаються платникам податків .

Позивач не заперечує отримання спірних рішень та рішення за результатами розгляду скарг на спірні рішення в електронному кабінеті.

Відтак останнім днем строку звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7406401/43105538 від 29.09.2022 про відмову в реєстрації податкової накладної №161 від 30.12.2021 є 14.01.2023 та останнім днем строку звернення до адміністративного суду щодо оскарження рішення комісії Головного управління ДПС у Волинській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7765550/43105538 від 02.12.2022 про відмову в реєстрації податкової накладної №162 від 30.12.2021 є 16.03.2023.

Проте, з даним позовом, позивач звернувся до суду лише 12.05.2023, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду.

Відтак, позивачем пропустив тримісячний строк звернення до суду, що передбачений частиною четвертою статті 122 КАС України.

Разом з тим, ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 17.05.2023 про залишення позовної заяви без руху було надано позивачу для усунення недоліків позовної заяви строк шляхом подання (надіслання) до суду нової редакції позовної заяви із наведенням обставин, що обґрунтовують позовні вимоги та зазначення доказів, що підтверджують такі обставини, а також окремої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, у якій вказати підстави для поновлення строку, надати докази поважності причин його пропуску.

З приводу поданої позивачем заяви про поновлення строку звернення до суду, слід зазначити наступне.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Судом враховано, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Надалі Указами Президента України строк дії воєнного стану було неодноразово продовжено, зокрема, на день подання позовної заяви Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 на 90 діб.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі - Закон № 389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Частинами першою та четвертою статті 26 Закону №389-VIII встановлено, що правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

У період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність (частина перша статті 10 Закону № 389-VIII).

Введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 10.11.2022 у справі №990/115/22).

Позивачем не надано належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду з даним позовом. При цьому, військовий стан на територій України діяв і на день звернення позивача до суду 12.05.2023.

При цьому, суд не вважає поважною причиною яка підтверджує пропущення строку звернення до суду, наданий до заяви про поновлення строку звернення до суду від 02.06.2023, лист Ковельської філії Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» від 05.03.2023 №01/2-5/732 про надання інформації щодо підтвердження відсутності електропостачання за адресою м. Ковель, вул. Грушевського, 100 в період з 22.10.2022 по березень 2023 року, оскільки у вказаному листі зазначається графів щодо застосування відключення енергопостачання у визначену дату та години, що не позбавляло позивача у період увімкнення електропостачання підготувати матеріали для звернення до суду.

Слід зазначити, що графіки відключення світла, які застосовувалися, зокрема, у Волинській області дозволяли організувати роботу належним чином, в тому числі і своєчасно виконати, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України певні процесуальні дії. Більше того як слідує із тексту позовної заяви то вона складена на трьох аркушах паперу А4, на підготування якої позивач не затратив багато часу.

Також даним листом Ковельської філії Приватного акціонерного товариства «Волиньобленерго» не підтверджується факт позбавленого енергопостачання на постійній основі з 22.10.2022 по березень 2023 року.

Крім того, доказів на підтвердження твердження про відсутність генераторів чи інших автономних пристроїв для безперебійного енергоживлення на підприємстві позивачем до суду не надано.

Місцезнаходженням позивача є м. Ковелі Волинської області, мешканцям якого, як і юридичним особам, що там знаходяться, воєнний стан, як свідчить документообіг Волинського окружного адміністративного суду, жодним чином не перешкоджав звертатися з процесуальними документами (позови, заяви, клопотання) до суду.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ці обставини є об`єктивними і не залежали від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Зазначені позивачем обставини хоча і ускладнювали можливість звернення до суду в межах строку встановленого частиною четвертою статті 122 КАС України, однак не робили його неможливим.

Разом з тим, посилання позивача на відключення електроенергії не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку на подання позову, оскільки такі відключення не мають постійного характеру. Більш того, відключення не носили постійного, безперервного характеру, що свідчить про роботу відділень Укрпошти, та можливість позивача звернутись до суду впродовж встановленого процесуального строку.

Правова позиція аналогічного змісту викладена Верховним Судом в ухвалі від 10.03.2023 у справі №540/1285/22 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 109476405).

Інших поважних та об`єктивних причин для поновлення строку звернення до суду позивачем не зазначено, доказів на їх підтвердження не надано, тому суд дійшов висновку про неповажність наведених позивачем підстав для поновлення строку звернення до суду.

Варто зауважити, що законодавче обмеження строку звернення до суду, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах; встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Обґрунтованих підстав щодо пропуску строку звернення до суду з підтверджуючими доказами та необхідності поновлення останнього позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Суд вважає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи, а для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного поновлення судами пропущеного строку.

У рішенні від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 Конституційний Суд України роз`яснив, що обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Разом з тим, суд також зважає на позицію Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях по справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Також практика Європейського суду з прав людини у справах «Круз проти Польщі» виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини у справі Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Європейський суд з прав людини виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Водночас, навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (рішення Європейського суду з прав людини у справі Олександр Шевченко проти України, п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи.

За висновками Європейського суду з прав людини, загалом прийнятним вважається встановлення в національному законодавстві процесуальних обмежень та вимог з метою належного здійснення правосуддя; проте вони не повинні підривати саму суть права на доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 16 грудня 1992 року у справі «Хаджіанастасіу проти Греції», пункти 32-37).

При цьому очікується, що заявник продемонструє уважне ставлення до дотримання процесуальних вимог національного законодавства, наприклад до строків для подання адміністративного позову (рішення Європейського суду з прав людини від 7 вересня 1999 року у справі «Йодко проти Литви» (Jodko v. Lithuania).

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Статтею 123 КАС України визначено наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду.

Так, частиною першою зазначеної статті передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею в заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (частина друга статті 123 КАС України).

Відповідно до пункту 9 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, оскільки наведені в заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 02.06.2023 (вх. №38666/23 від 05.06.2023) обставини пропуску строку звернення до суду не є поважними, інших підстав, підтверджених доказами, для поновлення строку судом не встановлено, тому позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Крім того, відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Отже, суддя роз`яснює у зв`язку із поверненням позовної заяви, судовий збір в розмірі 5368,00 грн., сплачений відповідно до платіжної інструкції №1651 від 05.05.2023, позивачу буде повернутий у разі звернення останнього із клопотанням (заявою) про повернення судового збору.

Керуючись статтею 122, частиною другою статті 123, статтями 169, 248, 294 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Визнати не поважними причини пропуску строку звернення до суду та у задоволенні заяви про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬБУДТЕХ» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії, повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Мачульський