Справа № 120/2466/21-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

м. Вінниця

06 червня 2023 р. Справа № 120/2466/21-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян Марини Бондівни, розглянувши в письмовому проваджені заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення Виконавчого комітету Вінницької міської ради, Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення Виконавчого комітету Вінницької міської ради, Виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.12.2021 адміністративний позов задоволено частково, зокрема зобов`язано Комісію щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення Виконавчого комітету Вінницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи з числа учасників бойових дій, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2023 апеляційну скаргу Виконавчого комітету Вінницької міської ради залишено без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року - без змін.

01.06.2023 предстаником позивача подано заяву про встановлення судового контролю за виконанням зазначеного вище рішення суду, шляхом зобов`язання Комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих та осіб з інвалідністю про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення Виконавчого комітету Вінницької міської ради подати звіт про його виконання. Заява обґрунтована тим, що протоколом 14 від 16.05.2023, Комісією відмовлено ОСОБА_1 у призначені грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи на тих саме підставах, що і перед зверненням позивача за захистом до судових інстанцій, зокрема: що ОСОБА_1 не є особою, визначених у пунктах 11-14 частини другої ст. 7 Закону України « Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу".

Представник позивача зазначає, що Комісія не врахувала висновки першої та апеляційної інстанції і не в повному обсязі виконала рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2021 року у справі 120/2466/21-а. Отже, не виконання у повному обсязі вищевказаного рішення суду не позбавляє позивача можливості звернутися до суду із клопотанням про встановлення судового контролю після прийняття судом рішення у справі, у разі існування ризику його не виконання.

Визначаючись стосовно поданої заяви, суд виходив із наступного.

Відповідно до статей 14, 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина четверта статті 372 КАС України).

Відповідно до приписів статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено в частині першій статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1) частини першої статті 26 Закону №1404-VIII).

Нормами частини першої статті 382 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Частиною восьмою статті 382 КАС України визначено, що судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених положень закону дозволяє зробити такі висновки:

- примусове виконання рішення суду зобов`язального характеру здійснюється шляхом його звернення до примусового виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження»;

- судовий контроль за виконанням рішення суду в адміністративній справі, яке набрало законної сили, може здійснюватися двома шляхами - в порядку статті 287, а також 382 КАС України;

- судовий в контроль в порядку статті 287 КАС України здійснюється за зверненням учасника виконавчого провадження, тобто у випадку, коли рішення суду виконується в примусовому порядку;

- встановлення судового контролю в порядку статті 382 КАС України віднесено до дискреційних повноважень суду.

Оцінюючи наведені позивачем доводи про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення суд керується такими міркуваннями: в зв`язку з набранням рішенням суду від 16.12.2021 у справі №120/2466/21-а законної сили, позивач звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа. На виконання вказаної заяви судом виготовлено виконавчий лист для виконання рішення суду №120/2466/21-а від 16.12.2021 в примусовому порядку.

В зв`язку з цим суд зазначає, що державний виконавець володіє достатнім обсягом повноважень впливу на боржника з метою забезпечення його виконання. Так, статтею 63 Закону №1404-VIII передбачено накладення штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин; у випадку, якщо накладення штрафів не призводить до виконання рішення суду зобов`язального характеру, державний виконавець скеровує матеріали для порушення кримінального провадження щодо боржника. Якщо стягувач вважає, що державний виконавець не здійснює належних дій щодо примусового виконання рішення суду, він вправі оскаржити дії/бездіяльність посадових осіб ДВС до суду в порядку 287 КАС України.

Наведене свідчить про існування у позивача можливості отримати реальне виконання судового рішення у межах процедури виконавчого провадження, у тому числі шляхом застосування державним виконавцем примусових заходів, визначених Законом України "Про виконавче провадження".

Суд зазначає, що рішенням від 16.12.2021 окрім іншого, зобов`язано Комісію щодо розгляду заяв деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, осіб, які брали участь у бойових діях на території інших держав, а також членів їх сімей, про виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення Виконавчого комітету Вінницької міської ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи з числа учасників бойових дій, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України.

В межах розгляду справи у суду були відсутні підстави для зобов`язання відповідача прийняти конкретне рішення на користь позивача.

Як повідомив представник позивача, протоколом №14 від 16.05.2023 Комісією відмовлено ОСОБА_1 у призначені грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення, як особі з інвалідністю внаслідок війни II групи на тих саме підставах, що і перед зверненням позивача за захистом до судових інстанцій, зокрема: що ОСОБА_1 не є особою, визначених у пунктах 11-14 частини другої ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального статусу".

Втім зазначеного протоколу Комісії №14 від 16.05.2023 не надає.

Як і не надає відомостей про звернення до виконавчої служби задля примусового виконання рішення суду у справі №120/2466/21-а.

Таким чином, оскільки позивачем не наведено достатніх аргументів щодо необхідності вжиття таких процесуальних заходів у вигляді встановлення судового контролю і ненадання доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, суд приходить до висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення під час можливості його примусового виконання органами державної виконавчої служби.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання судового рішення.

Керуючись ст.ст. 248, 256, 382 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю -відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Мультян Марина Бондівна