Справа № 140/3719/23
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року ЛуцькСправа № 140/3719/23

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.04.2020 №0-0304, від 16.04.2020 №0-0304, від 30.04.2020 №0-0304, від 30.04.2020 №0-0304, від 03.03.2021 №0-0304, від 03.03.2021 №0-0304.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нараховані контролюючим органом податкові зобов`язання по сплаті податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки за незавершений будівництвом виробничий корпус (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104, загальна площа 4372,6 кв м, 60% готовності) та незавершений будівництвом адміністративний корпус (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 104, загальна площа 887,7 кв м, 40% готовності) є протиправними, оскільки об`єкти незавершеного будівництва не мають статусу об`єктів нерухомого майна, а їх власник є лише здобувачем матеріалів та обладнання, які були використані в процесі їх будівництва.

Окрім того, позивач придбав об`єкти незавершеного будівництва згідно договорів купівлі-продажу об`єктів державної власності №2050, №2052 від 13.12.2018 укладених між ним та регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області. Вказаними договорами купівлі-продажу встановлений обов`язок покупця (позивача) розібрати об`єкти приватизації впродовж п`яти років у термін до 13.12.2023 (п.5.4. договорів). В актах підсумкової перевірки виконання умов договорів зазначено, що на час перевірки (10.06.2021) об`єкти незавершеного будівництва розібрано в повному обсязі (п.4 даних актів).

Таким чином, позивач, укладаючи договори купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва (об`єктів приватизації), не наділявся правом їх добудови, а мав зобов`язання щодо їх розібрання (знищення) у встановлені строки, яке було ним повністю виконане.

Окрім того, звертає увагу, що контролюючим органом за один і той самий податковий період 2019 рік щодо одного і того ж об`єкту оподаткування на одну і ту ж суму двічі винесені податкові повідомлення рішення, а саме від 16.04.2020 №0-0304, №0-0304 та від 30.04.2020 №0-0304, №0-0304, що є також протиправим та додатковою підставою для скасування усіх оскаржуваних рішень.

З наведених підстав просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 28.04.2023 за вх.№27004/23. У відзиві представник відповідача зазначила, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України, оскільки позивач на праві приватної власності володіє об`єктами нерухомого майна за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 . Щодо посилання позивача, що нібито податковим органом за один і той самий період (2019 рік) та щодо одного й того самого об`єкту оподаткування двічі винесено податкові повідомлення-рішення, повідомила про те, що податкові повідомлення-рішення від 16.04.2020 були помилково винесенні по невірному коду платежу згідно бази даних «Податковий блок», у зв`язку з цим дані податкові повідомлення-рішення були скасовані та винесені нові податкові повідомлення-рішення від 30.04.2020.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив від 14.05.2023 представник позивача підтримав доводи та аргументи викладені у позовній заяві.

Ухвалою суду від 06.06.2023 відмовлено у клопотанні представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно Витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивач ОСОБА_1 володіє на праві власності двома об`єктами нерухомого майна (незавершене будівництво), які розташовані за адресами:

- АДРЕСА_1 - незавершений будівництвом виробничий корпус (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104) (загальна площа 4372,6 кв м, 60% готовності); підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу об`єкта державної власності №2050, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області та ОСОБА_1 , посвідчений 13,12.2018 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим А.О., акт №639 передачі державного майна;

- АДРЕСА_1 - незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104) (загальна площа 887,7 кв м, 40% готовності); підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу об`єкта державної власності №2051, укладений між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області та ОСОБА_1 , посвідчений 13.12.2018 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Ануфрієвим А.О., акт №640 передачі державного майна.

16.04.2020 ГУ ДПС у Волинській області визначено позивачу податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019 -2020 роки про що прийняті наступні податкові повідомлення - рішення: від 16.04.2020 №0-0304 на суму 9260, 93 грн (код платежу 18010200); від 16.04.2020 №0-0304 на суму 45617, 15 грн (код платежу 18010200); від 03.03.2021 №0-0304 на суму 9608, 06 грн (код платежу 18010300); від 03.03.2021 №0-0304 на суму 47327, 02 грн (код платежу 18010300) (а.с.32. 33).

З відзиву представника ГУ ДПС у Волинській області вбачається, що податкові повідомлення рішення від 16.04.2020 №0-0304 та №0-0304 були помилково винесені по невірному коду платежу (18010200) згідно бази даних «Податковий блок», у зв`язку з чим дані податкові повідомлення-рішення були скасовані та винесені нові податкові повідомлення-рішення, якими визначено позивачу податкові зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019, а саме від 30.04.2020 №0-0304 на суму 9260, 93 грн (код платежу 18010300) та від 30.04.2020 №0-0304 на суму 45617, 15 грн (код платежу 18010300) (а.с.53).

Вважаючи, що належні йому на праві приватної власності об`єкти незавершеного будівництва не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України (тут і надалі в редакції від 02.04.2020 чинній на час винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.п.54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Стаття 266 ПК України регулює усі питання пов`язані з податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки

Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Згідно з п.п 266.3.1-266.3.3 п.266.3 ст.266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Крім того, відповідно до п.п.266.7.4 п.266.7 ст.266 ПК України 266.7.4. органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щокварталу у 15-денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку та справляння податку фізичними та юридичними особами, за місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.266.4.1 п.266.4 ст.266 ПК України 266.4.1 база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів;

в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно з п.п.266.5.1 п.266.5 ст.266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п.п.266.6.1 п.266.1 ст.266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України встановлено порядок обчислення суми податку, за яким обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості.

Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

У відповідності з п.п.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 п.266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Контролюючі органи за місцем проживання (реєстрації) платників податку в десятиденний строк інформують відповідні контролюючі органи за місцезнаходженням об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості про надіслані (вручені) платнику податку податкові повідомлення-рішення про сплату податку у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

В розумінні п.п. 14.1.129 п. 14.1 ст. 14 ПК України, об`єкти житлової нерухомості - будівлі, віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду, дачні та садові будинки.

Водночас, об`єкти нежитлової нерухомості, в силу приписів пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України, - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

Визначення об`єкта незавершеного будівництва в переліку об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, що закріплені підпунктами 14.1.129 і 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України, які підлягають оподаткуванню згідно із підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України відсутнє.

Відповідно до ч.2 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Верховний Суд у постановах, зокрема від 30.01.2019 в справі №454/1678/16-ц, від 12.12.2018 у справі №682/1221/16-ц, від 28.11.2018 у справі №692/1190/13-ц, неодноразово, на основі аналізу чинного законодавства та з урахуванням характерних ознак об`єкта незавершеного будівництва, вказував, що об`єкт будівництва (об`єкт незавершеного будівництва) - це нерухома річ особливого роду: її фізичне створення розпочато, однак не завершено. Щодо такої речі можливе встановлення будь-яких суб`єктивних майнових, а також зобов`язальних прав, у випадках та в порядку, визначених актами цивільного законодавства.

Крім того, Верховний Суд указує, що об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном.

Зі змісту абзацу другого частини першої статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-IV, слідує, що державна реєстрація речових прав на об`єкт незавершеного будівництва та їх обтяжень проводиться у порядку, визначеному цим Законом, з урахуванням особливостей правового статусу такого об`єкта.

Пункт 1 частини першої статті 2 вказаного Закону встановлює, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 придбав об`єкти державної власності: незавершений будівництвом виробничий корпус (60 % готовності), загальною площею 4372,6 кв м, АДРЕСА_1 та незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус (40 % готовності) загальною площа 887,7 кв м на підставі договорів купівлі-продажу об`єктів державної власності №2050, №2052 від 13.12.2018 укладених між ним та регіональним відділенням Фонду державного майна України по Сумській області (а.с.7-15).

Вказаними договорами купівлі-продажу встановлений обов`язок покупця (позивача) розібрати об`єкти приватизації впродовж п`яти років у термін до 13.12.2023 (п.5.4. договорів).

В актах № №14,15 від 10.06.2021 підсумкової перевірки виконання умов договорів купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва: виробничого корпусу та адміністративно-побутового корпусу за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 відповідно зазначено, що на час перевірки (10.06.2021) об`єкти розібрано в повному обсязі (п.4 даних актів) (а.с 23-28).

Той факт, що спірні приміщення є об`єктами незавершеного будівництва не заперечуються відповідачем.

Інформацією, яка міститься у витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованих від 29.12.2018 №№ 151656920, 151657960 також підтверджено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить незавершений будівництвом виробничий корпус об`єкту нежитлової нерухомості (60 % готовності) загальною площею 4372, 6 кв м за адресою АДРЕСА_1 та незавершений будівництвом адміністративно-побутовий корпус (40 % готовності) загальною площею 887,7 кв м за адресою АДРЕСА_1 (а.с.5, 6)

За наведених обставин, а також ураховуючи те, що у п. 266.2 ст. 266 ПК України не визначено, що об`єкти незавершеного будівництва відносяться до об`єктів оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 30.04.2020 №0-0304, від 30.04.2020 №0-0304, від 03.03.2021 №0-0304, від 03.03.2021 №0-0304, якими ОСОБА_1 визначені суми податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2019-2020 роки є протиправними та підлягають скасуванню.

Водночас як вбачається з відзиву представника ГУ ДПС у Волинській області податкові повідомлення-рішення від 16.04.2020 №0-0304 та №0-0304 були самостійно скасовані контролюючим органом як помилково винесені.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з заявлених позовних вимог, положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду докази, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірність прийнятих рішень, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1666, 91 грн, що підтверджується відповідними квитанціями від 02.03.2023 та від 30.03.2023 (а.с. 4, 51).

Враховуючи висновки суду про задоволення позовних вимог, суд зазначає про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесених витрат зі сплати судового збору в розмірі 1666, 91 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 255, 257, 262, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області від 30 квітня 2020 року №0-0304, від 30 квітня 2020 року №0-0304, від 03 березня 2021 року №0-0304, від 03 березня 2021 року №0-0304.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1666, 91 грн (одна тисяча шістсот шістдесят шість гривень 91 копійка).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Головне управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, буд. 4, ).

Суддя Т.М. Димарчук