Справа № 203/280/23
Суддя: Томаш В. І.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 203/280/23
Номер провадження 2-а/184/5/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

представник позивача Воротилін Є.М.,

розглянувши в порядку розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ з врахуванням вимог спрощеного позовного провадження цивільну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача поліцейського першого взводу, другої роти, четвертого батальйону УПП в Дніпропетровській області Мажарайського Дмитра Сергійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в Орджонікідзевський міський суд з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 06 січня 2022 року поліцейським першого взводу, другої роти, четвертого батальйону УПП в Дніпропетровській області Мажаровським Дмитром Сергійовичем відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАБ №717280 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 06.01.2023 приблизно о 03:28 год., знаходячись біля будинку №17 по вул. Ульянова, керуючи автомобілем «Кіа Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 не увімкнув покажчик повороту перед початком руху, чим порушив п.п. 9.2.а ПДР України. Під час спілкування з працівником поліції ОСОБА_1 зауважив, що вищевказаним транспортним засобом не керував, перебував на пасажирському сидінні, також під час розгляду справи прохав надати докази вчинення ним адміністративного правопорушення, на що йому фактично було відмовлено. Таким чином, оскільки оскаржуваною вимогою порушуються права і свободи позивача, він звернувся до суду із вказаним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та проси вїх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не з`явився, надав письмові пояснення, згідно яких у задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити в повному обсязі та просить провести слухання справи за його відсутності. Так, зауважує на тому, що оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам, встановленим п. 5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р. Виявивши транспортний засіб, в діях водія якого містяться ознаки порушення вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, а саме порушення п. 9.2. «а» Правил дорожнього руху України, за вчинення якого ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у вигляді штрафу, враховуючи той факт, що така дія була скоєна водієм в присутності поліцейського і останній бачив її вчинення на власні очі, останнім було прийнято рішення про зупинку такого транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», та в подальшому розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, щодо водія такого транспортного засобу, яким виявився позивач. Поліцейський розглянув справу про адміністративне правопорушення, вчинене позивачем, з дотриманням всіх вимог чинного законодавства. Після виявлення факту порушення вимог правил дорожнього руху України та зупинки транспортного засобу поліцейським було встановлено особу правопорушника, ступінь його вини, позивачу були роз`яснені його права, якими користується особа, що тягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи. Жодних переконливих доводів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Тож, пояснення позивача, викладені ним в позовній заяві, о відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення є лише спробою уникнути встановленої законом відповідальності, що є неприпустимим. Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, підтверджується показаннями поліцейських, які безпосередньо бачили факт порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України і є особами, незацікавленими в результатах розгляду справи про адміністративне правопорушення, віднесеному до їх компетенції, та у встановлений законодавством спосіб відреагували на виявлене порушення.

Дослідивши усі докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Вчинення правопорушення, за яке особу може бути притягнуто до адміністративної відповідальності має бути підтверджено доказами, з яких будуть вбачатися достовірні обставини, які мають значення для вирішення справи.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається достатніх належних доказів, які б у своїй сукупності могли надати можливість перевірити та підтвердити обставини за фактом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Судом встановлено, що 06 січня 2022 року поліцейським першого взводу, другої роти, четвертого батальйону УПП в Дніпропетровській області Мажаровським Дмитром Сергійовичем відносно ОСОБА_1 було винесено постанову серії БАБ №717280 про накладення адміністративного стягнення в розмірі 510 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за ч.2 ст.122 КУпАП. Відповідно до вказаної постанови, ОСОБА_1 06.01.2023 приблизно о 03:28 год., знаходячись біля будинку №17 по вул. Ульянова, керуючи автомобілем «Кіа Sportage» д.н.з. НОМЕР_1 не увімкнув покажчик повороту перед початком руху, чим порушив п.п. 9.2.а ПДР України.

Верховний Суд від 30 травня 2018 року у справі № 175/1982/16-а (2а/175/10/16) зазначив, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами; у постанові КАС ВС від 19 лютого 2020 року справа № 204/8036/16-а було встановлено, що виключно водій, а не особа, яка сидить за кермом, підлягає відповідальності за порушення Правил дорожнього руху.

Згідно практики ЄСПЛ та відповідно до правових висновків Верховного Суду, суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка є викладом обставин складу адміністративного правопорушення, що ставиться у вину особі, винуватість якої у скоєнні правопорушення має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки суд, діючи таким чином, порушує вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, перебираючи на себе функції прокурора та позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

За змістом положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частинами першою-третьою, п`ятою-шостою статті 121, статтями 121- 1, 121-2, частинами першою-третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1-126) тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Притягненню особи до адміністративної відповідальності обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Як вбачається із матеріалів справи, в останніх відсутні докази керування ОСОБА_1 автомобілем, як і відсутні докази того, що ОСОБА_1 порушив п.9.2 ПДР України.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Представником третьої особи направлено до суду три відео файли з нібито фіксуванням вчиненого правопорушення, однак вони не підлягають відображенню, що не може бути належним та допустимим доказом фіксування адміністративного правопорушення.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до вимог ст.62 Конституції України в Україні діє презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до приписів ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У свою чергу, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У відповідності до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі викладеного, зважаючи на те, що оскаржувана постанова прийнята без всебічного, повного і об`єктивного дослідження усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 19, 20, 72-77, 241-247, 286, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача поліцейського першого взводу, другої роти, четвертого батальйону УПП в Дніпропетровській області Мажарайського Дмитра Сергійовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії БАБ №717280 складену 06.01.2022р. поліцейським першого взводу, другої роти, четвертого батальйону УПП в Дніпропетровській області Мажаровським Дмитром Сергійовичем про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 510 гривень, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за ч.2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 - закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 05.06.2023р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш