Справа № 400/2720/22
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 р. № 400/2720/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачів:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ,

про:визнання незаконними рішення від 10.02.2022 № 2-0 та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

« 1. Визнати незаконними рішення щодо видання Наказу № 2-0 Голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.02.2022 року про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області;

2. Зобов`язати відповідачів Головне управління ДПС у Миколаївській області (як відокремленого підрозділу ДПС, ) та Державну податкову службу України поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління електронних сервісів Головного Управління ДПС у Миколаївській області утвореного на правах відокремленого підрозділу ДПС України () з 03.04.2021 року, так як чисельність штату не зменшилась;

3. Зобов`язати відповідачів виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 03.04.2021 року по дату винесення рішення по справі із розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 1385,81 грн., що визначено у довідці Головного Управління ДПС у Миколаївській області від 08.10.2021 року № 81/14-29-10-02-08 (копія довідки додається);

4. Притягнути до відповідальності службових осіб згідно із статтею 382 Кримінального кодексу України за умисне невиконання та свідоме перешкоджання виконанню судового Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 року по справі 400/3286/21.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору».

Відповідачами у позові ОСОБА_1 вказала «Головне управління ДПС у Миколаївській області утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України» () та Державну податкову службу України, як третю особу без самостійних вимог Головне управління ДПС України ().

Ухвалою від 10.05.2022 (т. 1, арк. 39-40) суд поновив ОСОБА_1 строк звернення до адміністративного суду; відкрив провадження у справі; постановив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження; призначив судове засідання на 09.06.2022; встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи; встановив відповідачу Головному управлінню ДПС у Миколаївській області строк для подання всіх документів, та підставі та з урахуванням яких був виданий оскаржений наказ.

31.05.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву Головного управління ДПС у Миколаївській області (), в якому відповідач висловив заперечення проти позову (т. 1, арк. 42-53).

До відзиву були додані пояснення Головного управління ДПС у Миколаївській області (), в яких третя особа просила у задоволенні позову відмовити (т. 1, арк. 54-61).

09.06.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву Державної податкової служби України (т. 1, арк. 85-95), в якому відповідач висловив заперечення проти позову та заявив про залучення в якості співвідповідача Головного управління ДПС у Миколаївській області ().

Розгляд справи 09.06.2022 було відкладено на 23.06.2022.

15.06.2022 позивач подала «позовну заяву в новій редакції» - фактично, заяву про зміну предмету позову (т. 1, арк. 118-128а).

Згідно з цією заявою, ОСОБА_1 просила:

« 1. Визнати незаконними рішення щодо видання Наказу № 2-0 Голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.02.2022 року про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області.

2. Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області з 03.04.2021 року.

3. Стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 заробітну плату за весь час вимушеного прогулу з 03.04.2021 року по дату винесення рішення.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору».

Відповідачами за цими вимогами ОСОБА_1 вказала «Головне управління ДПС у Миколаївській області утворене на правах відокремленого підрозділу ДПС України» (), далі Управління 1 або відповідач 1, та Головне управління ДПС у Миколаївській області (), далі Управління 2 або відповідач 2.

23.06.2022 судове засідання не відбулося через загрозу безпечному його проведенню (загрозу ракетних ударів, оголошення повітряної тривоги), про що зазначено в ухвалі від 30.06.2022 (т. 1, арк. 178-180).

29.06.2022 до суду надійшов відзив відповідача 1 на позовну заяву (т. 1, арк. 131-142) із запереченнями проти позову.

До відзиву був доданий відзив відповідача 2 на позовну заяву (т. 1, арк. 145-153).

Згідно з ухвалою від 30.06.2022 (з урахуванням виправлень, що були внесені ухвалою від 20.12.2022, т. 2, арк. 8-9), суд: позовну заяву в новій редакції прийняв до розгляду; замінив відповідача Державну податкову службу України на Головне управління ДПС у Миколаївській області (); ухвалив розглядати справу спочатку; встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи; призначив судове засідання на 02.08.2022.

Правом подати відповіді на відзиви позивач не скористалася.

07.07.2022 до суду надійшло клопотання відповідача 1 про зупинення провадження у справі (т. 1, арк. 187-189).

Ухвалою від 08.07.2022 (т. 1, арк. 196-197) суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 400/3286/21.

05.10.2022 позивач подала клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження (т. 1, арк. 203).

05.10.2022 позивач подала «заяву про надання позовної заяви в новій редакції» (т. 1, арк. 204-222).

Ухвалою від 19.10.2022 (т. 1, арк. 223-224) суд повернув позивачу вказану заяву без розгляду.

Ухвалою від 19.10.2022 (т. 1, арк. 235-236) суд поновив провадження у справі і призначив її розгляд на 22.11.2022.

Телефонограмою від 21.11.2022 (т. 1, арк. 246) сторони були повідомлені про те, що засідання 22.11.2022 не відбудеться.

Ухвалою від 29.11.2022 (т. 1, арк. 247-248) суд призначив дату засідання 15.12.2022 та установив участь представників сторін в режимі відеоконференції.

14.12.2022 представник відповідача 1 подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження (т. 2, арк. 1-2).

Ухвалою від 22.12.2022 (т. 2, арк. 14-15) суд витребував у відповідача 1 копії сторінок трудової книжки позивача, інформацію щодо нарахованої та виплаченої позивачу заробітної плати за період з 25.11.2022 по 21.09.2022. Інформацію відповідач 1 мав підтвердити документально, а у тому випадку, якщо заробітну плату не було нараховано, - відповідач 1 мав навести відповідне правове та фактичне обґрунтування.

11.01.2023 до суду надійшла заява відповідача 1 «про виконання ухвали суду» з додатками (т. 2, арк. 18-41).

На підставі частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу в порядку письмового провадження.

Як встановлено судом, до 02.04.2021 ОСОБА_1 працювала на посаді начальника управління електронних сервісів Управління 2.

02.04.2021 голова комісії з ліквідації Управління 2 видав наказ № 65-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 02 квітня 2021 року» (далі Наказ № 65-о, т. 2, арк. 39).

Згідно з преамбулою Наказу № 65-о, звільнення ОСОБА_1 відбулося «… у зв`язку із ліквідацією Головного управління ДПС у Миколаївській області як юридичної особи публічного права, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби», наказу ДПС від 08.10.2020 № 556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС», пункту 11 частини першої … статті 87 Закону України «Про державну службу» …».

Відповідно до пункту 11 частини першої статті 87 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу», підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є ліквідація державного органу.

Вважаючи звільнення незаконним, ОСОБА_1 звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом. Цей позов був предметом розгляду у справі № 400/3286/21.

Рішенням від 24.11.2021 у справі № 400/3286/21 Миколаївський окружний адміністративний суд:

визнав протиправним та скасував Наказ № 65-о;

поновив ОСОБА_1 на посаді начальника управління електронних сервісів Управління 2 з 02.04.2021;

стягнув з Управління 2 на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 02.04.2021 по 24.11.2021 в сумі 57 392,23 грн.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та в частині стягнення на користь позивача середнього заробітку за один місяць (8 314,86 грн) підлягало негайному виконанню.

01.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ДПС у Миколаївській області (не зазначено, до якого саме Управління 1 чи Управління 2) із заявою, що містила прохання допустити її до роботи (т. 1, арк. 20).

28.12.2021 голова комісії з ліквідації Управління 2 видав наказ № 85-о «Про виконання постанови суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 » (далі Наказ № 85-о, т. 1, арк. 22). Наказом № 85-о був скасований Наказ № 65-о, а ОСОБА_1 була поновлена на посаді начальника управління електронних сервісів Управління 2.

Про факт видання, про зміст Наказу № 85-о, а також про необхідність прибути (з трудовою книжкою) до Управління 2 і приступити до роботи позивач була повідомлена листом від 28.12.2021 (т. 1, арк. 21).

28.12.2021 ОСОБА_1 звернулася до Головного управління ДПС у Миколаївській області (не зазначено, до якого саме Управління 1 чи Управління 2) із заявою (т. 1, арк. 23), в якій зазначила, що підставою для видання Наказу № 85-о вказана постанова суду, в той час як 24.11.2021 суд ухвалив рішення; у Наказі № 85-о не зазначено, що датою поновлення на посаді є 02.04.2021; на думку позивача, виходячи зі змісту рішення суду, ОСОБА_1 має бути поновлена на посаді в Управлінні 1 (оскільки суд встановив, що відбулася реорганізація, а не ліквідація державного органу); у Наказі № 85-о відсутня інформація про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та інформація про посадовий оклад позивача. ОСОБА_1 просила надати їй копії документів, якими затверджено посаду начальника управління електронних сервісів Управління 2, а також повідомила, що «… після усунення невідповідностей у наказі … я готова прибути до ГУ ДПС у Миколаївській області з трудовою книжкою та приступити до роботі на посаді начальника управління електронних сервісів та зразково виконувати обов`язки згідно посадової інструкції …».

06.01.2022 голова комісії з ліквідації Управління 2 видав наказ № 1-о, яким вніс зміни до Наказу № 85-о: замінив слово «постанова» у відповідних відмінках на слово «рішення» у відповідних відмінках (т. 1, арк. 24, 25). Позивач з цим наказом не погодилася, подала заперечення (т. 1, арк. 26, 27).

Листом від 27.01.2022 № Г/41/14-29-11-01-05/ДПС ліквід (т. 1, арк. 28) заступник голови комісії з ліквідації Управління 2 повідомив ОСОБА_1 про виплату їй у грудні 2021 року середнього заробітку в сумі 8 314,86 грн, а також про те, що позивача було поновлено на посаді начальника управління електронних сервісів Управління 2. Позивачу було вказано на необхідність приступити до роботи або повідомити про поважні причини відсутності.

Згідно з викладеним у позові, 10.01.2022 позивачу було надано попередження про наступне звільнення (за підписом голови комісії з ліквідації Управління 2). ОСОБА_1 це попередження не підписала з мотивів, що викладені у тексті попередження (т. 1, арк. 29). 10.01.2022 члени комісії з ліквідації Управління 2 склали «Акт відмови від отримання попередження про майбутнє звільнення ОСОБА_1 , начальника управління електронних сервісів ГУ ДПС у Миколаївській області» (т. 1, арк. 30). Підпис позивача на цьому акті датована 10.02.2022.

10.02.2022 голова комісії з ліквідації Управління 2 видав наказ № 2-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 » (далі Наказ № 2-о, т. 1, арк. 17).

У пункті 1 Наказу № 2-о вказано: «Припинити державну службу за ініціативою суб`єкта призначення та звільнити ОСОБА_1 з посади начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області 10 лютого 2022 року у зв`язку із ліквідацією Головного управління ДПС у Миколаївській області як юридичної особи публічного права, відповідно до пункту 11 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу»».

Підставою для видання Наказу № 2-о голова комісії з ліквідації Управління 2 зазначив: попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 10.01.2022, акт відмови від отримання попередження про наступне звільнення ОСОБА_1 від 10.02.2022, частину четверту статті 87 Закону України «Про державну службу», постанову Кабінету Міністрів України від 20.09.2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби».

13.07.2022 П`ятий апеляційний адміністративний суд, за результатами розгляду апеляційних скарг ОСОБА_1 і Головного управління ДПС у Миколаївській області, ухвалив постанову у справі № 400/3286/21 (т. 1, арк. 229-234), якою:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково;

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишив без задоволення;

рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 змінив в частині зобов`язань відповідачів, а саме - поновив ОСОБА_1 на посаді начальника управління електронних сервісів Управління 1 з 05.04.2021; стягнув з Управління 1 на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 05.04.2021 по 24.11.2021 у сумі 220 343,79 грн;

в іншій частині судове рішення залишив без змін.

Суд апеляційної інстанції зауважив, що 02.04.2021, згідно з Наказом № 65-о, було останнім робочим днем ОСОБА_1 , тому поновлення (в зв`язку із визнанням протиправним та скасуванням Наказу № 65-о) позивача на посаді має відбутися з 05.04.2021 (з урахуванням того, що 03.04.2021 та 04.04.2021 вихідні дні).

Ухвалою від 14.09.2022 П`ятий апеляційний адміністративний суд відмовив у задоволенні заяви Головного управління ДПС у Миколаївській області про роз`яснення постанови від 13.07.2022 у справі № 400/3286/21.

22.09.2022 в.о. начальника Управління 1, з посиланням на постанову від 13.07.2022 та ухвалу від 14.09.2022 П`ятого апеляційного адміністративного суду у справі № 400/3286/21, видав наказ № 193-о «Про виконання постанови суду та поновлення на посаді ОСОБА_1 » (далі Наказ № 193-о, т. 1, арк. 220).

Пунктом 1 Наказу № 193-о було скасовано Наказ № 65-о; пунктом 2 Наказу № 193-о ОСОБА_1 було поновлено на посаді начальника управління електронних сервісів Управління 1 з 05.04.2021.

Отже, ОСОБА_1 було поновлено на роботі 22.09.2022.

У трудовій книжці позивача (т. 2, арк. 20-33) наявні записи:

№ 43 від 02.04.2021 про звільнення ОСОБА_1 на підставі Наказу № 65-0;

№ 44 від 22.09.2022 «Запис за № 43 недійсний. Поновлено на посаді начальника управління електронних сервісів». Підстава Наказ № 193-о.

№ 45 від 19.10.2022 про переведення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу перевірок платників основних галузей економіки, у сфері матеріального виробництва, торгівлі та послуг управління податкового аудиту у зв`язку зі змінами організаційної структури та штатного розпису.

Записів про Наказ № 2-о, правомірність якого оскаржує ОСОБА_1 у цій справі, трудова книжка позивача не містить, тому суд дійшов висновку, що він не був реалізований.

Ухвалою від 06.06.2023 суд закрив провадження у справі в частині позовних вимог про поновлення ОСОБА_1 на посаді начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області з 03.04.2021 та про стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 заробітної плати за весь час вимушеного прогулу з 05.04.2021 по 24.11.2021.

Відповідно, предметом розгляду у цій справі є вимога, пов`язана з незгодою позивача з Наказом № 2-о, та вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі - з 25.11.2021 (наступний день після рішення Миколаївського окружного адміністративного суду у справі № 400/3286/21) до 21.09.2022 (день, що передував дню видання Наказу № 193-о).

На обґрунтування позовної вимоги про «визнання незаконними рішення щодо видання Наказу № 2-0 Голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Миколаївській області від 10.02.2022 року про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади начальника управління електронних сервісів Головного управління ДПС у Миколаївській області» позивач, зокрема, зазначила, що рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі № 400/3286/21 було встановлено, що мала місце не ліквідація, а реорганізація державного органу (Управління 2), і повноваження Управління 2 перейшли до Управління 1. За такого, звільнення ОСОБА_1 на підставі пункту 11 частини першої статті 87 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі Закон № 889) є незаконним.

Також ОСОБА_1 зауважила, що, відповідно до абзацу першого частини третьої статті 87 Закону № 889, суб`єкт призначення або керівник державної служби попереджає державного службовця про наступне звільнення на підставі пунктів 1 та 11 частини першої цієї статті у письмовій формі не пізніше ніж за 30 календарних днів. Цей обов`язок відповідач 2 не виконав і не міг виконати з огляду на те, що фактичне поновлення ОСОБА_1 на роботі (на підставі рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 № 400/3286/21) не відбулося.

Відповідач 1 у відзиві, зокрема, вказав, що з метою забезпечення виконання пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 893 «Деякі питання територіальних органів Державної податкової служби» (далі Постанова № 893) Державна податкова служба України 08.10.2020 видала наказ № 556 «Про ліквідацію територіальних органів ДПС», а Головне управління ДПС у Миколаївській області (Управління 2) 12.10.2020 видало наказ № 1613 «Про ліквідацію ГУ ДПС у Миколаївській області». Управління 2 перебуває у процесі ліквідації. 30.09.2020 Державна податкова служба України видала наказ № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», відповідно до якого було утворено, у тому числі, Управління 1. 24.12.2020 Державна податкова служба України видала наказ № 755 «Про початок забезпечення здійснення територіальними органами ДПС повноважень та функцій». Згідно з цим наказом, з 01.01.2021 розпочалося здійснення територіальними органами ДПС, утвореними як відокремлені підрозділи згідно з наказом ДПС від 30.09.2020 № 529 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби», повноважень та функцій територіальних органів ДПС, що ліквідуються відповідно до пункту 1 Постанови № 893. З урахуванням цього, з 01.01.2021 відбулося фактичне (компетенційне) адміністративне правонаступництво, оскільки саме норми адміністративного права врегулювали умови та порядок передання компетенції від ліквідованого територіального органу ДПС як юридичної особи публічного права (Управління 2) до територіального органу ДПС як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (Управління 1).

Управління 1 зазначило, що, відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 Закону № 889, державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійних компетентностей може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу: на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті) за рішенням суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та суб`єкта призначення або керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець. Прийняття таких рішень, як зауважив відповідач 1, є правом, а не обов`язком відповідних суб`єктів призначення (керівників державної служби).

Відповідач 1 вказав, що вимога Закону № 889 (частина третя статті 87) щодо завчасного письмового попередження ОСОБА_1 про звільнення була дотримана.

Зміст відзиву відповідача 2 у цій частині збігається за змістом відзиву відповідача 1.

При вирішення питання щодо правомірності Наказу № 2-о суд виходив з такого.

Правовою підставою для припинення державної служби позивачем та її звільнення у Наказі № 2-о вказаний пункт 11 частини першої статті 87 Закону № 889 ліквідація державного органу.

Відповідно до частин першої та другої статті 211 Закону України від 17.03.2011 № 3166-VI «Про центральні органи виконавчої влади», територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, можуть утворюватися в межах граничної чисельності державних службовців та працівників відповідного центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на утримання центрального органу виконавчої влади, ліквідовуватися, реорганізовуватися керівником відповідного центрального органу виконавчої влади як відокремлені підрозділи центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність такого центрального органу виконавчої влади.

Територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, визначені частиною першою цієї статті, утворюються без статусу юридичної особи та є органами державної влади, можуть мати окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України.

Відповідно до Постанови № 893, Кабінет Міністрів України ухвалив рішення про ліквідацію як юридичних осіб публічного права територіальних органів Державної податкової служби (у тому числі й Управління 2) та встановив, що права та обов`язки територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, переходять Державній податковій службі та її територіальним органам у межах, визначених положеннями про Державну податкову службу та її територіальні органи. Пунктом 3 Постанови № 893 Державна податкова служба була зобов`язана забезпечити: утворення комісій з ліквідації територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються; здійснення заходів щодо ліквідації територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються; утворення територіальних органів Державної податкової служби відповідно до статті 211 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади»; передачу майна територіальних органів Державної податкової служби, що ліквідуються, територіальним органам Державної податкової служби, що будуть утворені.

Виходячи зі змісту статті 104 Цивільного кодексу України, ліквідація юридичних осіб здійснюється без переходу прав i обов`язків особи, що ліквідується, до інших осіб, тобто без правонаступництва.

У пункті 1 затвердженого наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 № 643 «Положення про Головне управління ДПС у Миколаївській області» вказано, що Головне управління ДПС у Миколаївській області (далі ГУ ДПС) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби (далі ДПС). ГУ ДПС забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Миколаївської області. ГУ ДПС є правонаступником майна, прав та обов`язків Головного управління ДПС у Миколаївській області ().

Як зазначено у пункті 3 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.10.2011 № 1074 «Порядку здійснення заходів, пов`язаних з утворенням, реорганізацією або ліквідацією міністерств, інших центральних органів виконавчої влади», підставою для пропозиції про ліквідацію органу виконавчої влади є обґрунтування щодо доцільності відмови держави від виконання завдань та функцій такого органу або передачі їх іншим органам влади.

Держава не відмовилася від виконання завдань та функцій, що їх виконували територіальні органи Державної податкової служби (юридичні особи) та не передала ці завдання та функції іншим органам влади.

Ліквідація як юридичної особи Управління 2 (створений як юридична особа публічного права територіальний орган центрального органу виконавчої влади) і утворення Управління 1 (територіальний орган центрального органу виконавчої влади без статусу юридичної особи), передача прав та обов`язків Управління 2 до Управління 1, наявність прямих норм про те, що Управління 1 є правонаступником Управління 2 - свідчать про відсутність такого юридичного факту, як «ліквідація державного органу».

За таких обставин, у відповідача 2 не було законних підстав для видання Наказу № 2-о.

Крім того, як вказано вище, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.11.2011 у справі № 400/3286/21 про поновлення позивача на посаді не було виконано, відомостей про те, що у січні 2022 року (акт відмови від отримання попередження про наступне звільнення) або у лютому 2022 року (Наказ № 2-о) ОСОБА_1 виконувала обов`язки державного службовця за відповідною посадою та отримувала заробітну плату, документи справи не містять.

З урахуванням суті позовних вимог ОСОБА_1 , а також положень частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку, що задоволення позову в цій частині має відбуватися шляхом визнання протиправним та скасування Наказу № 2-о, а не шляхом «визнання незаконними рішення щодо видання Наказу № 2-0 …».

У статті 236 («Оплата вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника») Кодексу законів про працю України вказано, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Відповідно до висновків П`ятого апеляційного адміністративного суду, рішення Миколаївського окружного адміністративного суду про поновлення ОСОБА_1 на роботі, а також про стягнення на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу з 05.04.2021 по 24.11.2021 мало виконувати Управління 1.

У заяві (т. 2, арк. 18-19) представник Управління 1 повідомив, що «… за період з 25.11.2021 по 21.09.2022 заробітна плата ОСОБА_1 не нараховувалась у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 у зазначений період не знаходилась у трудових відносинах з Головним управлінням ДПС у Миколаївській області (ЄДРПОУ ВП 44104027) …».

З урахуванням цього, суд дійшов висновку, що затримку виконання рішення суду допустив відповідач 1, тому Управління 1 має виплатити ОСОБА_1 середній заробіток, про який вказано у статті 236 Кодексу законів про працю України.

У відзиві (т. 1, арк. 131-142) Управління 1, заперечуючи проти позову в частині стягнення середнього заробітку, зазначило, зокрема, таке: «… Також за доцільне є встановлення факту перебування Позивача на обліку в центрах зайнятості Миколаївської області в статусі безробітної та чи здійснюється (та в яких розмірах) їй виплата допомоги по безробіттю відповідно до статті 22 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», оскільки даний факт прямо впливає на визначення судом розміру виплат заробітної плати за час вимушеного прогулу. Так відповідно до абзацу 2 пункту 32 Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час …».

З цього приводу суд зазначив, що до вирішення питання про врахування певних висновків, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України, необхідно визначити, чи наявні у справі відповідні фактичні обставини, щодо яких можливо застосувати такі висновки. Управління 1 доказів на підтвердження цих обставин (отримання ОСОБА_1 допомоги по безробіттю в період з 25.11.2021 до 21.09.2022) не подало; згідно із записами у трудовій книжці, ОСОБА_1 отримувала допомогу по безробіттю в інший період з 03.05.2021 до 03.09.2021.

Відповідачі не подали доказів того, що ОСОБА_1 у період з 25.11.2021 до 21.09.2021 отримувала заробітну плату в Управлінні 2

Обчислена відповідно до норм затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 , згідно з довідкою Управління 2 від 08.10.2021 № 81/14-29-10-02-08 (т. 1, арк. 31), складає 1 385,81 грн.

Кількість днів вимушеного прогулу - робочих днів у періоді 25.11.2021 21.09.2022 211 (листопад 2021 року 3, грудень 2021 року 22, січень 2022 року 19, лютий 2022 року 20, березень 2022 року 23, квітень 2022 року 21, травень 2022 року 22, червень 2022 року 22, липень 2022 року 21, серпень 2022 року 23, вересень 2022 року 15).

Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу дорівнює 292 405,91 грн, в тому числі за період з 25.11.2021 по 24.12.2021 29 102,01 грн (за 21 робочий день).

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення в частині присудження виплати заробітної плати у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць виконуються негайно.

Судові витрати у справі становить судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ голови комісії з ліквідації Головного управління ДПС у Миколаївській області» від 10.02.2022 № 2-о «Про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 ».

Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток, без утримання податків та обов`язкових зборів, за час вимушеного прогулу, спричиненого затримкою виконання рішення про поновлення на роботі працівника, з 25.11.2021 до 24.12.2021 в сумі 29 102,01 (двадцять дев`ять тисяч сто дві гривні одна копійка).

Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) середній заробіток, без утримання податків та обов`язкових зборів, за час вимушеного прогулу, спричиненого затримкою виконання рішення про поновлення на роботі працівника, з 25.12.2021 до 21.09.2022 в сумі 263 303,90 грн (двісті шістдесят три тисячі триста три гривні дев`яносто копійок).

Рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 29 102,01 грн (двадцять дев`ять тисяч сто дві гривні одна копійка) у межах загальної суми стягнення 292 405,91 грн (двісті дев`яносто дві тисячі чотириста п`ять гривень дев`яносто одна копійка) підлягає негайному виконанню.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код: 44104027) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна