Справа № 307/1633/23
Суддя: Чопик В. В.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1633/23
Провадження № 2-а/307/14/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Чопик В.В., при секретарі Гламазда О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ГУНП у Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до ГУНП у Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що постановою серії БАД № 742950 від 05.02.2023 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення вказаних адміністративних правопорушень є незаконним, неправомірним, необґрунтованим, відповідна постанова підлягає скасуванню, оскільки правил дорожнього руху він не порушував. Про існування даної постанови він дізнався тільки після виклику його до ДВС в Тячівському районі. На його прохання, від державного виконавця він зміг отримати копію даної постанови. Ознайомившись, зі змістом даної постанови він зрозумів, що його притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 121-3, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1190 грн., однак, яке правопорушення в чому воно заклечається він прочитати в постанові не зміг. Не заперечує, що 05.02.2023 близько 18 год., його, коли він їхав на власному автомобілі в с. Ганичі, зупинили працівники поліції, з якими вони поспілкувалися на підвищених тонах, так як працівник, який його зупинив не представився, не пояснив причини зупинки, а потім почав виясняти чи є він військовозобов`язаний. Потім почав вимагати проїхати з ним до військкомату. На що він відповів, що то робота не поліції. Вони посперечалися і він поїхав. Ніяких процесуальних документів в той час не складалось. Хоча в постанові зазначено, що вона складалась через 5 хвилин після зупинки.

Тому просить суд поновити строк на оскарження, визнати дії інспектора Тячівського ВПП ВПД № 1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Лавришин В.В. неправомірними, та скасувати постанову БАД № 742950 від 05.02.2023, та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 2 травня 2023 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду в спрощеному порядку без виклику сторін.

Представник відповідача ГУНП в Закарпатській області надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржувана постанова складена відповідачем у відповідності до норм КУпАП, Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього рух, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 №1395. Інспектором Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції Лавришиним В.В. безпосередньо було виявлено правопорушення, вчиненні позивачем, внаслідок чого було складено оскаржувану постанову.

Тому просять відмовити в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ГУНП в Закарпатській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, проводити розгляд справи по суті, на підставі наявних доказів та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

В судовому засіданні судом встановлено, що постановою серії БАД №742950 від 05.02.2023 р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.121-3, ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 1190 гривень.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно ст.. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст..ст.121, 126 КУпАП.

Згідно зі ст. 280 КУпАП посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

А згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 цієї ж статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду відповідачем не подано жодних доказів в обґрунтування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, при цьому з доводів позовної заяви вбачається, що позивач зазначеного у оскаржуваній постанові правопорушення не вчиняв, вимоги Правил дорожнього руху не порушував, тому підстави для накладення адміністративного стягнення були відсутні.

Відповідачем під час розгляду справи жодним належним доказом не підтверджено факту вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові правопорушення, тому суд вважає, що всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України відповідач не довів правомірності своїх дій.

Доводи позивача, про не порушення правил дорожнього руху, відповідачем не спростовані, будь-які підтвердження порушення ним правил дорожнього руху (фото фіксація, покази свідків) суду не подані.

В матеріалах справи відсутні дані, які б спростовували доводи позову про недотримання при винесення оскаржуваної постанови приписів ст.ст. 7, 245 КУпАП, чим порушено законні права позивача.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).

Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких обставин, факт вчинення позивачем правопорушення, передбачених за ст..ст. 121, 126 КУпАП, суд вважає недоведеним.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки наявні у матеріалах справи докази вказують на відсутність підстав про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог ПДР України, що свідчить про відсутність відповідного складу правопорушення в діях позивача, суд вважає необхідним скасувати оскаржувану постанову.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню .

Керуючись ст.ст. 2, 5, 19, 77, 241-246, 295 КАС України, ст.ст. 19, 55 Конституції України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити строк на оскарження

Позов задовольнити частково.

Постанову інспектора Тячівського ВПП ВПД № 1 Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області Лавришин В.В., серії БАД № 742950 від 05.02.2023 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 1190,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121-3 та ч. 2 ст. 122 КУпАП скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (88000, Закарпатська обл., місто Ужгород, вулиця Ракоці, 13, ЄДРПОУ: 40108913) на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат в сумі 536,80 грн.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади в Україні за адресою: http://court.gov.ua/sud0711/.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ГУНП України у Закарпатській області, місце розташування м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, Закарпатській області.

Суддя: В.В. Чопик