Справа № 240/5736/22
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/5736/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Семенюк М.М.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

07 червня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Житомирського військового інституту ім.С.П.Корольова Міністерства Оборони України на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у справі за адміністративним позовом Житомирського військового інституту ім.С.П.Корольова Міністерства Оборони України до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Житомирський військовий інститут ім.С.П.Корольова Міністерства Оборони України звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів в рахунок витрат пов`язаних з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі в розмірі 435685,50 грн.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Апелянт вважає, що оскільки позивач під час підписання контракту знав про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту, відповідач на даний час не відшкодував кошти, які витрачені на його утримання.

Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити скаргу позивача без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що 14.09.2019 між Міністерством оборони України в особі начальника Житомирського військового інституту ім.С.П.Корольова та молодшим сержантом військової служби за контрактом ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу, відповідно до якого відповідач зобов`язувався сумлінно виконувати вимоги статутів ЗС України, накази командирів та відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби після закінчення вищого навчального закладу.

Згідно наказу начальника Житомирського військового інституту ім.С.П.Корольова від 21.01.2022 № 3-К, "з молодшим сержантом за контрактом ОСОБА_1 , курсантом ..., розірвати контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого навчального закладу, відрахувати з числа курсантів у зв`язку із розірванням контракту та звільнити з військової служби у запас за підпунктом "д" (через службову невідповідність)".

Як вбачається з розрахунку відшкодування витрат на утриманням у вищому навчальному закладі курсанта ОСОБА_1 , довідки Житомирського військового інституту ім.С.П.Корольова від 15.02.2022 №519/1, відповідачем не відшкодовані витрати, пов`язані з його утриманні у відповідача.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дострокове розірвання контракту з позивачем мало місце не з підстав небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, а через службову невідповідність (підпункт "д" пункт 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII). Таким чином, враховуючи, що контракт з позивачем був розірваний не з підстав, за наявності яких, відповідно до законодавство, передбачено відшкодування витрати, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, суд вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, частиною 10 ст.25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) вказано, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Згідно Порядку "Про відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок № 964) визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу (далі - вищі навчальні заклади) відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и", "і" частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати) (ч. 1).

Тобто, курсанти відшкодовують Міністерству оборони України витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану за його наявності).

Для відшкодування витрат курсантом, пов`язаних з його утриманні у закладі вищої освіти, повинно мати місце дострокове розірвання контракту з наступних підстав: через небажання курсанта продовжувати навчання; через недисциплінованість курсанта; через систематичне невиконання курсантом умов контракту. Інших підстав дострокового розірвання контракту з курсантом, яки обумовлюють відшкодування витрат курсантом, пов`язаних з його утриманні у закладі вищої освіти, законодавством не передбачено.

Відповідно до п 3.2. Інструкція № 490, курсант може бути відрахований з вищого військового навчального закладу:

- за академічну неуспішність;

- за недисциплінованість;

- за станом здоров`я, на основі висновку військово-лікарської комісії;

- через сімейні обставини та інші важливі причини, перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України;

- у зв`язку зі скороченням штатів або організаційними заходами, в разі неможливості використання на військовій службі;

- через небажання продовжувати навчання (для курсантів перших курсів);

- у зв`язку з розірванням контракту;

- у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Через недисциплінованість курсанти (слухачі) ВВНЗ відраховуються за окремі грубі або неодноразові порушення військової дисципліни, вимог статутів Збройних Сил України, громадського порядку та здійснення інших правопорушень (п. 3.4 Інструкція № 490 ).

Підставою для відрахування курсанта (слухача) через небажання продовжувати навчання є його рапорт, поданий у встановленому порядку (п. 3.8. Інструкція № 490).

В ч. 5 ст. 26 Закону № 2232-XII зазначено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби на таких підставах:

- під час дії особливого періоду (крім періодів з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації):

- через службову невідповідність;

- у зв`язку з позбавленням військового звання у дисциплінарному порядку;

- у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем;

- у зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням, яким військовослужбовця притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення та накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування;

- у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади".

Як вірно встановлено судом першої інстанції, дострокове розірвання контракту з позивачем мало місце не з підстав небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, а через службову невідповідність (підпункт "д" пункт 2 частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XII).

Таким чином, враховуючи, що контракт з позивачем був розірваний не з підстав, за наявності яких, відповідно до законодавство, передбачено відшкодування витрати, пов`язаних з утриманням у закладі вищої освіти, колегія суддів погоджується з висновком Житомирського окружного адміністративного суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Житомирського військового інституту ім.С.П.Корольова Міністерства Оборони України та стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в рахунок витрат пов`язаних з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги в оскаржуваній відповідачем частині, висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року відповідає.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що Житомирський окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Житомирського військового інституту ім.С.П.Корольова Міністерства Оборони України залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 04 січня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.