Справа № 320/10214/22
Суддя: Шелест Світлана Богданівна
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді Шелест С.Б., суддів Єгорової Н.М., Пилипенко О.Є., розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі також - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі також - Головне управління ПФУ у Київській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі також - Головне управління ПФУ в Тернопільській області), в якому просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду Україні в Тернопільській області від 04.08.2022 №48 щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-УІІ з 28.07.2022.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю рішення Головного управління Пенсійного фонду Україні в Тернопільській області від 04.08.2022 №48 про призначення пенсії за вислугу років з мотивів відсутності у позивача необхідної вислуги років.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 23.12.2022 позов задовольнив повністю:

визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду Україні в Тернопільській області від 04.08.2022 №48 щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за вислугу років;

зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду Україні у Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ з 28.07.2022;

стягнув з Державного бюджету України на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 у справі №320/10214/22.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.03.2023 апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повернута заявнику у зв`язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги, залишеної судом без руху, в частині необхідності надання документа про сплату судового збору.

У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області із посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

03.04.2023 до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого позивач з огляду на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а вимоги апеляційної скарги - без задоволення.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами на підставі пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 28.07.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі статті 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).

Згідно із записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 у період з 15.08.1996 по 24.02.2004 проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України в м. Києві; у періоди:

з 26.02.2004 по 16.05.2006 працював у військовому апеляційному суді Центрального регіону України;

з 17.05.2006 по 02.08.2006 перебував у розпорядженні Міністерства оборони та Генеральної прокуратури України, перебуваючи на військовій службі;

з 03.08.2006 по 07.08.2012 проходив службу в органах військових прокуратур на прокурорсько-слідчих посадах;

з 08.08.2012 13.07.2015 проходив службу в Генеральній прокуратурі України на прокурорських посадах;

з 14.07.2015 по 23.12.2019 проходив військову службу на прокурорсько-слідчих посадах в органах військової прокуратури;

з 24.12.2019 по дату звернення до органу Пенсійного фонду - 28.07.2022 проходив службу в органах прокуратури.

Згідно з довідкою Оболонського районного у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.07.2022 №всз/77 позивач, підполковник юстиції запасу, проходив військову службу у період з 15.08.1996 по 08.08.2012 та у період з 14.07.2015 по 20.12.2019.

Рішенням Головного управління ПФУ в Тернопільській області від 04.08.2022 №48 відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років згідно із Законом № 1697-VІІ у зв`язку з недостатністю вислуги років, передбаченої статтею 86 Закону № 1697-VІІ. Так, органом Пенсійного фонду при розгляді поданих документів не зарахований до вислуги років період роботи позивача з 08.1996 по 08.2012 та з 07.2015 по 12.2019. Зазначено, що для зарахування періодів роботи, що дають право на призначення пенсії за вислугу років на прокурорських посадах необхідно надати довідки із зазначенням посад, на яких заявник працював (1996-2012) в органах внутрішніх справ, військовому апеляційному суді та в органах військової прокуратури.

Вказуючи на протиправність зазначеної відмови, ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що необхідна вислуга років позивача для призначення пенсії згідно зі Законом № 1697-VІІ підтверджується відомостями трудової книжки, яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.

Апеляційна скарга Головного управління ПФУ у Київській області мотивована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що Головне управління ПФУ у Київській області не є належним відповідачем в частині позовних вимог про зобов`язання призначити пенсію, оскільки не приймало рішення за результатами розгляду заяви позивача. Також апелянт наполягає на правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, як такого, що прийняте на підставі обґрунтованих висновків щодо не підтвердження наданими позивачем документами наявності необхідної вислуги років для призначення пенсії на підставі статті 86 Закону № 1697-VІІ.

Колегія суддів апеляційного суду, виходячи з меж апеляційного перегляду, встановлених статтею 308 КАС України, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 86 Закону № 1697-VІІ прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на посадах прокурорів (в тому числі адміністративних) органів прокуратури, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; слідчими, суддями; на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ, податкової міліції, кримінально-виконавчої служби, офіцерського складу Збройних Сил України, Служби безпеки України, інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, на посадах державних службовців, які обіймають особи з вищою юридичною освітою; у науково-навчальних закладах Офісу Генерального прокурора працівникам, яким до набрання чинності цим законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), у тому числі час наукової та викладацької роботи в інших науково-навчальних закладах, якщо вони мали науковий ступінь чи вчене звання; на адміністративних та викладацьких посадах, посадах наукових працівників у Тренінговому центрі прокурорів України; на виборних посадах у державних органах, на посадах в інших організаціях, якщо працівники, яким до набрання чинності цим Законом було присвоєно класні чини (працівникам військової прокуратури - відповідні військові звання), були направлені туди, а потім повернулися в органи прокуратури; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Судом апеляційної інстанції установлено, що згідно з записами у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 та відомостями довідок Оболонського районного у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.07.2022 №всз/77, від 06.07.2022 №1442, вислуга років ОСОБА_1 за період роботи на посадах, передбачених частиною шостою статті 86 Закону № 1697-VІІ, та період проходження військової служби, сумарно перевищують 25 років, стаж роботи на посадах прокурорів складає не менше 15 років.

Судом апеляційної інстанції також установлено, що записи у трудовій книжці позивача виконані належними посадовими особами, засвідчені підписами начальника відділу кадрів відповідного підприємства та скріплені печатками.

Копіями довідок Оболонського районного у місті Києві територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 05.07.2022 №всз/77, від 06.07.2022 №1442, а також копією військового квитка офіцера запасу серії НОМЕР_2 , які містяться в матеріалах справи, підтверджується період проходження позивачем військової служби з 15.08.1996 по 08.08.2012, а також з 14.07.2015 по 20.12.2019.

Суд апеляційної інстанції зазначає про помилковість посилання органу Пенсійного фонду на необхідність надання довідок із зазначенням місця служби для зарахування періоду військової служби до вислуги років, що дає право на призначення пенсії на підставі статті 86 Закону № 1697-VІІ, оскільки згідно з вимогами частини шостої названої статті до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, військова служба зараховується в незалежності від посади, яку обіймала особа, що звертається із заявою про призначення пенсії.

Інших підстав для не зарахування періодів роботи позивача до вислуги років, окрім не зазначення посад військової служби, рішення Головного управління ПФУ в Тернопільській області від 04.08.2022 №48 не містить.

За встановлених обставин та наведеного правового регулювання, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління ПФУ в Тернопільській області від 04.08.2022 №48 та наявності підстав для зобов`язання органу Пенсійного фонду призначити позивачу пенсію на підставі статті 86 Закону № 1697-VІІ як ефективного та належного захисту порушених прав позивача.

Доводи апеляційної скарги зазначеного висновку суду першої інстанції не спростовують.

Втім, зазначаючи про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

З 01.04.2021 у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», органи Пенсійного Фонду при опрацюванні заяв про призначення/перерахунки пенсій застосовують принцип екстериторіальності, який передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунки пенсій територіальними органами Фонду в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ «Організація стаціонарного прийому та обслуговування громадян» Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18.08.2015 №13-1 (далі - Положення №13-1) прийом громадян здійснюється протягом робочого часу органу Пенсійного фонду без поділу за територіальним (зональним, дільничним) принципом в межах території обслуговування відповідного органу Пенсійного фонду.

Згідно з пунктом 4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Абзацом 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 визначено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 4.3 Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, із заявою про призначення пенсії за вислугу років на підставі Закону № 1697-VІІ ОСОБА_1 звернувся до Головного управлінні Пенсійного фонду України у Київській області.

За принципом екстериторіальності територіальним органом Пенсійного фонду, уповноваженим на розгляд поданої позивачем заяви, визначене Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке і прийняло оскаржуване позивачем рішення від 04.08.2022 №48 про відмову у призначенні пенсії.

Таким чином, зважаючи на протиправність рішення від 04.08.2022 №48 органом, який має вчинити дії, спрямовані на відновлення порушених прав позивача, що обумовлене поданням ним заяви від 28.07.2022, є саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Суд першої інстанції правильно установив обставини справи та обґрунтовано вказав на факт порушення прав позивача. Втім, обираючи належний спосіб захисту порушених прав за результатами розгляду справи помилково визначив Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області органом, уповноваженим на прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача від 28.07.2022.

Суд апеляційної інстанції враховує посилання позивача в обґрунтування належності відповідача на положення пункту 4.10 Порядку №22-1, згідно з якими після призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший вид електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем фактичного проживання особи, за місцезнаходженням установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений до позбавлення (обмеження) волі, для здійснення виплати пенсії.

У той же час, предметом переданого на вирішення суду спору є неправомірність рішення органу Пенсійного фонду саме щодо не призначення пенсії, а не її не виплата після призначення. Визначення судом органу Пенсійного фонду, уповноваженого на фактичну виплату пенсії, за відсутності факту призначення пенсії, є передчасним і як спосіб захисту не відповідає змісту порушеного права, за захистом якого звернувся позивач.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктами 1, 4 частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Враховуючи викладене, зважаючи на обґрунтованість позиції суду першої інстанції щодо наявності підстав для вжиття заходів судового захисту прав позивача, втім помилковість визначення в резолютивній частині рішення у якості органу, який зобов`язаний вчинити відповідні дії, Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для зміни рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

За вказаних обставин, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області підлягає задоволенню частково.

Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Враховуючи викладене, зважаючи на зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення органу Пенсійного фонду, уповноваженого на прийняття рішення за результатами розгляду заяви позивача, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для зміни розподілу судових витрат та стягнення судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Тернопільській області.

Керуючись статтями 241, 242, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду у Київській області задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 23.12.2022 у справі № 320/10214/22 змінити, виклавши абзац третій резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду Україні в Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ з 28.07.2022».

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Cуддя-доповідач С.Б. Шелест

Судді Н.М. Єгорова

О.Є. Пилипенко