Справа № 440/18126/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 р. Справа № 440/18126/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. (ухвалене суддею Довгопол М.В.) по справі № 440/18126/21

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (в подальшому - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Полтавській області (в подальшому - ГУ ДПС у Полтавській області), в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача від 05.02.2021 р. № 5, № 5.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просили скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянтка посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме вимог: Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 04.08.2017 р., номер запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 2 027278, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Наказом Головного управління ДПС у Полтавській області від 19.01.2021 р. № 106-П «Про проведення фактичної перевірки» з метою контролю за обігом спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, наявності ліцензій та на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, п. 82.3 ст. 82 Податкового кодексу України 20.01.2021 р. призначено фактичну перевірку тривалістю 10 діб платника податків ФОП ОСОБА_1 за місцем фактичного провадження діяльності: магазин, що знаходиться з адресою: АДРЕСА_1 , за період з 29.05.2020 р. по дату закінчення перевірки у встановленому Податковим кодексом України порядку.

На підставі наказу № 106-П від 19.01.2021 р. ГУ ДПС у Полтавській області видано направлення на перевірку від 19.01.2021 р. № 101, № 96.

Зазначені направлення та копію наказу № 106-П від 20.01.2021 р. вручено 20.01.2021 р. о 16:33 ОСОБА_2 , продавцю магазину, що належить ФОП ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується підписом на копіях направлень.

За результатами перевірки складено акт фактичної перевірки від 20.01.2021 р. № 0299/16/31/РРО/ НОМЕР_1 , яким встановлено факт не забезпечення проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій при продажу товарів, а саме: при продажу 50,0 мл горілки "Пшенична" у пластиковому стаканчику на суму 5,00 грн розрахункову операцію через РРО не проведено; встановлено факт реалізації алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу підприємства громадського харчування; встановлено факт реалізації алкогольних напоїв за цінами, нижчими ніж встановлені мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої, а саме було реалізовано горілку "Пшеничну" Олександрія Преміум, міцністю 40% 50,0 мл по ціні 5,00 грн. Факт реалізації підтверджується поясненнями продавця ОСОБА_2 . Вищевказаний акт підписано продавцем ОСОБА_2 без зауважень.

На підставі Акту перевірки ГУ ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.02.2021 р. № , яким за порушення п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано до ФОП ОСОБА_1 суму штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2,5 грн. та № , яким за порушення ч. 6 ст. 153 та ч. 12 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 16800 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані, у зв`язку з чим не піддягають скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства у випадках, коли здійснення такого контролю покладено на контролюючі органи, визначено нормами Податкового кодексу України (в подальшому - ПК України).

Згідно із пп. 19-1.1.16 п. 19-1 статті 19 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу, а саме: здійснюють заходи щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального.

Право контролюючих органів проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій передбачено пп. 20.1.11. п. 20.1. ст. 20 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно із пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України, фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Пунктом 80.1 статті 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Згідно із п. 80.2, пп. 80.5.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема: у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Відповідно до п. 80.4 ст. 80 ПК України, перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.10 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Згідно із п. 80.7 ст. 80 ПК України, фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Згідно із п. 81.1. ст. 81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів, зокрема, копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Пунктом 82.3 статті 82 ПК України встановлено, що тривалість перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб. Продовження строку таких перевірок здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 5 діб.

Згідно із пп. 86.1, 86.5, 86.8 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначені Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 р. № 265/95-ВР (в подальшому - Закон № 265/95-ВР).

Пунктом 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР встановлено, що суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Згідно із ст. 2 Закону № 265/95-ВР, розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Статтею 15 Закону № 265/95-ВР встановлено, що контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно із п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР, за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Згідно із п. 11 Прикінцевих положень Закону тимчасово, до 01.01.2022 р., санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах: 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше; 50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Основні засади державної політики щодо оптової і роздрібної алкогольними напоями, тютюновими виробами визначені Законом України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального" від 19.12.1995 р. № 481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 6 ст. 153 Закону № 481/95-ВР, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Згідно із абз. 1 п. 22 Правил роздрібної торгівлі алкогольними напоями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.07.1996 р. № 854, продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці здійснюється тільки закладами ресторанного господарства та спеціалізованими відділами підприємств, що мають статус закладів ресторанного господарства, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Кабінету Міністрів України надано право встановлювати мінімальні оптово-відпускні та роздрібні ціни на алкогольні напої (ст. 18 Закону № 481/95-ВР).

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв" від 30.10.2008 р. № 957 встановлений розмір мінімальної роздрібної ціни на горілку за 1 літр 100% спирту 447 гривень.

Згідно із пунктом 1 Примітки до вищевказаної Постанови, мінімальні оптово-відпускні і роздрібні ціни під час реалізації (продажу) горілки та лікеро-горілчаних виробів, віскі, рому та інших спиртових дистилятів та спиртних напоїв, одержаних шляхом перегонки зброджених продуктів з цукрової тростини, джину та ялівцевої настоянки, коньяку (бренді) три зірочки, коньяку (бренді) чотири зірочки, коньяку (бренді) п`ять зірочок, інших спиртових дистилятів та спиртових напоїв, у тому числі бренді ординарного, горілки виноградної, інших зброджених напоїв, сумішей із зброджених напоїв та сумішей зброджених напоїв з безалкогольними напоями різного вмісту спирту в тарі різної місткості визначаються як добуток відповідних затверджених мінімальних цін, міцності за об`ємом (у відсотках) і місткості тари (у літрах), поділений на 100 відсотків.

Тобто, за формулою відповідно до Примітки мінімальна роздрібна ціна за горілку 40% об`ємом 0,05 л не може бути нижче 8,94 грн. (447*40*0,05)/100=8,94).

Відповідно до ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової або роздрібної торгівлі коньяком, алкогольними напоями, горілкою, лікеро-горілчаними виробами та вином за цінами, нижчими за встановлені мінімальні оптово-відпускні або роздрібні ціни на такі напої - 100 відсотків вартості отриманої партії товару, розрахованої виходячи з мінімальних оптово-відпускних або роздрібних цін, але не менше 10000 грн.; порушення вимог статті 15-3 цього Закону - 6800 грн.

Згідно із ч. 4 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.

Судовим розглядом встановлено, листом ДПС України № 17267/7/99-00-07-05-02-07 від 29.09.2020 р. повідомлено, зокрема, відповідача, що станом на 01.09.2020 р., відповідно до ІС «Податковий блок» в Україні зареєстровано 312,5 тисяч РРО та від 63,5 тисячі РРО інформація щодо проведення розрахунків у серпні 2020 року не надходила (додаток 1). У додатку 1 до листа наявна інформація про господарські об`єкти з незначними виторгами, зокрема, зазначено ОСОБА_1 , магазин за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевказаної інформації контролюючим органом призначена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 .

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 05.02.2021 р., яким за порушення ч. 6 статті 153 та ч. 12 статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 16800 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як вбачається з Акту (довідки) перевірки № 0299/16/31/РРО/ НОМЕР_1 від 20.01.2021 р. магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 20.01.2021 р. встановлено, що продавцем не проведено через реєстратор розрахункової операції продажу 50 мл горілки "Пшенична" у пластиковому стаканчику на суму 5 грн., що підтверджується поясненнями продавця ОСОБА_2 , в яких зазначено, що при продажу 50 мл горілки "Пшенична" по ціні 5 грн. для споживання на місці гроші через касовий апарат не проведені, оскільки була черга, та відомостями в акті перевірки, що контрольна розрахункова операція при продажу горілки "Пшенична" 50 мл на розлив в пластиковий стаканчик, проведена без застосування РРО.

Згідно із роздрукованого на початку перевірки о 16.33 год. 20.01.2021 р. звіту оператора РРО, в ньому відсутня розрахункова операцію з продажу горілки "Пшенична" на розлив.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріалами справи підтверджено порушення позивачкою п. 1 ст. 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Крім того, як вбачається із акту (довідки) перевірки № 0299/16/31/РРО/ НОМЕР_1 від 20.01.2021 р. контролюючим органом встановлено факт реалізації алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці без наявності статусу підприємства громадського харчування.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що апелянткою ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано доказів того, що ФОП ОСОБА_1 є суб`єктом господарювання громадського харчування, а її магазин є спеціалізованим відділом, що має статус суб`єкта господарювання громадського харчування або підприємством з універсальним асортиментом товарів.

Крім того, перевіркою зафіксовано факт реалізації алкогольних напоїв за цінами нижчими, ніж встановлені мінімальні роздрібні ціни на алкогольні напої, чим порушено вимоги ч.1 2 ст. 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про встановлення розміру мінімальних оптово-відпускних і роздрібних цін на окремі види алкогольних напоїв", мінімальна роздрібна ціна 50 мл алкогольного напою міцністю 40% повинна коштувати 8 грн 94 копійки.

Тобто, зафіксований перевіркою факт реалізації 50 мл горілки "Пшенична" по ціні 5,00 грн. підтверджує порушення позивачкою ч. 12 ст.18 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Щодо податкового повідомлення-рішення № від 05.02.2021 р., яким за порушення п. 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» застосовано до ФОП ОСОБА_1 суму штрафних (фінансових) санкцій в сумі 2,5 грн., суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що контролюючим органом проведено фактичну перевірку позивачки, за результати якої складено Акт від 19.11.2019 реєстр. № 0548/16/31/РРО/ НОМЕР_2 , яким, зокрема, встановлено не забезпечення суб`єктом господарювання проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій на повну суму покупки, а саме при продажі 1 літра пива "Зіберт" чек на РРО не набирався та не видавався, сума не проведення становить 28 грн.

09.12.2019 р. контролюючим органом винесено податкове повідомлення-рішення № , яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені у розмірі 3366 грн.

Згідно із розрахунком штрафних санкцій за результатами фактичної перевірки, акт № 002249 від 19.11.2019 р. за не забезпечення проведення розрахункової операції на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, відповідно до п. 1 ст. 17 Закону № 265/95-ВР податковим органом застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції у розмірі 1 грн.

Таким чином, оскільки Акт (довідки) перевірки № 0299/16/31/РРО/ НОМЕР_1 від 20.01.2021 р. магазину, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено повторне порушення ФОП ОСОБА_1 вимог Закону № 265/95-ВР, за яке встановлена відповідальність п. 1 ст. 17 Закону, то відповідачем правомірно винесено податкове повідомлення-рішення від 05.02.2021 р. № та застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 2,5 грн (5 грн х 50 % ).

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення обґрунтовані та прийняті відповідно до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягають скасуванню.

Доводи апелянтки, що у матеріалах перевірки відсутня фото та відеофіксація події, відсутні свідки і поняті, які б підтвердили факт продажу алкогольних напоїв позивачкою, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки ПК України не передбачено застосування посадовими особами контролюючого органу фотофіксації або відеозапису під час проведення фактичних перевірок, як і залучення свідків або понятих.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 02.11.2020 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи- підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 р. по справі № 440/18126/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич