Справа № 487/2464/23
Суддя: Щербина С. В.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 487/2464/23
Провадження № 2-а/487/53/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2023 року Заводський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Ляшенко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу №487/2464/23 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушенням митних правил, -

В С Т А Н О В И В :

01.05.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Клис А.А. звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до Київської митниці Державної митної служби України (далі Київської митниці), яким просив скасувати постанову Київської митниці у справі про порушення митних правил №0105/10000/22 від 09 червня 2022 року та закрити провадження у справі.

В обґрунтування позову зазначив, що 09.06.2022 року постановою Київської митниці позивача було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 213580,08 грн. Підставою для винесення даної постанови послугувало те, що 04.01.2022 року при подачі директором ТОВ «Леві Логістик» ОСОБА_1 (як представником декларанта ПП «Мазуртехсервіс») митної декларації до ВМО-1 митного поста «Столичний» Київської митниці було допущено технічну помилку в частині віднесення заявленого до митного оформлення «трактору ArmaTrac 804/4FG w/Cabin/кабіна/двигун Perkins 1104D-77 T-TIER 3A 4 циліндри з турбіною та інтеркулером, ZF трансмісія (16F+8F) 75.5 к.с./55.5Kw» до коду УКТ ЗЕД (ставка мита 0%), в той час як за результатами митного огляду Київською митницею було винесено рішення №КТ-UA-2022 від 04.01.2022 року про віднесення вищенаведеного трактору до коду УКТ ЗЕД (ставка мита 10%). За такого, помилкове зазначення позивачем невірного коду товару призвело до недоборів митних платежів на загальну суму 71193,36 грн. В свою чергу, з зазначеною постановою позивач не згоден, оскільки умислу на подання неправдивих відомостей в нього не було, що підтверджується тим, що при подачі електронної декларації ОСОБА_1 було подано до митниці всі документи та необхідні відомості для визначення вірного коду УКТ ЗЕД. Наголосив на тому, що позивач сплатив митні платежі за вказаною декларацією завчано авансом в розмірі як для вірного коду УКТ ЗЕД зі ставкою мита 10%. Вважає, що вина позивача у вчиненні вищевказаного правопорушення не доведена. Наведені обставини послугували підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Окрім того, представником позивача було додано до позовної заяви клопотання про поновлення строку на оскарження постанови у справі про порушення митних правил №0105/10000/22 від 09 червня 2022 року. В обґрунтування якого представник позивача посилався на те, що даний строк було пропущено позивачем з поважних причин. Позивач перебував поза межами Київської області та не проживав за адресою перебування, що було зумовлено бойовими діями на території України. Про винесення оскаржуваної постанови позивачу стало відомо лише 27.02.2023 року, після чого він звернувся до Київської митниці з метою отриманням копії постанови.

Ухвалою судді від 02.05.2023 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

10.05.2023 року представник відповідача Маркова Г.Ю. подала до суду відзив, яким заперечувала проти задоволення позову. В обґрунтування позиції зазначила, що так як 29.12.2021 року ОСОБА_1 було заявлено до декларування ідентичний товар зі зазначенням вірного коду УКТ ЗЕТ та сплачено мито в розмірі 10%, при подачі декларації 04.01.2022 року позивач був обізнаний щодо вірного коду УКТ ЗЕД товару та ставки мита. Крім того, при подачі декларації 04.01.2022 року ОСОБА_1 не реалізував свої права визначені ст. 23, 266 Митного кодексу України, що призвело до невиконання ним вимог ст. 257 Митного кодексу України. Крім того, посилалася на те, що ОСОБА_1 не оскаржував рішення про визначення коду №КТ-UA-2022 від 04.01.2022 року. В подальшому, митні платежі були сплачені позивачем з врахуванням вищенаведеного рішення від 04.01.2022 року. За такого, вважає, що ОСОБА_1 було вчинено дії спрямовані на неправомірне зменшення розміру митних платежів на суму 71193,36 грн. Окремо зазначила, що ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про розгляд справи про порушення митних правил, шляхом надіслання поштового відправлення за зареєстрованим місцем проживання позивача, за адресою місцезнаходження підприємства ТОВ «Лєві Логістик» та на електронну адресу поштової скриньки визначену позивачем. Жодних клопотань від ОСОБА_1 не надходило, в зв`язку з чим справа була розглянута за його відсутності.

14.05.2023 року представник відповідача Маркова Г.Ю. надала до суду клопотання про залишення позову без розгляду. В обґрунтування якого зазначила, що 30.01.2023 року до Київської митниці надійшов лист від ОСОБА_1 щодо направлення на зазначену ним електронну адресу поштової скриньки копії постанови. 02.02.2023 року та 03.02.2023 року. На вказану позивачем електронну адресу поштової скриньки було скеровано копії постанови. За такого, вважає, що копія оскаржуваної постанови була одержана ОСОБА_1 не пізніше 02.03.2023 року. Отже, ОСОБА_1 пропустив строк на подачу позову без поважних причин, що є підставою для залишення його без розгляду.

31.05.2023 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, якою заперечував доводам відповідача. В обґрунтування позиції зазначив, що в оскаржуваній постанові не вказано настання яких наслідків інкримінуються ОСОБА_1 звільнення від сплати митних платежів чи зменшення розміру митних платежів. Окрім того зазначив, що представником відповідача не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження вручення ОСОБА_1 копії оскаржуваної постанови.

Представник позивача надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідача в призначене судове засідання не з`явилася. Про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, про причини не явки суду не повідомила. На зв`язок через сервіс відеоконференцзв`язку ЄСІТС не вийшла.

Вирішуючи клопотання представника позивача про поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою, суд приходить до наступного.

В матеріалах справи відсутні докази належного вручення позивачу копії оскаржуваної постанови.

Суд сприймає критично доводи представника відповідача щодо направлення ОСОБА_1 копії постанови від 09 червня 2022 року шляхом надіслання поштового відправлення з огляду на те, що надані представником відповідача номери поштових відправлень та скріншот електронної скриньки не містять інформації на підтвердження факту одержання позивачем копії постанови.

Представник позивача звернувся до суду з відповідним позовом 01.05.2023 року, тобто, з порушенням десятиденного строку визначеного ч. 2 ст. 286 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вивчивши доводи представника позивача, з врахуванням введення в країні воєнного стану та необхідністю забезпечення позивачу права на доступ до правосуддя, суд приходить до переконання, що строк для подачі відповідного позову було пропущено з поважних причин, що є підставою для поновлення йому строку для звернення до суду.

З огляду на вищевикладене, клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду в зв`язку з пропуском представником позивача строку звернення з адміністративним позовом є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Статтею 8 МК України визначено принципи діяльності державної митної справи, а саме законності та презумпції невинуватості, відповідальності всіх учасників відносин, що регулюються цим Кодексом.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно зі ст. 487 МК України провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Диспозиція ст. 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплату митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

За змістом даної норми закону дії особи повинні бути спрямовані на досягнення мети у вигляді неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Отже, з об`єктивної сторони склад порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, характеризується наявністю дій, а з суб`єктивної сторони наявністю умислу.

За змістом ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є директором ТОВ «ЛЄВІ ЛОГІСТИК».

На виконання умов Договору про надання послуг митного брокера №18/01-МТС від 18 січня 2017 року, укладеного між ТОВ «ЛЄВІ ЛОГІСТИК» та ПП «МАЗУРТЕХСЕРВІС», з метою митного оформлення тракторів в кількості 3 штуки, які надійшли з Туреччини на адресу ПП «МАЗУРТЕХСЕРВІС», 04.01.2022 року позивачем було подано до ВМО-1 митного поста «Столичний» Київської митниці декларацію в митному режимі ІМ-40, зареєстровану за №UA100320/2022/380008.

Так, у вищенаведеній електронній декларації, уповноваженою особою, що декларує товари ОСОБА_1 було заявлено «Трактор ArmaTrac 804.4 FG w/Cabin/кабіна/двигун Perkins 1104D-44T-TIER 3A 4 циліндри з турбіною та інтеркулером, ZF трансмісія (16F + 8F) 75.5 К.С./55.5 kW. Колеса 280-R20x380-R28. Рік виробництва 2021, номер кузова НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_1 , номер двигуна НОМЕР_2 , кількість 1 шт., торговельна марка Arma Trac; країна виробництва: TR; виробник: Erkunt. Країна виробництва TR за кодом УКТЗЕД (гр.33 ЕМД) (ставка мита 0%, ПДВ 20%).

До даної митної декларації позивачем були додані товаросупровідні документи на товар, зокрема: інвойс від 27.12.2021 року №IHR680; CMR від 28.12.2022 року №125501; зовнішньо-економічний договір від 20.10.2017 року №2010-1 та доповнення до нього від 20.12.2021; декларацію про походження товару від 27.12.2021 року; банківський платіжний документ від 21.12.2021 року; договір про надання послгу митного брокера №18/01-МТС від 18.01.2017 року та інші класифікаційні документи.

У відповідності до вищенаведеної електронної декларації та товаросупровідних документів, відправником товару являється компанія «Erkunt Traktor Sanayi A.S.» (зареєстрована за адресою: Organize SanayiBolgesi Batihun Cad No:2 Sincan/ANKARA/TURKEY).

04.01.2022 року за даною електронною декларацією відділом митного оформлення №1 митного поста «Столичний» Київської митниці було проведено митний огляд, про що свідчить Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 04.01.2022 року.

За результатами огляду Київською митницею було винесено рішення про визначення коду товару №КТ-UA-2022, яким визначено, що вищезазначеному трактору відповідає код УКТЗЕД (ставка мита 10%, ПДВ 20%). З даного рішення вбачається, що сума недоборів митних платежів за електронною митною декларацією від 04.01.2022 року №UA100320/2022/380008, які виникли в результаті винесення рішення про визначення коду товару становить 71193,36 грн. (з яких мито 59327,81 грн., ПДВ 11820,55 грн.).

Тобто, митні платежі, що підлягали сплаті за поданою митною декларацією, розраховувались позивачем з огляду на ставку ввізного мита 0%, передбаченою заявленим кодом товару згідно з УКТЗЕД . Оскільки код товару згідно з УКТЗЕД , визначений у рішенні про визначення коду товару, передбачає ставку ввізного мита 10%, у разі її застосування, розмір митних платежів становить на 71193,36 грн. більше.

Вищенаведене послугувало підставою, для винесення 09.06.2022 року Київською митницею стосовно ОСОБА_1 постанови у справі про порушення митних правил №0105/10000/22. Даною постановою позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів 213580,08 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Згідно із ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом та міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Частини 5 ст. 265 МК України передбачено, що декларант може здійснювати декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення самостійно або уповноважувати інших осіб на здійснення декларування від свого імені.

Відповідно до ч. 1 ст. 266 МК України декларант зобов`язаний: 1) здійснити декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом; 2) на вимогу органу доходів і зборів пред`явити товари, транспортні засоби комерційного призначення для митного контролю і митного оформлення; 3) надати органу доходів і зборів передбачені законодавством документи і відомості, необхідні для виконання митних формальностей; 4) у випадках, визначених цим Кодексом та Податковим кодексом України, сплатити митні платежі або забезпечити їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу; 5) у випадках, визначених цим Кодексом та іншими законами України, сплатити інші платежі, контроль за справлянням яких покладено на органи доходів і зборів.

Частиною 8 ст. 257 МК України визначено перелік відомостей, які вносяться декларантом до митної декларації.

Зокрема, відповідно до п.п. а, г п.5 ч.8 ст. 257 МК України, до декларації декларантом вносяться відомості про найменування, код товару згідно з УКТ ЗЕД.

Відповідно до ч. 8 ст. 264 МК України, з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Згідно з Порядком заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, графа 31 МД повинна містити такі відомості про товар: опис товару відповідно до товаросупровідних документів в обсязі, достатньому для його розпізнання та віднесення до коду згідно з УКТЗЕД.

Позивачем в митній декларації у графі 31 вказаний опис товару, в тому числі згідно із товаросупровідними документами.

Згідно ч. 2 ст. 69 МК України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Тому, здійснення такого контрою є прямим обов`язком відповідача.

Відповідно до ч. 6 ст. 69 МК України штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв`язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються митними органами виключно у разі, якщо прийняте митним органом рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

За змістом ст. 485 МК України передбачає, що склад вказаного порушення обумовлює наявність в діях декларанта особливої мети, а саме ухилення від сплати податків та зборів, або зменшення їх розміру, що обумовлює обов`язкове подання неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинене тільки з умисною формою вини.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеної в постановах від 22.05.2020 у справі № 751/1477/17, від 13.12.2018 у справі № 759/360/17, від 06.06.2018 у справі № 607/1866/17 та у справі № 607/2391/17, для притягнення до відповідальності, згідно ст. 485 МК України, необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку, неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеною в постанові від 13.12.2018 у справі № 759/360/17, за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили саме про умисел декларанта на заниження митних платежів (шляхом повідомлення недостовірної інформації про товар) сам факт неправильного визначення коду згідно з УКТЗЕД не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил відповідно до ст. 485 МК України.

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи на те, що відповідачем не доведено, що заявлення в митній декларації відомостей щодо коду товару за УКТ ЗЕД, було здійснено ОСОБА_1 з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру та/або на підставі документів, які є недостовірними та/або містили недостовірну інформацію, суд приходить до переконання, щодо не встановлення наявності в діях ОСОБА_1 умислу на вчинення протиправних дій, що є обов`язковим елементом порушення митних правил, за що передбачена відповідальність за ст. 485 МК України.

Крім того, матеріали справи не містять доказів вчинення позивачем дій, передбачених диспозицією статті 485 МК України, що з врахуванням не доведення умислу на внесення неправдивих відомостей про товар, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД, зазначеного в декларації, свідчить про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 495 МК України доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 КАС України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту диспозиції ст. 485 МК України випливає, що суб`єктивна сторона складу вказаного порушення обумовлює вчиненням декларантом умисних дій у вигляді, зокрема, заявлення неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та особливою метою - ухилення від сплати митних платежів.

Тобто, особа при вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України повинна: усвідомлювати, що вона заявляє в митній декларації відомості, які є неправдивими чи надає неправдиві документи; усвідомлювати, що її дії призведуть до ухилення від сплати митних платежів; усвідомлювати, що таке ухилення від сплати митних платежів буде неправомірним; особа повинна бажати настання наслідків своїх дій, а саме зменшення розміру митних платежів чи ухилення від їх сплати, оскільки це випливає із мети правопорушення.

Усі ці ознаки характерні для умисної форми вини. Правопорушення, передбачене ст. 485 МК України не може бути вчинене з необережності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 20.03.2018 у справі 640/7258/17, відповідно до якої для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 Митного кодексу України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу. При цьому, статтею 485 МК України передбачено наявність спеціальної протиправної мети неправомірного звільнення від сплати чи зменшення розміру сплати митних платежів, що свідчить про те, що це правопорушення може бути вчинено тільки з умисною формою вини, оскільки необережно не можливо заявити неправдиві відомості.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зазначене положення поширюється на доказування правовірності оскаржуваного рішення (дії чи бездіяльності). Окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з яким закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 530 МК України законність та обґрунтованість постанови митниці у справі про порушення митних правил можуть бути перевірені судом або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, а постанови центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, - судом у зв`язку з поданням адміністративного позову або в порядку контролю.

Згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 531 МК України підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Підставами для скасування чи зміни постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил можуть бути визнані й інші визначені законами обставини.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.55 Конституції України).

Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на відсутність в діях ОСОБА_1 умислу на порушення митних правил, та відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, суд приходить до висновку, що притягнення позивача до відповідальності за порушення митних правил, передбачених ст. 485 МК України відбулося без повного та належного з`ясування всіх обставин справи і встановлення його вини.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при подачі декларації 04.01.2022 було надано всі достовірні відомості про товари необхідні для визначення вірного коду УКТ ЗЕД. Сам факт невірного зазначення УКТ ЗЕД товару в декларації не є достатньою підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення вимог ст. 485 Митного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України визначає, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, суд приходить до висновку, що постанова Київської митниці Державної митної служби України в справі про порушення митних правил № 0105/10000/22 від 09.06.2022 підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

За таких обставин, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з Київської митниці Державної митної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір за подання позовної заяви до суду в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.2,5-15,73-77,90,139,242-246,286,293,295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушенням митних правил - задовольнити.

Скасувати постанову Київської митниці Державної митної служби України у справі про порушення митних правил №0105/10000/22 від 09.06.2022, винесену відносно ОСОБА_1 за ст. 485 Митного кодексу України. Провадження у справі про порушення митних правил - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: Київська митниця Державної митної служби України, місцезнаходження: м. Київ, Бульвар Вацлава Гавела, 8а, .

Суддя С.В. Щербина