Справа № 530/277/23
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 р.Справа № 530/277/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Юрченко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 14.04.2023 (головуючий суддя І інстанції: Должко С.Р.) по справі № 530/277/23

за позовом ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову серії АА №00005960 від 27.02.2023, винесену старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Савченком В.О. відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В обґрунтування позову зазначав, що відповідачем не доведено факт вчинення ним порушення ч.2 ст. 132-1 КУпАП, спірна постанова не оприлюднена в електронній формі на веб-сайті «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі», будь-які докази, в підтвердження керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 відповідачем до суду не надано. Отже вказані обставини на його думку виключають наявність складу адміністративного правопорушення.

Також, зауважував, що Укртрансбезпекою не здобуто будь-яких доказів щодо вимірювання фактичної маси транспортного засобу та доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів, не враховано величину похибки при розрахунку такого перевищення.

З урахуванням наведеного, вважав постанову від 27.02.2023 незаконною та просив суд її скасувати.

Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 14.04.2023 позов задоволено.

Державна служба України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП підтверджено належними та допустимими доказами, а саме фотографіями транспортного засобу, інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю та витягом з програми АРМ-аудиту щодо виявленого правопорушення, проте суд першої інстанції залишив поза увагою зазначені докази.

Зауважує, що основним доказом вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП, є покази технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, працюють в автоматичному режимі та внесені до автоматично сформованої постанови. Відтак, наявна в матеріалах справи картка габаритно-вагового контролю, у якій зазначено інформацію про загальну масу транспортного засобу, навантаження на одиночну вісь та строєні осі на момент фіксації порушення, повністю підтверджує наявність підстав для винесення спірної постанови.

У апеляційній скарзі відповідач також наводить формулу за якою були здійснені автоматичні розрахунки, зазначені в спірній постанові.

Вказує, що спірна постанова містить усі необхідні реквізити, установлені як частинами 2, 3, 4 ст. 283 КУпАП, так і пунктом 17 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019 №1174, отже її зміст відображає ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Звертає увагу, що норми КУпАП та постанови КМ України не передбачають обов`язкового розміщення постанови в електронній формі на веб-сайті в мережі Інтернет, що свідчить про помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду на відсутність постанови в електронній формі.

Висновки суду першої інстанції щодо не зазначення Укртрансбезпекою відповідності розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тоннах, на думку апелянта, не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, зокрема, інформаційній картці автоматичного пункту габаритно- вагового контролю, яка містить зазначені відомості.

Вважає висновки суду першої інстанції щодо неврахування відповідачем похибки під час зважування безпідставними, оскільки перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 ПДР України, встановлено із врахуванням похибки вагових та габаритних параметрів транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги, про що прямо вказано в постанові, а також зазначено у відзиві на позов .

Висновки суду першої інстанції щодо недоведеності Укртрансбезпекою допущення позивачем перевищення навантаження на здвоєні осі транспортного засобу зроблені без надання належної оцінки змісту спірної постанови.

Також вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо не вірного визначення суб`єкта відповідальності, оскільки судом не враховано, що відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачену ч.2 ст. 132-1 КУпАП несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб. Отже, на думку апелянта, Державною службою України з безпеки на транспорті вірно визначено суб`єкта правопорушення.

Також вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме несвоєчасно розглянуто заяву Укртрансбезпеки про розгляд справи в режимі відеоконференції, за наслідками якої відмовлено у її задоволенні, не повідомлено про вказані обставини відповідача та розглянуто справу за його відсутності, що призвело до порушення права на участь його представника у судовому засіданні по розгляду справи та надання відповідних пояснень.

Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 27.02.2023 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматизованої фіксації порушень департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті Державної служби України з безпеки на транспорті Савченком В.О. прийнято постанову серії АА №00005960 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн (а.с. 13).

Згідно постанови 07.02.2023 о 16:38 за адресою Н-31,км 122+000 Полтавська обл відповідальна особа допустила рух транспортного засобу Mercedes Benz 1831 д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням вагових параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 19,25 % (3,465 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 18 тон, навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 8,47% (0,974 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон та скоїла адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст. 132-1 КУпАП.

Правопорушення зафіксоване технічним засобом: WIM 8 WAGA - WIM35, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строк його дії: № UA.TR.113-0619/10F-22 до 17.05.2023.

Позивач, не погоджуючись з постановою по справі про адміністративне правопорушення, оскаржив її в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з не доведення відповідачем факту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ч. 2 ст. 29 Закону України "Про дорожній рух", з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" до великовагових та великогабаритних транспортних засобів відносяться транспортні засоби вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.

Положеннями п. 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30) встановлено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 ПДР України на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно з пунктом 22.5 ПДР України рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси (для автомобільних доріг державного значення): трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом - 40 тонн; трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра - 44 тонни; навантаження на вісь: на одинарну вісь - 11,5 тон; на здвоєні осі, якщо відстань між осями: менш як 1 метр - 11,5 тон; від 1 до 1,3 метра - 16 тон; від 1,3 до 1,8 метра при неспарених колесах - 18; від 1,3 до 1,8 метра при спарених колесах, за умови, що навантаження на кожну вісь не перевищує 9,5 тонни - 19; від 1,3 до 1,8 метра чотирьохвісних автомобілів, ведучі вісі яких оснащені спареними колесами, за умови, що навантаження на кожну ведучу вісь не перевищує 11,5 тонни - 23 тон; від 1,8 до 2,5 метра для причепів та напівпричепів - 20 тон; на строєні осі, в тому числі транспортних засобів спеціалізованого призначення (контейнеровозів), що здійснюють перевезення одного або більше контейнерів, якщо відстань між осями: 1,3 метра або менше - 21 тон; понад 1,3 до 1,4 метра - 24 тон.

Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 року №30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами «б» та «в» цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

Таким чином, пунктом 22.5 ПДР передбачені обмеження як вагових, так і габаритних параметрів транспортних засобів та їх составів.

Згідно з ч.2 ст. 132-1 КУпАП перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (ч.1 ст. 247 КУпАП).

Статтею 69 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що за змістом диспозиції норми ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, для визначення складу адміністративного правопорушення з`ясуванню та перевірці підлягає факт перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величини, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.

Отже, дані вимірювання фактичної маси (ваги) транспортного засобу та фактичного навантаження на осі є визначальними для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вважав, що відповідачем не доведено вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Разом з тим, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.

Так, на підтвердження порушення п. 22.5 ПДР відповідачем надано інформаційну картку габаритно-вагового контролю, фотографії транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, сертифікат перевірки типу, сертифікат відповідності.

Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженим постановою КМУ від 29.12.2019 № 1174 (далі Порядок № 1174).

Згідно з п.п. 2, 16 Порядку № 1174 посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Згідно з п. 2 Порядку № 1174 система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система) - взаємопов`язана сукупність автоматичних пунктів та інформаційно-телекомунікаційної системи.

Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (п. 7 Порядку № 1174).

При вирішенні справи судом враховується, що фіксація адміністративного правопорушення здійснена вимірювальним обладнанням автоматичного пункту «WAGA» WIM35, який відповідає вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою КМУ від 13.01.2016 №94, що підтверджено сертифікатом відповідальності, сертифікатом перевірки типу.

Згідно з пунктами 12-15 Порядку №1174 автоматичний пункт може забезпечувати: вимірювання навантажень, що припадають на кожну вісь транспортного засобу; вимірювання загальної маси транспортного засобу; визначення кількості осей транспортного засобу та віднесення транспортного засобу до однієї із відповідних категорій; вимірювання міжосьових відстаней транспортного засобу; визначення кількості коліс (скатності) на осях транспортного засобу; вимірювання габаритів транспортного засобу; фіксацію та розпізнавання державних номерних знаків транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу); фіксацію фронтального зображення транспортного засобу; фіксацію загального вигляду транспортного засобу (вигляд збоку) в момент проїзду через автоматичний пункт (оглядова фотографія транспортного засобу, на якій відображені його контури та кількість осей); первинне оброблення зібраних даних та передачу інформації до інформаційно-телекомунікаційної системи за допомогою засобів захищених каналів зв`язку із використанням наскрізного шифрування; автентифікацію автоматичного пункту, контроль цілісності, авторства, доступності, а також неспростовності дій щодо інформації, що передається від автоматичного пункту до інформаційно-телекомунікаційної системи.

Під час вимірювання габаритно-вагових параметрів транспортних засобів застосовуються засоби вимірювальної техніки, які відповідають вимогам законодавства про метрологію та метрологічну діяльність.

Інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих.

Метадані повинні містити дані про:

засоби вимірювальної техніки - назва засобу вимірювальної техніки та його умовне позначення, серійний номер, найменування виробника, рік виготовлення, метрологічні характеристики, найменування власника засобу вимірювальної техніки, документи про відповідність та/або результати повірки (дата повірки, строк дії повірки);

місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати);

найменування автомобільної дороги загального користування, вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу згідно з пунктом Г.2 додатка Г ДСТУ 8824:2019 "Автомобільні дороги. Визначення інтенсивності руху та складу транспортного потоку", повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі);

фотографії транспортного засобу - фронтальна, фотографія державного номерного знака транспортного засобу, фотографія державного номерного знака причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), оглядова фотографія із зображенням розпізнаного державного номерного знака;

відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності).

Також, з аналізу положень Порядку № 1174 вбачається, що система забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства.

З викладеного вбачається, що процес системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті здійснюється в автоматичному режимі, що включає формування структурованих даних, інформаційних файлів тощо, та має як наслідок - автоматизоване формування системою проекту постанови про адміністративні правопорушення, а, відтак, і габаритно-вагові розрахунки щодо транспортного засобу здійснюються в автоматичному режимі та в подальшому застосовуються відповідною посадовою особою при прийнятті постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Постановою від 27.02.2023 встановлено, що ОСОБА_1 як відповідальна особа допустив рух транспортного засобу Mercedes Benz 1831 д.н.з. НОМЕР_1 із перевищенням вагових параметрів, зазначених п. 22.5 ПДР України: загальної маси транспортного засобу на 19,25 % (3,465 тон), навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 8,47% (0,974 тон).

Факт порушення підтверджується інформаційною карткою габаритно-вагового контролю згідно якої показник зважування «weight-full» (фактична маса) складає 23 850 тон, «axleload-2» (навантаження на одиночну вісь) складає 14 850 тон, що свідчить про недотримання позивачем вимог, встановлених п. 22.5 ПДР, зокрема щодо допустимої фактичної ваги - 18 тон та ваги навантаження одиночну вісь - 11,5 тон.

При цьому, формула розрахунку % перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами закріплена в Додатку 1 до Інструкції №512, відповідно до якої: % перевищення = ((Х факт - Х норм - похибка пристрою) / Х норм) х 100 % Х факт - фактично зафіксований параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр); Х норм - нормативно дозволений параметр габариту або ваги відповідно в натуральних одиницях (тонна або міліметр), зазначений відповідно до пункту 22.5 ПДР. Похибка пристрою - регламентовано допустима похибка вимірювального пристрою параметрів габариту або ваги у відсотках відповідно до ДСТУ OIML R 134-1:2010, помножена на Х факт (під час розрахунку використовується у натуральних одиницях (тонна або міліметр).

Як зазначив відповідач, розрахунок відсоткового перевищення загальної маси виглядає так: ((23850 - 18000) - 10%* 23 850)/18 000)*100 = 19,25%;

на одиночну вісь: ((14850 - 11 500) - 16%* 14850) / 11 500)*100=8,47%.

Зазначені показники зроблені з урахуванням похибки пристрою та відповідають тим, що містить оскаржувана постанова.

Вказані вище відомості щодо розрахунку відсотку перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм відповідач наводив і у суді першої інстанції, проте суд обмежився лише висновками щодо не обґрунтування останнім відповідності розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тоннах та неврахування ним величини похибки під час такого розрахунку, не зазначивши підстав неврахування доводів Укртрансбезпеки.

Висновки суду першої інстанції щодо ненадання відповідачем доказів перевищення встановлених законодавством вагових норм під час руху великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами і відповідних висновків після проведення замірів спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що надані відповідачем докази доводять встановлене правопорушення та підтверджують, що останнє зафіксовано щодо транспортного засобу Mercedes Benz 1831 д.н.з. НОМЕР_1 .

Отже, подія та склад адміністративного правопорушення, які є обов`язковими умовами для притягнення особи до адміністративної відповідальності, належним чином встановлені та відображені у спірній постанові.

Висновки суду першої інстанції про відсутність на веб-сайті «Сервіс перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі» постанови в електронній формі, колегія суддів вважає такими, що не спростовують факт вчинення порушення. Крім того, при переході за електронною адресою вказаною у постанові та введенням ідентифікатору доступу здійснюється вхід до вказаної вище системи, де містяться фотографії транспортного засобу, інформація про номер постанови, інформація про дату порушення, дату винесення постанови, тип порушення, зафіксовані порушення, інформація про транспортний засіб та відповідальну особу, що склала постанову, що відповідають відомостям у постанові, складеній в паперовій формі.

При цьому, жодним нормативно-правовим актом не передбачено обов`язкового розміщення саме постанови в електронній формі на вказаному вище веб-сайті.

Посилання суду першої інстанції про наявність у спірній постанові відомостей щодо навантаження на здвоєну вісь транспортного засобу в момент зважування та його перевищення є такими, що не відповідають змісту постанови, яка зазначеного не містить.

Щодо суб`єкта правопорушення.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом Mercedes Benz 1831, а тому відсутні підстави притягнення до адміністративної відповідальності. Проте , колегія суддів вважає такі висновки зроблені без урахування ст. 14-3 КУпАП.

Відповідно до ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені, зокрема, ч. 2 ст. 132-1 КУпАП зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі (за допомогою комплексу технічних засобів автоматичного визначення вагових, габаритних та інших параметрів транспортного засобу з функціями фотозйомки та/або відеозапису, що функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань на момент запиту відсутні відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що власником сідлового тягача - Mercedes Benz 1831 д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з програми АРМ-аудит та не заперечується ним(а.с. 56).

Частиною 1 ст. 14-3 КУпАП визначені суб`єкти адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, якими можуть бути фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а також належний користувач транспортного засобу, за умови, що відомості про такого користувача внесені до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Разом з тим, ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано доказів щодо внесення відомостей про користувачів сідлового тягача - Mercedes Benz 1831 д.н.з. НОМЕР_1 до Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП покладається на власника транспортного засобу, а саме: ОСОБА_1 .

Згідно ст. 279-7 КУпАП відповідальна особа, зазначена у ч. 1 ст. 14-3 цього Кодексу, звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою про накладення адміністративного стягнення законної сили: особа, яка користувалася транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Разом з тим, ані суду першої, ані суду апеляційної інстанції будь-яких доказів, що протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили особа, яка користувалась транспортним засобом, звернулась особисто до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надання документа про сплату штрафу, позивачем не надано.

Отже, в постанові від 27.02.2023 вірно визначено суб`єкта адміністративного правопорушення.

Доводи апелянта щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме несвоєчасний розгляд його заяви про призначення справи в режимі відеоконференції, за наслідками якої відмовлено у її задоволенні, не повідомлення про вказані обставини відповідача та розгляд справи за його відсутності, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідач належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи, не був позбавлений можливості приймати участь у судовому засіданні безпосередньо в приміщенні суду.

Натомість, відповідно до ч. 3 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, колегія суддів, дійшла висновку, що спірна постанова винесена відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Натомість, суд першої інстанції неповно дослідив матеріали справи, невірно застосував норми матеріального права, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

За приписами п. 2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні, підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 286, 308, 310, 317, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті задовольнити.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 14.04.2023 по справі № 530/277/23 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій