Справа № 208/2390/23
Суддя: Сушкова Л. І.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 208/2390/23
№ провадження 2-а/208/37/23
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2023 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Сушкової Л.І.,

за участю секретаря Дарчук М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кам`янське Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора з паркування інспекції з питань паркування Потапчук Сергія Сергійовича, третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської Ради, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

встановив:

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до інспектора з паркування інспекції з питань паркування Потапчук Сергія Сергійовича, третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської Ради, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, в якій просить суд визнати незаконною постанову серії РАП №10357 від 10.03.2023 р. винесену Інспектором з паркування інспекції з питань паркування Потапчук С.С. та стягнути на його користь витрачений ним судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп. з інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської Ради.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 28.03.2023р. він отримав за допомогою поштового листа А4 лист, на якому було надруковано, начебто, постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №10357 до повідомлення серії ІД №01120822.

В зазначеній постанові містилася інформація, що начебто 27 січня 2023 року 12 год. 54 хв. транспортним засобом INFINITI FX37, р.н. НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою м. Дніпро площа Героїв Майдану, 1, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 " Зупинку заборонено".

Позивач зазначив, що він не розуміє, від якого саме звинувачення він має захищатися, оскільки постанова навіть ніким не підписана, тобто не відповідає нормам ДСТУ офіційних документів та фактично отримана ним лише 28.03.2023р., про що може свідчити офіційна сторінка Укрпошти за відслідковуванням трек номеру НОМЕР_2 (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html?barcode=015), а відомості, начебто, про правопорушення містяться за 27.01.2023р. тобто з порушенням строків визначених ст. 38 КУпАП.

Незважаючи на те, що було порушено його право на захист під час складання постанови та після її отримання згідно ст. 268 КУпАП, оскільки йому не роз`яснено ані прав, ані обов`язків, ані в усній формі, ані в письмовій формі, на його думку, враховуючи отримання постанови 28.03.2023р., а надіслання її відповідачем лише 22.03.2023 р., необхідно вважати порушенням строків накладення адміністративного стягнення, оскільки минуло більше 2х місяців з моменту, начебто, порушення ПДР України, в надісланій йому постанові немає ані підпису, ані роз`яснення прав на захист. Тобто строк передбачений статтею 277 КУпАП, явно вичерпаний, оскільки в постанові зазначається дата, начебто, порушення 27.01.2023 р., а дата складання постанови зазначена 10.03.2023р., що явно не узгоджується з нормами статті 277 КУпАП.

Жодних доказів, які свідчать про те, що він вчинив адміністративне правопорушення, відповідачем надано не було, однак на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340.00 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , зазначив, що з вказаною постановою він не згоден, оскільки вважає, що жодних доказів допущення ним порушень Правил ПДР не було, жодних доказів в постанові не зазначено та до постанови не надано, тому просив суд задовольнити його позов, в повному обсязі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2023 визначено суддю Сушкову Л.І., яка ухвалою від 03.03.23 року прийняла позов до свого провадження та призначила справу до розгляду в спрощеному провадженні.

Відповідач, - інспектор з паркування інспекції з питань паркування Потапчук С.С. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник третьої особи - інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Жара О., у відзиві на адміністративний позов, заявлені вимоги не визнала і пояснила, що 27.01.2023 року інспектором з паркування було виявлено адміністративне правопорушення, яке передбачено частиною 1 статті 122 КУпАП, а саме: зупинка транспортного засобу Infiniti FX37 в зоні дії знаку 3.3-1 «Зупинку заборонено», за адресою м. Дніпро, площа Героїв Майдана, 1 чим порушено вимоги п. 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху.

Керуючись вимогами статті 142 КУпАП інспектором з паркування здійснено фотофіксацію обставин порушення правил паркування в режимі фотозйомки, шляхом створення зображень транспортного засобу в момент вчинення правопорушення, на яких було зафіксовано: дату порушення 27.01.2023р.; місце розташування транспортного засобу та майданчика для платного паркування по відношенню до нерухомого об`єкта: м. Дніпро, площа Героїв Майдану. 1: географічні координати: 48.4644366. 35.0456271; час вчинення порушення: о 12:54 (12 год. 54 хв.)

Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення правил зупинки в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування відповідно до ст. 279-1 КУпАП було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД № 01120822 на лобовому склі транспортного засобу транспортного позивача.

Після встановлення відповідальної особи вищезазначеного порушення, інспектором з паркування винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП № 10357 від 10.03.2023 року до повідомлення серія ІД № 01120822 згідно з ч. 5 ст. 279і. ст. 283 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказана постанова про накладення адміністративного стягнення не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, тому надіслана відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 142 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) у відповідності до ч.7 ст. 279-1 КУпАП.

Тобто, за умови дотримання двох складових, а саме виявлення (фіксації) адміністративного правопорушення та отримання відомостей про відповідальну особу, негайно, виноситься постанова про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи, що було проведено фотофіксацію обставин порушення в режимі фотозйомки та через відсутність технічних можливостей встановити особу, зазначену у частині першій статті 142 КУпАП на місці вчинення правопорушення (яка є суб`єктом правопорушення), інспектором з паркування, у повній відповідності до вимог ст.279-1 КУпАП, було розміщено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності до постанови серія ІД № 01120822 на лобовому склі транспортного засобу Infiniti FX37 номерний знак НОМЕР_1 .

Після встановлення відповідальної особи, інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серія РАП №10357 від 10.03.2023 року згідно з ч.5 ст. 279-1, ст.ст. 283, 284 КУпАП - без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Вказана постанова про накладення адміністративного стягнення не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, тому надіслана відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 142 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) у відповідності до ч.7 ст. 279і КУпАП.

Оскільки адміністративне правопорушення зафіксовано інспектором з паркування 27.01.2023 року, а оскаржувана постанова винесена 10.03.2023 року - строки, встановлені ст. 38 КУпАП порушені не були.

Таким чином, твердження позивача про порушення строків інспектором з паркування при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення, не відповідають дійсності та вказуються виключно з метою уникнення від адміністративної відповідальності.

Щодо посилань позивача про невідповідність постанови про адміністративне правопорушення вимогам ст. 283 КУпАП, то з оскаржуваної постанови вбачається, що вона містить усі, без виключення, відомості передбаченні ст. 283 КУпАП. Враховуючи викладене, твердження позивача про невідповідність постанови про накладення адміністративного стягнення не відповідають дійсності, та вказуються позивачем з метою уникнення адміністративної відповідальності.

З вищевикладеного вбачається, що дії інспектора з паркування вчинені згідно з вимогами чинного законодавства, а постанова про накладення адміністративного стягнення серія РАП № 10357 від 10.03.2023 року є правомірною, тому представник третьої особи просила суд в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до головного спеціаліста- інспектора з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Потапчука Сергія Сергійовича, третя особа - Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. - відмовити в повному обсязі.

Категорія адміністративного позову ОСОБА_1 підпадає під правила розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до п. 20, ч.1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, ст. 257, 286 КАС України.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини в адміністративній справі, які підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, відповідно та при дотриманні норм матеріального і процесуального права, приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою інспектора з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Потапчук С.С. від 10 березня 2023 року на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КпАП України у вигляді штрафу у сумі 340 гривень за те, що 27 січня 2023 року 12 год. 54 хв. транспортним засобом INFINITI FX37, р.н. НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, чим порушено вимоги пункту 3.34 розділу 33 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 №1306 "Зупинку заборонено".

Згідно до п.3.34 Правил дорожнього руху «Зупинку заборонено», забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Доводи позивача про те, що він Правил дорожнього руху не порушувала, суд вважає такими, що не відповідають дійсності і суперечать наданим суду доказам. Відповідачем надано суду фотознімки про вчинення адміністративного правопорушення. Крім того, п.3.34 Правил дорожнього руху «Зупинку заборонено», забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу). На знімку зафіксовано, що транспортним засобом INFINITI FX37, р.н. НОМЕР_1 здійснено зупинку в районі будинку, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, в зоні дії пункту 3.34 Правил дорожнього руху. Також, зафіксовано географічні координати 48.4644366, 35.0456271, які підтверджують знаходження транспортного засобу INFINITI FX37, р.н. НОМЕР_1 у місці де заборонено зупинку за адресою: м. Дніпро, площа Героїв Майдану, 1, на фотознімках відображено дату: 27 січня 2023 року, та час вчинення порушення: 12 годин 54 хвилини.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем прийнято правомірне рішення у межах санкції ч.1 ст. 122 КпАП України, приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог і необхідно залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Втім, критично ставлячись до того, що постанова є безспірним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки на підтвердження порушення позивачем ПДР України, а відповідно, й наявності у позивача складу адміністративного правопорушення, інспектором надано належні та достатні докази.

Відповідачем було доведено належними, достатніми та допустимими доказами, що позивач порушив вимоги ПДР України.

Відповідно до ст.245 КУпАП одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно з вимогами ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченими ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи оскаржувану постанову на предмет її обґрунтованості (п.3 ч.3ст.2 КАС України), суд констатує, що інспектор з паркування Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, Потапчук С.С. факт вчинення правопорушення, в якому звинувачено позивача, зафіксував та підтвердив допустимими й належними доказами, що могли бути забезпечені для такого роду порушень Правил дорожнього руху.

Отже, відповідачем у своїй діяльності, не порушені принципи всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин, оскільки при розгляді справи було застосовано обґрунтування вини позивача доказами, з яких можливо визначити наявність або відсутність правопорушення, з застосуванням інших фактів, які б підтверджували наявність або відсутність вини певної особи - відеофіксація правопорушення).

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказах, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в ч.1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП передбачено, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що відповідачем на виконання вимог ст. 77 КАС України, надано достатні докази на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Суд вважає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

При цьому, суд вважає за необхідне дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої, суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988 року, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006 року, «Шабельник проти України» від 19.02.2009 року, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.

Європейський суд з прав людини у рішеннях від 07.11.2002 року по справі «Лавентес проти Латвії» та від 08.02.2011 року по справі «Берктай проти Туреччини» наголосив, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву, що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумцій».

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Згідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Матеріали справи містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, із врахуванням того, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатні докази порушення позивачем правил дорожнього руху України, про які йдеться в постанові, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не підлягає скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», Законом України від 08.07.2011 "Про судовий збір", ст.ст.247,258,288,289 КУпАП, ст.ст.72,77,139,241-256,257,263 КАС України, суддя,

ухвалив:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора з паркування інспекції з питань паркування Потапчук Сергія Сергійовича, третя особа Інспекція з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської Ради, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, - відмовити.

Рішення можебути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Сушкова Л. І.