Справа № 520/8465/19
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 р.Справа № 520/8465/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022, головуючий суддя І інстанції: Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 28.11.22 по справі №520/8465/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду із заявою в порядку ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справі №520/8465/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ у Харківській обл., відповідач), в якій просив:

- зобов`язати відповідача відобразити у своєму звіті інформацію щодо виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 по справі №520/8465/19, у тому числі щодо виправлення в електронному кабінеті позивача та базах даних ПФУ і ГУ ПФУ в Харківській області недостовірної, неточної інформації щодо загального проценту розрахунку пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) від заробітку - змінивши його з 50% на 90 %, а також відносно основного розміру пенсії від заробітку - змінивши його з 52024 грн. 50 коп. на 103008 грн. 51 коп. Місяць підвищення розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 01.01.2021), відповідно до ч. 3 ст. 22, ч.1 ст. 58, ч. 1 та 2 ст. 129-1 Конституції України, рішення Вищої ради правосуддя від 24 липня 2018 року №2408/0/15-18 "Про звільнення судді Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 у відставку" та рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по адміністративній справі №520/8465/19;

- оприлюднити Пенсійним Фондом України в електронному кабінеті позивача та в базах даних ГУ ПФУ в Харківській області, відповідно до діючого законодавства, виправлену і достовірну інформацію на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по адміністративній справі №520/8465/19 виклавши її наступним чином:

загальний процент розрахунку пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) від заробітку - 90 %;

основний розмір пенсії від заробітку - 103008 грн. 51 коп.

Місяць підвищення розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 01.01.2021).

- виплати йому повністю до 19.11.2022 існуючу заборгованість по виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці, відповідно до ст. 625 ЦК України, з урахуванням індексу інфляції і 3 % річних.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2022 заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та норм процесуального права, просив скасувати ухвалу від 28.11.2022 по справі №520/8465/19 повністю та ухвали судове рішення, відповідно до ч. 1 ст.382 КАС України, встановити судовий контроль за повним виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 та зобов`язати відповідача відобразити у своєму звіті суду інформацію щодо виконання рішення від 10.10.2019. Інші вимоги викладені в заяві про встановлення судового контролю залишити без розгляду.

Крім цього, просив витребувати у відповідача докази, а саме: розрахунок заборгованості (щомісячно) по виплаті йому щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці; всі рішення органів ПФУ з 01.08.2018 про перерахунок йому стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з обґрунтуванням цих розрахунків.

Відповідно до ст. 324 КАС України, просив за фактами виявлених порушень закону постановити окрему ухвалу відносно судді Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцевої О.В. до Вищої ради правосуддя.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції розглянув справу в письмовому порядку без його участі, хоча в своїй заяві він просив розгляд спррави проводити у відкитому судовому засіданні за його участі.

Вказав, що суд першої інстанції, в порушення ч. 2 ст. 9 КАС України, вийшов за межі не лише заяви про встановлення судового контролю, а і за межі позовних вимог викладених у 2019 році. Суд протиправно не застосував при вирішенні заяви про встановлення судового контролю норми Конституції України, не надав жодної аргументації щодо незастосування норм Конституції України та неправомірно застосувала ті норми права, які не відповідають правовідносинам щодо невиконання відповідачем рішення від 10.10.2019.

Крім цього, зазначив, що суддя суду першої інстанції при винесенні ухвали від 28.11.2022 не відреагувала на судову практику Європейського суду.

На думку апелянта, ухвалене Харківським окружним адміністративним судом рішення від 10.10.2019 повинно виконуватися постійно, оскільки в іншому випадку воно б було ілюзорним та позивач після кожної зміни законодавства, після кожного проведеного перерахунку стажу та щомісячного довічного утримання суддів у відставці, був би змушений звертатися до суду з черговим позовом, що суперечить суті судового захисту, прав особи і принципу верховенства права.

Зазначив, що суд першої інстанції не врахував практику Верховного Суду у справі №812/292/18 від 06.11.2018.

Окрім цього, вказав, що судом не встановлено та не зазначено в оскаржуваній ухвалі, яка заборгованість існує у ГУ ПФУ в Харківській області по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці за період з 01 квітня 2022 року по 28 листопада 2022 року.

Апелянт зазначив, що висновки суду першої інстанції про те, що позивач отримав від відповідача «доплату» за вказаний період, а не «заборгованість по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», не відповідають обставинам справи. Висновки суду суперечать наданим у додатку до заяви про встановлення судового контролю документам які підтверджують, що лише за період з 19.02.2020 по 31.03.2021 у відповідача залишається заборгованість по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у сумі 69605 грн. 19 коп., яку визнає ГУ ПФУ в Харківській області.

Від представника ГУ ПФУ в Харківській області надійшов відзив, в якому він просив, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

В обґрунтування зазначив, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі №520/8465/19 та від 15.01.2021 у справі №520/14277/2020 виконані в межах повноважень та відповідно до чинного законодавства. Заборгованість за рішенням від 10.10.2019 у сумі 67822,58 за період з 01.08.2018 по 09.12.2019 виплачена 09 листопада 2022 року.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялись судом належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , заявленого в апеляційній скарзі, про витребування розрахунку заборгованості (щомісячно) по виплаті щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та всіх рішень органів ПФУ з 01.08.2018 про перерахунок пенсії на посаді судді, який має право на призначення та отримання щомісячного грошового утримання судді у відставці з обгрунтуванням цих розрахунків, у зв`язку з відсутністю обґрунтування поважних причин незаявлення даного клопотання в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

10.10.2019 рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/8465/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Слобожанського об`єднаного управління ПФУ м. Харкова від 01.02.2019 про відмову ОСОБА_1 у перегляді відсотків розрахунку грошового утримання згідно заяви від 23.01.2019.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошовою утримання судді у відставці у розмірі 90 % - стаж 25 років 08 місяців 03 дні та здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи з розміру 90 % грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та стажу 25 років 08 місяців 03 дні відповідно до довідки, починаючи з 01 серпня 2018 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

10.12.2019 рішення суду набрало законної сили, виконавчі листи по даній справі позивачу видано 19.12.2019.

ОСОБА_1 вважаючи, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі №520/8465/19 ГУ ПФУ у Харківській обл. не виконує, звернувся до суду із заявою, в порядку ст. 382 КАС України, щодо встановлення судового контролю за його виконанням.

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви суд першої інстанції виходив з того, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 у справі №520/8465/19 не поширює дію на випадок нового перерахунку позивачу розміру щомісячного довічного грошовою утримання судді у відставці станом на 19.02.2020, який було проведено на виконання рішення суду у справі №520/14277/2020, а приписи ч.5 ст.242 КАС України та правові позиції постанов Верховного Суду у постановах від 15 липня 2022 року у справі №340/2317/21, від 24 вересня 2021 року у справі №620/5437/20, від 11 жовтня 2021 року у справі №160/10640/20 та від 15 лютого 2022 року у справі №340/161/21 доводять відсутність порушеного права, котре б підлягало судовому захисту за процедурою ст.382 КАС України у межах справи №520/8465/19.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 14 КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 2 ст. 382 КАС України).

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 20.06.2018 по справі №800/592/17 визначилась, що клопотання про встановлення судового контролю може бути подане й задоволене судом вже після ухвалення рішення у справі.

Отже, судовий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту і накладенням штрафу.

Одночасно, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними і допустимими доказами.

З матеріалів справи встановлено, що предметом розгляду у справі №520/8465/19 є питання, щодо зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді у цілях обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.08.2018 період роботи в органах прокуратури, половини строку навчання за денній формі Харківського юридичного інституту, календарний період проходження строкової військової служби та відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.08.2018.

Під час судового розгляду встановлено, що ГУ ПФУ в Харківській області на час розгляду заяви про встановлення судового контролю, проведено перерахунок з 01.08.2018 та виплату заявнику суми проведеного перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з 01.08.2018 при стажі роботи на посаді судді 25 років 08 місяців 03 дня у розмірі 90% суддівської винагороди згідно довідки Територіального управління Державної судової адміністрації України в Харківській області про заробітну плату від 09.08.2018 №463 внаслідок чого розмір пенсії (грошового утримання) склав з 01.08.2018 - 26165,70 грн, з 01.01.2019 - 39248,55 грн, з 01.02.2019 - 42790,28 грн, з 01.01.2020 - 46822,05 грн. За результатами перерахунку заборгованість у сумі 8128,63 грн за період з 10.12.2019 по 31.01.2020 виплачено у лютому 2020 року, у сумі 8063,54 грн за період з 01.01.2020 по 29.02.2020 виплачено у березні 2020 року, в сумі 67822,58 грн за період з 01.08.2018 по 09.12.2019 виплачено у листопаді 2022 року.

Враховуючи вище викладено, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2019 по справі №520/8465/19 відносно спору стосовно пенсійного забезпечення заявника станом на 01.08.2018 відповідачем - суб`єктом владних повноважень виконано повністю, як наслідок відсутні підстави для задоволення зави про встановленні судового контролю в порядку ст. 382 КАС України.

Щодо вимоги апелянта про залишення без розгляду частини вимог викладених в заяві про встановлення судового контролю, а саме оприлюднити Пенсійним Фондом України в електронному кабінеті позивача та в базах даних ГУ ПФУ в Харківській області, відповідно до діючого законодавства, виправлену і достовірну інформацію на підставі рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2019 року по адміністративній справі №520/8465/19 виклавши її наступним чином: загальний процент розрахунку пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) від заробітку - 90 %; основний розмір пенсії від заробітку - 103008 грн. 51 коп. Місяць підвищення розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - 01.01.2021); виплати йому повністю до 19.11.2022 існуючу заборгованість по виплаті щомісячного грошового утримання судді у відставці, відповідно до ст. 625 ЦК України, з урахуванням індексу інфляції і 3 % річних, колегія суддів звертає увагу на те, що статтею 382 КАС України на даній стадії не передбачена можливість залишення вимог без розгляду.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що згідно до п. 5 ч. 1 ст. 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо надійшла заява позивача про залишення позову без розгляду.

Подання заяви про залишення позову без розгляду є диспозитивним правом позивача, передбачене нормами КАС України та за своєю суттю є формою закінчення справи без ухвалення рішення по суті. При цьому, суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Водночас відповідно до ч. 2 ст. 240 КАС України заява про залишення позову без розгляду може бути подана лише до початку розгляду справи по суті.

Враховуючи аналогію закону, а саме ст. 240 КАС України, колегія суддів зазначає, що на стадії апеляційного перегляду судового рішення, не можуть бути розглянуті вимоги щодо залишення заяви без розгляду.

Щодо доводів апелянта про порушення вимог процесуального закону, які полягали в тому, що суд першої інстанції розглянув справу в письмовому порядку без його участі, хоча в своїй заяві він просив розгляд справи проводити у відкитому судовому засіданні з викликом сторін, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За ч. 3 ст. 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Водночас, згідно з ч. 4 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом; 2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності; 4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Враховуючи вище зазначені правові норми, а також характер спірних правовідносин, склад учасників та предмет доказування, а також те, що справа по суті була розглянута в порядку письмового провадження без виклику сторін, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання апелянта на обов`язковість розгляду заяви, поданої в порядку ст. 382 КАС України, у відкритому судовому засідання з викликом сторін.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції при винесенні ухвали від 28.11.2022 не відреагував на судову практику Європейського суду, колегія суддів вважає такими, що не спростовують правомірних висновків суду першої інстанції, оскільки відсутність в ухвалі суду першої інстанції посилань на судову практику Європейського суду не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Крім того рішення Європейського суду зазначені апелянтом стосується інших правовідносин, ніж ті які розглядаються по даній справі, а висновки суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не суперечать практиці Європейського суду.

Посилання апелянта на практику Верховного Суду у справі №812/292/18 від 06.11.2018, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вона стосується інших обставин.

Щодо вимоги апелянта про винесення окремої ухвали відносно судді Харківського окружного адміністративного суду Старосєльцевої О.В. до Вищої ради правосуддя, колегія суддів зазначає.

Згідно зі статтею 324 КАС України суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 249 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

Згідно ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно (частина третя статті 249 КАС України).

В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.

Окрему ухвалу може бути винесено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати.

Отже, окрема ухвала має на меті усунення виявлених у процесі розгляду адміністративного позову порушень закону та є підставою для розгляду питання щодо відповідальності винних осіб.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що окрема ухвала - це рішення, яким суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону, причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Окрема ухвала є формою профілактичного впливу судів на правопорушників.

Необхідність її винесення зумовлена завданнями адміністративного судочинства - захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень органів державної влади, місцевого самоврядування, їхніх посадових, службових осіб у процесі здійснення ними управлінських функцій.

Враховуючи вище зазначені правові норми, колегія суддів зазначає, що винесення окремої ухвали це право суду, а не обов`язок.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення даного питання, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, у зв`язку з чим підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2022 року по справі №520/8465/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 05.06.2023