Справа № 344/9604/23
Суддя: Татарінова О. А.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 344/9604/23
Провадження № 2-а/344/143/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

Головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

за участю позивача Ансар Маджид

представника позивача Якубовського О.О.

представника відповідача Чупірчука М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 03.05.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 03.05.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 з 2014 року проживає у м.Івано-Франківську. Мав статус біженця з 2015 року по 2020 року. З 25.01.2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із громадянкою України. З цього ж часу він отримав право на отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні з метою возз`єднання сім`ї та отримав посвідку строком на 1 рік. 08.02.2022 року у зв`язку із закінченням строку дії попередньої посвідки йому було видано нову посвідку № НОМЕР_1 на тимчасове проживання строком на 1 рік із терміном дії по 07.02.2023 року. До кримінальної відповідальності не притягався, в розшуку не перебуває. Адміністративних, а також цивільних правопорушень не вчиняв. Отже, метою перебування позивача в Україні є влаштування особистого життя та здійснення комерційної діяльності.

Управлінням стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України 02.05.2023 року листом Вих. №1667/55/108/01-2023 на адресу Управління державної міграційної служби України в Івано-Франківській області було поширено недостовірну інформацію щодо позивача, у результаті якої УДМС України в Івано-Франківській області 03.05.2023 року було прийнято оскаржуване рішення про примусове повернення позивача до країни походження та зобов`язано його в термін по 01.06.2023 року покинути Україну. У листі вих.№1667/55/108/01-2023 зазначено, що громадянин Респбліки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який разом із своїми поплічниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 організували та причетні до порушення громадського порядку, що мало місце в центрі м. Івано-Франківськ 30.12.2020 року. Встановлено, що своїми діями громадянин Республіки Пакистан ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , негативно впливає на криміногенну обстановку в Івано-Франківській області та в Україні. У листі також зазначено, що вищезазначені особи являються, учасниками масових порушень, порядку із спричиненням тілесних ушкоджень безпосередньо у центрі м.Івано-Франківська 30.12.2020 року неподалік новорічної ялинки. Слідство з даного приводу проводиться органами суду, прокуратури та поліції по даний час. Дані факти, окрім матеріалів кримінальних проваджень, висвітлено через мережу інтернет та перебувають у вільному доступі. 31.12.2020 року Івано-Франківським ВП ГУНП внесені дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002615 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Оскільки внаслідок поширення вищезазначеної недостовірної інформації щодо позивача було завдано шкоди особистим немайновим правам позивача, ним 23.05.2023 року ініційовано відповідний позов до ДСР НПУ про спростування недостовірної інформації (справа №344/9496/23).

Крім того, зазначає, що раніше (у квітні 2022 року) УСР в Івано-Франківській ДСР НПУ на адресу УДМС України в Івано-Франківській області вже було поширено про позивача недостовірну інформацію у листі вих.№884/55/108/01-2022 від 20.04.2022 року. У результаті поширення вказаної недостовірної інформації щодо позивача у листі вих. №884/55/108/01-2022 від 20.04.2022 року рішеннями УДМС України в Івано-Франківській області від 26.04.2022 року та від 28.04.2022 року позивачу було скасовано його посвідку на проживання та заборонено в`їзд Україну на три роки, відповідно. Цивільний позов ОСОБА_9 про спростування недостовірної інформації, поширеної листом вих.№884/55/108/01-2022 від 20.04.2022 року (справа №344/7399/22) а також два його відповідні адміністративні позови (справа №300/1948/22, 300/2500/22) на даний час перебувають у провадженні суду.

Позивачем також зазначається, що 30.12.2020 року о 18 год. 30 хв. біля ресторану «Пасаж Гартенбергів» відбувся заздалегідь спланований напад групи представників арабської і індуської общин під керівництвом ОСОБА_10 на уродженців Пакистану двох громадян Єгипту ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , які є товаришами позивача ОСОБА_9 . В цей же час на місці події перебував і позивач ОСОБА_9 , але участі у порушенні закону він не брав. Навпаки, надав свої покази щодо подій в якості свідка під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002615. Дії ОСОБА_12 було кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України і вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.07.2022 року у кримінальному провадженні №0002615 (справа №344/14023/21) винним було визано саме представника угрупування нападників ОСОБА_12 . Під час самооборони (захисту від групового нападу) ОСОБА_5 вчинив дії, які органом досудового розслідування було кваліфіковано як хуліганство (ч.1 ст.296 КК України) та умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження ОСОБА_13 (4.1 ст.121 КК України). Кримінальне провадження справа №344/17159/21 на даний час перебуває у провадженні суду. ОСОБА_3 клопотанням від 02.06.2022 року відмовився підтримувати обвинувачення за ч.1 ст.121 КК України, відтак справа в цій частині підлягає закриттю. Однак, і вина ОСОБА_5 у вчиненні правопорушення за подіями 30.12.2020 року на даний час не встановлена. Отже, у порушеннях громадського порядку 30.12.2020 року позивач участі не брав, а тим більше не був їх організатором. Причетність позивача до вказаних подій полягає у тому, що він був їх свідком і заявником по кримінальному провадженню №0002615, що не є порушенням закону. Листом від 11.05.2023 року ГУНП України в Івано-Франківській області вих №5790/108/242023 на адвокатський запит вих. №454 від 08.05.2023 року підтверджено відсутність претензій до ОСОБА_9 у органів правопорядку. У листі вказано, що станом на 10.05.2023 року слідчими підрозлілів ГУНП в Івано-Франківській області позивачу про підозру у вчиненні злочину не повідомлялось. Отже, позивач ніколи не вчиняв жодних правопорушень. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Жодних дій, які б суперечили інтересам охорони громадського порядку позивач не вчиняв. Під час подій 30.12.2020 року у бійках участі не брав, викликав поліцію, був допитаним в якості свідка. За таких фактичних обставин рішення відповідача про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни не може вважатись таким, що ухвалене з дотриманням ч.1 ст.26 Закону України «Про правовий статує іноземців та осіб без громадянства» і абз.2 п.5 п.1 розділу ІІ Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затв.спільним Наказом МВС, адміністрації Держприкордонслужби України, СБ України №38/77 від 22.01.2018 року.

Позивачем зазначається, що за відсутності вчинення позивачем будь-яких протиправних дій ухвалення відповідачем оскаржуваного рішення є прийнятим без дотримання принципу пропорційності та без врахування усіх тих негативних наслідків, які настануть для позивача у разі його виконання. Просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області від 03.05.2023 року про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни. Здійснити розподіл судових витрат.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідача відзив на позов не подав. В судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначається Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» .

Судом встановлено, що 25.01.2020 року зареєстровано шлюб ОСОБА_14 з ОСОБА_15 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 25.01.2020 року (а.с.16).

Позивачу ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частина двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.07.2020 року (а.с.18).

З копії довідки №3072 про реєстрацію місця проживання особи від 27.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 14.09.2020 року (а.с.15).

06.09.2021 року Окружною прокуратурою міста Івано-Франківська скеровано до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному 31.12.2020 у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002615 щодо ОСОБА_12 за ч.2 ст.296 КК України (а.с.39).

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування №0002615 ОСОБА_1 був допитаний як свідок у даному кримінальному провадженні (а.с.42).

Із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 09.10.2021 року встановлено, що ОСОБА_1 є директором керівником ТзОВ «Східноєвропейські освітні послуги» (а.с. 19).

08.02.2022 року громадянину Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , із терміном дії до 07.02.2023 року (а.с.14).

З ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду про відкриття провадження від 13.05.2022 року (справа №300/1948/22), вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення УДМС України в Івано-Франківській області від 28.04.2022 року №8690 (а.с.48).

Як вбачається з ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 24.06.2022 року (справа №344/7399/22) ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про спростування недостовірних відомостей (а.с.51).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 14.07.2022 року (справа №300/1948/22) зупинено провадження в адміністративній справі №300/1948/22 за позовом ОСОБА_9 , в інтересах якого діє адвокат Якубовський О.О. до УДМС України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення УДМС України в Івано-Франківській області №8690 від 28.04.2022 року про скасування посвідки на тимчасове проживання ОСОБА_9 № НОМЕР_1 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №300/2500/22 (а.с. 49).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду 19.07.2022 року (справа №300/2500/22) зупинено провадження в справі №300/2500/22 за позовом ОСОБА_9 до УДМС України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 26.04.2022 року до набрання законної сили судовим рішенням Івано-Франківського міського суду в справі №344/7399/22 за позовною заявою ОСОБА_9 до Управління стратегічних розслідувань в Івано-Франківській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про спростування недостовірних відомостей щодо позивача.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.07.2022 року ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначено покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 3 тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (а.с.44-45).

02.05.2023 року Начальник ДСР УСР в Івано-Франківській області Фрікель А. звернувся до начальника УДМС в Івано-Франківській області з листом № 1667/55/108/01-2023 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про примусове повернення/ видворення з України», з якого вбачається, що за результатами реалізації отриманої оперативної інформації, встановлено громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , який разом зі своїми поплічниками ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 організували та причетні до порушення громадського порядку, що мало місце в центрі м. Івано-Франківськ 30.12.2020 року. Вищевказані особи являються учасниками масових порушень громадського порядку із спричиненням тілесних ушкоджень безпосередньо в центрі м.Івано-Франківськ 30.12.2020 року неподалік новорічної ялинки. Слідство з даного приводу проводиться органами суду та прокуратури та поліції по даний час. Дані факти, окрім матеріалів кримінальних проваджень, висвітлено через мережу інтернет та перебувають у вільному доступі. 31.12.2020 Івано-Франківським ВП ГУНП внесені дані до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002615 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України. Встановлено, що своїми діями громадянин Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , негативно впливає на криміногенну обстановку в Івано-Франківській області та Україні. Разом з тим, зазначено, що громадянин Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 28 квітня 2023 року не перебуває в статусі підозрюваного чи обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення. Також, враховуючи зазначене, у разі виявлення громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважав би за доцільне ініціювати, перед Державною міграційною службою України, прийняття рішень про примусове повернення/видворення з України з подальшою забороною в`їзду на територію України, відповідно до вимог ст. ст. 26, 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

На підставі зазначеного звернення 03.05.2023 року Начальником відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області Думенко В.П., за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина ОСОБА_1 прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Пакистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 01.06.2023 року.

03.05.2023 року позивача ознайомлено з рішенням, про що свідчить його підпис.

Із зазначеного рішення вбачається, що 03.05.2023 до УДМС в Івано-Франківській області поступило обгрунтоване звернення від УСР в Івано-Франківській області ДСР НПУ щодо прийняття рішення про примусове повернення /видворення з України з подальшою забороною в`їзду на територію України стосовно громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як такого, що своїми діями негативно випливає на криміногенну обстановку на території Івано-Франківської області та України, зокрема організація та причетність до масових порушень громадського порядку, що мали місце в м.Івано-Франківськ в 2020 році. 03.05.2023 вказаного іноземця громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено за адресою місця проживання та доставлено до УДМС в Івано-Франківській області. Встановлено, що зазначений іноземець був документований посвідкою на тимчасове проживання НОМЕР_1 (дата видачі 08.02.2022, орган видачі 2601, підстава видачі 04/14) 28.04.2022 року УДМС в Івано-Франківській області прийнято рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання на підставі підпункту 5 пункту 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 322, скасовано посвідку на тимчасове проживання № НОМЕР_1 . Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 зупинено дію рішення УДМС в Івано-Франківській області від 28.04.2022 про скасування посвідки на тимчасове проживання до набрання законної сили судовим рішенням у справі №300/1948/22.

При прийнятті Рішення враховано, що дії громадянина Республіки Пакистан ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно обґрунтованого звернення УСР в Івано-Франківській області ДСР НПУ суперечать охороні громадського порядку та підставі положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (а.с.9-10).

Із копії листа заступника начальника управління МВС України Василенко І. встановлено, що станом на 24.04.2023 року громадянин країни ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.17).

Як вбачається із копії відповіді заступника начальника СУ ГУНП в Івано-Франківській області на запит адвоката Якубовського О.О. від 11.05.2023 року №5790/108/24/2023, станом на 10.05.2023 року слідчими підрозділів ГУНП в Івано-Франківській області не повідомлялось про підозру у вчиненні злочину ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителю АДРЕСА_1 .

Також у листі зазначають, що відповідно до даних зазначеного Реєстру слідчими підрозділів ГУНП в Івано-Франківській області у період часу із 01.01.2019 року по 10.05.2023 року було зареєстровано 1330 кримінальних правопорушень із категорії злочинів проти громадської безпеки (а.с.47).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Так, згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 3 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Судовим розглядом встановлено, що 03.05.2023 року Начальником відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області Думенко В.П., за результатами розгляду матеріалів щодо громадянина ОСОБА_1 прийнято рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Пакистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 01.06.2023 року.

Підставою для прийняття такого рішення стало звернення Начальника ДСР УСР в Івано-Франківській області Фрікель А. № 1667/55/108/01-2023 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про примусове повернення/ видворення з України», за змістом якого своїми діями громадянин Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ( ОСОБА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , негативно впливає на криміногенну обстановку в Івано-Франківській області та Україні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про національну безпеку України" громадська безпека і порядок - захищеність життєво важливих для суспільства та особи інтересів, прав і свобод людини і громадянина, забезпечення яких є пріоритетним завданням діяльності сил безпеки, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб та громадськості, які здійснюють узгоджені заходи щодо реалізації і захисту національних інтересів від впливу загроз.

Положеннями ст. 5 Закону № 2469-VIII визначено, що державна політика у сферах національної безпеки і оборони спрямована на захист: людини і громадянина - їхніх життя і гідності, конституційних прав і свобод, безпечних умов життєдіяльності; суспільства - його демократичних цінностей, добробуту та умов для сталого розвитку; держави - її конституційного ладу, суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності; території, навколишнього природного середовища - від надзвичайних ситуацій.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону № 2469-VIII до складу сектору безпеки і оборони входить, зокрема, Міністерство внутрішніх справ України, Державна міграційна служба України.

На виконання приписів ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Національну поліцію" під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації.

Статтею 2 Закону України "Про Національну поліцію" на Національну поліцію покладено завдання забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності.

Підпунктами 1-4 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення.

Дослідивши зміст звернення Начальника ДСР УСР в Івано-Франківській області № 1667/55/108/01-2023 «Про розгляд питання щодо прийняття рішення про примусове повернення/ видворення з України», суд вбачає, що в ньому містяться відомості щодо отриманої оперативної інформації, за результатами якої орган Національної поліції встановив, що своїми діями позивач негативно впливає на криміногенну обстановку в Івано-Франківській області та Україні.

В той же час, згідно відомостей ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не повідомлялось про підозру у вчиненні злочину.

Із копії листа заступника начальника управління МВС України Василенко І. встановлено, що станом на 24.04.2023 року громадянин країни ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.17).

Як вбачається з листа начальника УПП в Івано-Франківській області від 06.06.2023 року громадянин Ісламської Республіки Пакистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності станом на 05.06.2023 року не притягався.

Крім того, станом на 05.06.2023 року проваджень про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_9 в Івано-Франківському міському суді не зареєстровано.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Отже, загальні підстави, умови, форми, основні ознаки правопорушення, що створюють їх склад, за що особу може бути притягнуто до одного з видів відповідальності та процедуру такого притягнення має визначати закон.

Вина у вчиненні злочину або адміністративному правопорушенні встановлюється в порядку, визначеному Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення відповідно.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип презумпції невинуватості, відповідно до якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Враховуючи, що у зверненні не вказується про фактичні обставини, на підставі яких відомостей органом поліції зроблений висновок про негативний вплив позивача на криміногенну обстановку в Івано-Франківській області та Україні, порушення громадського порядку діями позивача не підтверджені, суд вважає, що рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Пакистану ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не може вважатися обґрунтованим.

Суд зазначає, що під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім вимогам, зазначеним у частині другій статті 2 КАС України.

Цей обов`язок витікає із завдань адміністративного судочинства, змістом яких є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що як у зверненні УСР в Івано-Франківській області ДСР НПУ, так і в оскаржуваному рішенні відповідача від 03.05.2023 року, не зазначено фактичних даних щодо вчинення позивачем конкретних протиправних дій на шкоду громадському порядку в Україні.

Згідно положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У постанові від 18.06.2020 в справі №758/13408/18 Верховний Суд зазначив, що відповідно до положень ст. ст. 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та ст.9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом з метою забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Суд враховує, що громадянин Пакистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України, має постійне місце проживання на території України, здійснює підприємницьку діяльність.

В межах спірних правовідносин суд вважає, що відповідачем, крім іншого, не дотримано принципу пропорційності, необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), що призводить до настання несприятливих наслідків для позивача при відсутності будь-якої його вини в обставинах, що виникли та може вважатися неправомірним втручанням органу державної влади в сімейне життя позивача, яке матиме наслідком видворення позивача за межі України.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 139 241-246, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення від 03.05.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни задовольнити.

Скасувати рішення Начальника відділу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 03.05.2023 року про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Пакистану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Татарінова