Справа № 160/6073/23
Суддя: Приходченко О. С.
Дата ухвалення: 2023-06-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

08.06.2023 Єдиний унікальний номер 160/6073/23
Єдиний унікальний номер 160/6073/23
Провадження № 2а/205/55/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2023 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області, третя особа Новокодацький відділ у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2023 року з Дніпропетровського окружного адміністративного суду до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю надійшли матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України в особі ГУ ДМС в Дніпропетровській області, третя особа Новокодацький відділ у м. Дніпрі ГУ ДМС в Дніпропетровській області про скасування рішення.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 травня 2023 року адміністративний позов було прийнято до розгляду суду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Позивач у своєму позові та ході судового розгляду, а його представник у ході судового розгляду посилалися на те, що у 1994 році позивач в`їхав на територію України по паспорту громадянина Азербайджанської СРСР. 01 жовтня 1994 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 07 квітня 1995 року позивач став на військовий облік у Ленінському районі м. Дніпропетровська та зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Приблизно у 2000 році ним було втрачено паспорт зразка 1974 року, виданого Азербайджанською РСР, новий паспорт не отримував, документи не відновлював. У посольстві Республіки Азербайджан 01 листопада 2010 року ОСОБА_4 о. отримав довідку про те, що він є громадянином Республіки Азербайджан. За увесь час проживання на території України працював водієм без оформлення. Громадянство України не отримував. Після початку війни, його зупинили на блок-пості для перевірки документів та виявили, що ОСОБА_1 не може пред`явити паспорт. Його доправили до відділення поліції, а звідти в міграційну службу. Рішенням Новокодацького відділу у м. Дніпрі ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 02 березня 2023 року було вирішено примусово його повернути до країни походження або третьої країни та зобов`язано покинути територію України до 31 березня 2023 року. Вважає, це рішення незаконним, тому позивач та його представник просили суд скасувати вказане рішення, задовольнивши позовні вимоги.

Відповідач ГУ ДМС України в Дніпропетровській області у своєму відзиві, а його представник у ході судового розгляду, проти задоволення позовних вимог заперечували, зазначивши, що позивач перебуває на території України без законних підстав, що є грубим порушенням законодавства України про правовий статус іноземців, він ухиляється від виїзду з України після втрати підстав перебування в Україні. У ОСОБА_1 відсутні законні джерела отримання доходу, оскільки відсутні підстави працевлаштування. Наявність прав іноземців та осіб без громадянства прямо пов`язана із законністю їх перебування на території України, у разі порушення певних встановлених державою умов перебування останні несуть відповідальність. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі та має від цього шлюбу сина. Зазначені обставини стосовно наявності родинних відносин не відносяться до таких, що автоматично забезпечують легальний статус та можливість перебування на території України. Жодних виключень чинним законодавством за наявності родинних відносин із загальних правил перебування на території України, що звільняються від відповідальності, не передбачено. Рішення про примусове повернення законне. Відсутність перекладача, на яку посилається позивач, не свідчить про протиправність рішення. Просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи Новокодацького відділу у м. Дніпрі ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з військовим квитком серії НОМЕР_1 від 23 листопада 1989 року ОСОБА_1 у період з 23 листопада 1989 року по 26 листопада 1991 року проходив строкову військову службу в лавах ЗС Азербайджанської РСР (а.с. 21).

01 жовтня 1994 року ОСОБА_1 о. зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 (а.с. 19), від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син, ОСОБА_3 (а.с. 20).

07 квітня 1995 року ОСОБА_1 о. був постановлений на військовий облік у Ленінському районі м. Дніпропетровська (а.с. 21 оберт).

Згідно з довідкою № V-387/R від 01 листопада 2010 року, виданого посольством Азербайджанської Республіки в Україні, ОСОБА_1 є громадянином Азербайджанської Республіки (а.с. 16).

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання, виданої адресно-довідковим підрозділом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 03 квітня 2013 року, ОСОБА_1 о. з 07 квітня 1995 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с 9 а).

Постановою Новокодацького відділу у м. Дніпрі ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області серії ПМ МДН № 004802 від 02 березня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 203 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн. (а.с. 14), яку було направлено для виконання до Другого правобережного ВДВС у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 56), який було сплачено позивачем 22 березня 2023 року (а.с. 22).

Рішенням Новокодацького відділу у м. Дніпрі ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 02 березня 2023 року вирішено про примусове повернення до країни походження громадянина Азербайджану ОСОБА_1 о. та зобов`язано його покинути територію України до 31 березня 2023 року (а.с. 11-13).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, цим та іншими законами України, а також міжнародними договорами України. У разі якщо міжнародним договором України встановлено інші правила, ніж передбачені цим Законом, застосовуються правила, передбачені таким міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 КАС України іноземці та особи без громадянства користуються в Україні таким самим правом на судовий захист в адміністративних справах, що і громадяни України, тобто іноземці та особи без громадянства, які перебувають під юрисдикцією України, незалежно від законності їх перебування, мають право на визнання їх правосуб`єктності та основних прав і свобод людини.

Частиною 1 статті 183-7 КАС України передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Справа розглядається з урахуванням приписів ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Згідно із положеннями ст. 15 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну та виїзд з України здійснюється, зокрема, іноземцями та особами без громадянства - за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в`їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до частин 1, 4 статті 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення.

У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

Згідно пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року № 405/2011 (далі - Положення), Державна міграційна служба України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 4 Положення визначено, що Державна міграційна служба України відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, здійснює оформлення і видачу іноземцям та особам без громадянства запрошень для в`їзду в Україну, документів для тимчасового перебування або постійного проживання в Україні, а також виїзду за її межі, студентських квитків студентам із числа іноземців та осіб без громадянства, вилучає ці документи та проставляє в документах, що посвідчують особу іноземців та осіб без громадянства, відмітки про заборону в`їзду в Україну в передбачених законодавством випадках; приймає рішення про скорочення строку перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, видворення, у тому числі у примусовому порядку, іноземців та осіб без громадянства з України, заборону в`їзду в Україну іноземців та осіб без громадянства, здійснює заходи, пов`язані з видворенням іноземців та осіб без громадянства з України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, це іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні

За правилами ст. 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцю або особі без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, може бути продовжено строк перебування (за наявності законних підстав).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 березня 2012 року № 251 затверджений Порядок визначення механізму оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання

ОСОБА_5 на тимчасове проживання видається строком до одного року з можливістю його продовження щоразу на один рік на підставі заяви іноземця чи особи без громадянства та документів, зазначених у підпункті 4 пункту 6 цього Порядку, які подаються до територіального органу або підрозділу ДМС не пізніше ніж за 15 днів до закінчення строку дії посвідки.

Згідно із частиною 2 статті 25 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов`язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв`язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій.

Частиною 5 статті 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» встановлено, що іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до статті 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Відповідно до частини 1 статті 31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворенні або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Вказаний перелік підстав, є вичерпний та такий, який не підлягає розширенню.

Стороною позивача не зазначено підстав та не надано доказів, які вказували би про наявність у нього об`єктивних причин для побоювання стати жертвою переслідувань у країні походження про переслідування та утиски на батьківщині його особисто або членів його сім`ї за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань, що могло би бути підставою для скасування рішення органу міграції про його примусове повернення до країни походження.

Відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (далі Інструкція) терміни «примусове повернення» та «примусове видворення» означають систему адміністративно-правових заходів, спрямованих на примушування іноземців, які незаконно перебувають в Україні, покинути територію України всупереч їх волі і бажанню.

Положеннями пунктів 4-6 розділу І Інструкції встановлено, що іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворенні на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Підставами для прийняття рішення про примусове повернення іноземців до країни походження або третьої країни є: дії, що порушують законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства; дії, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України; затримання іноземців органами охорони державного кордону у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що під час розгляду справи про примусове повернення йому не було забезпечене право скористатись послугами перекладача, оскільки останній у протоколі про адміністративне правопорушення, який було складено у той самий день, що і винесено рішення про примусове повернення, а саме 02 березня 2023 року, особисто підтвердив, що послуг перекладача йому не потрібно, тобто положення рішення та законодавство України йому теж зрозумілі, дане твердження скріпив своїм підписом. Дані факти свідчать про те, що позивач із вимогою про надання йому перекладача не звертався, а посадові особи діяли відповідно до вимог чинного законодавства.

Також суд критично сприймає посилання позивача, що він до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення на території України не притягався, незнятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, оскільки вказана обставина не може свідчити про незаконність ухваленого відповідачем рішення про примусове повернення позивача до країни походження. Крім того, належних доказів зазначеної обставини стороною позивача до матеріалів справи долучено не було.

Позивач стверджує, що він у 1994 році прибув на територію України за паспортом громадянина СРСР зразка 1974 року, який був ним втрачений. Протягом цього строку до органів та підрозділів міграційної служби із заявою та документами, необхідними для продовження законного терміну перебування на території України, не звертався, жодних дій для легітимізації свого перебування не вчиняв. При цьому, до підрозділу міграційної служби його було доставлено примусово після перевірки документів на блок-посту, про що позивачем зазначено у своїх поясненнях. У вказаний в оскаржуваному рішенні термін до 31 березня 2023 року територію України не покинув, проте скористався правом на його оскарження рішення шляхом звернення з позовом 28 березня 2023 року. При цьому, позивачем визнається факт його перебування на території України без дозвільних документів.

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що у громадянина Республіки Азербайджан ОСОБА_1 відсутні законні підстави для перебування на території України, рішення про примусове повернення прийняте у відповідності до норм чинного законодавства України. Сам по собі факт перебування позивача у зареєстрованому шлюбі з громадянкою України з 01 жовтня 1994 року та народження сина не є підставою для визнання дій відповідача щодо ухвалення рішення від 02 березня 2023 року про примусове повернення до країни походження незаконним та його скасування. Доказів порушення його прав оскаржуваним рішенням відповідача судові не надано, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до вимог ст.94 КАС України, при цьому враховує, що згідно вимог ч. 13 ст. 183-7 КАС України - за подання до адміністративного суду позовних заяв та апеляційних скарг у справах, передбачених цією статтею судовий збір не сплачується, тому судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 16, 26 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та керуючись ст.ст. ст. 7-11, 14, 69-71, 159-163, 183-7, 254, 288 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 (РНОКПП відсутній, проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) у задоволенні позовних вимоги до Державної міграційної служби України в особі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (, місцезнаходження за адресою: 49000, м. Дніпро, вул. В. Липинського, буд. 7), третя особа Новокодацький відділ у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби в Дніпропетровській області (, місцезнаходження за адресою: 49064, м. Дніпро, пр. С. Нігояна, буд. 75) про скасування рішення відмовити.

Судовий витрати по справі віднести за рахунок держави.

Повний текст рішення складено 08 червня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: