Справа № ЗПП/320/62/23
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про забезпечення позову

05 червня 2023 року №ЗПП/320/62/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Щавінський В.Р., розглянувши в місті Києві у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» звернулось до Київського окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви про визнання протиправним і скасування Наказу Національної соціальної сервісної служби України №13 від 28.02.2023 «Про скасування дозволів на право користування пільгами з оподаткування» (далі - Наказ №13), яким скасовано дозвіл на право користування пільгами з оподаткування, наданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті».

У вказаній заяві заявник просить суд зупинити дію Наказу Національної соціальної сервісної служби України №13 від 28.02.2023 «Про скасування дозволів на право користування пільгами з оподаткування» відносно ТОВ «Бренд Проперті» () до розгляду справи по суті.

Дана заява обґрунтована тим, що розпорядженням виконавчого органу Київської обласної державної адміністрації №602 від 27.09.2021 надано ТОВ «Бренд Проперті» дозвіл на право користування пільгами з оподаткування підприємствам та організаціям громадських організацій осіб з інвалідністю згідно п. 8 підрозділу 2 розділу XX «Прикінцевих положень» ПК України, а саме оподаткування постачання товарів ПДВ за нульовою ставкою.

Зазначив, що з Наказу №13 вбачається, що останній було винесено відповідно до ст.143 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», пунктів 12, 13 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та громадських організацій осіб з інвалідністю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2007 №1010, враховуючи листи Київської обласної військової адміністрації від 23.01.2023 №779/03/36.05-2023 та ГУ ДПС у Київській області від 20.12.2022 №15650/5/10-36-04-04.

Наголосив на тому, що в листі ГУ ДПС у Київській області від 20.12.2022 №15650/5/10-36-04-04, який став фактичною підставою скасування дозволу Заявника на пільгове оподаткування, не зазначено, які саме порушення податкового законодавства вчинені Заявником. Також, лист не містить і посилання на факти, що підтверджують правопорушення, чи додаткові матеріали до листа. Зауважив, що і в листі Київської обласної військової адміністрації (Київської обласної держаної адміністрації) від 23.01.2023 №779/03/36.05-2023 не зазначено, які порушення вчинені Заявником, що тягнуть за собою скасування дозволу на пільгове оподаткування.

Заявник також наголошує на тому, що на адресу ТОВ «Бренд Проперті» не надходило жодних запитів ані від Національної соціальної сервісної служби України, ані від Київської обласної військової адміністрації (Київської обласної держаної адміністрації) на надання пояснень з даного питання, що свідчить про формальний та однобічний підхід Національної соціальної сервісної служби України при вирішенні питання про скасування дозволу Заявника.

Вважає дії Національної соціальної сервісної служби України протиправними і такими, що свідчать про грубе порушення прав Заявника на пільгове оподаткування, як підприємства, що забезпечує працею осіб з інвалідністю.

На думку заявника, наведене вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та доданні до неї матеріали суд приходить до висновку, що дану заяву слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного положення КАС України, розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що дають підстави для забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених положень процесуального закону є підставою для висновку про те, що ними визначено дві самостійні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову.

За приписами статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до абзацу 2 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 №2 в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, статтею 151 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних обставин, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Значення інституту забезпечення позову в КАС України полягає в тому, що цим інститутом захищаються законні права/інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

При цьому, забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкоджання спричинення значної шкоди заявнику.

Таким чином, заходи забезпечення позову не мають якогось дискримінаційного характеру стосовно якоїсь із сторін у спорі; їх застосування здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ`я сторін.

Зокрема, в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування обставин, які б свідчили про наявність зазначених вище підстав для забезпечення позову.

Тобто, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

При цьому, подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову (ч. 4 ст. 150 КАС України).

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо тимчасової охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача та забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення (в разі прийняття рішення на користь позивача). В тому числі метою забезпечення позову є запобігання потенційним труднощам у подальшому при виконанні такого рішення.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі №1-12/2003 наголосив на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Зокрема, в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Отже, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Як вбачається з Наказу №13, останній було винесено відповідно до ст.143 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», пунктів 12, 13 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та громадських організацій осіб з інвалідністю, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2007 №1010, враховуючи листи Київської обласної військової адміністрації від 23.01.2023 №779/03/36.05-2023 та ГУ ДПС у Київській області від 20.12.2022 №15650/5/10-36-04-04.

В листі ГУ ДПС у Київській області від 20.12.2022 №15650/5/10-36-04-04, який став фактичною підставою скасування дозволу Заявника на пільгове оподаткування, зазначено: «Головне управління ДПС у Київській області (далі - ГУ ДПС у Київській області) надає перелік підприємств та організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, які перебувають на податковому обліку у ГУ ДПС у Київській області та мають діючі дозволи на право користування пільгами з оподаткування, по яких встановлені порушення податкового законодавства: ТОВ «Бренд Проперті» ()...». При цьому у вказаному листі не зазначено, які саме порушення податкового законодавства вчинені Заявником. Також, лист не містить і посилання на факти, що підтверджують правопорушення, чи додаткові матеріали до листа.

В свою чергу, в листі Київської обласної військової адміністрації (Київської обласної держаної адміністрації) від 23.01.2023 №779/03/36.05-2023 зазначено: «Київська обласна військова адміністрація (Київська обласна держана адміністрація) розглянула лист Головного управління ДПС у Київській області від 20.12.2022 №15650/5/ про порушення податкового законодавства України вищезазначеними підприємствами.

Відповідно до пункту 12 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських осіб з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2007 №1010 просимо розглянути питання щодо прийняття рішення про скасування дозволів на право користування пільгами з оподаткування: ТОВ «Бренд Проперті» ()...».

Також в листі від 23.01.2023 не зазначено, які порушення вчинені Заявником, що тягнуть за собою скасування дозволу на пільгове оподаткування.

Статтею 143 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» передбачено, що рішення про скасування дозволу на право користування пільгами з оподаткування підприємством, організацією громадського об`єднання осіб з інвалідністю приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту осіб з інвалідністю, ветеранів війни, зокрема, в разі: подання відповідних податкових органів та інших державних органів про порушення законодавства України підприємством, організацією громадського об`єднання осіб з інвалідністю.

Також, згідно п.12 Порядку надання дозволу на право користування пільгами з оподаткування для підприємств та організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.2007 №1010 рішення про скасування дозволу, строк дії якого не закінчився, приймається Нацсоцслужбою, зокрема, у разі: надходження подання відповідних органів ДПС та інших державних органів про порушення підприємством, організацією податкового та митного законодавства, законодавства про соціальний захист осіб з інвалідністю.

В той же час, відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, державний орган має приймати рішення у суворій відповідності до закону, з урахуванням фактичних обставин справи.

Таким чином, судом встановлено, що Наказ №13 унеможливлює здійснення Заявником своєї господарської діяльності, оскільки дозвіл на право користування пільгами з оподаткування скасовується з дати прийняття відповідного наказу.

При цьому, вжиття заходів забезпечення позову на час судового розгляду справи відновить право позивача на пільгове оподаткування, що, в свою чергу, дасть можливість уникнути заподіяння йому збитків.

Судом враховується те, що можливість здійснення Заявником господарської діяльності залежить від наявності дозволу на право користування пільгами з оподаткування, оскільки переважна більшість працівників підприємства - інваліди з обмеженими фізичними можливостями, відповідно рентабельність діяльності підприємства - невисока, а за відсутності пільгового оподаткування діяльність підприємства є збитковою.

Таким чином, скасування дозволу з пільгового оподаткування призвело до зупинення діяльності підприємства та заборгованості з оплати заробітної плати та оплати перед постачальниками підприємства, а подальша зупинка в діяльності підприємства призведе до припинення господарської діяльності, що матиме невідворотні наслідки.

У зв`язку з вищезазначеним суд вважає, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову може мати наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, правам та інтересам третіх осіб, а також ускладнить їх відновлення або взагалі унеможливить. Тобто на даний час існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, у зв`язку з чим для відновлення прав та інтересів позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, підприємство фактично позбавлено можливості здійснювати свою господарську діяльність до моменту перевірки правомірності прийняття оскаржуваного Наказу №13.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу №13 до розгляду справи по суті, може істотно ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Обираючи захід забезпечення позову суд керується критерієм співмірності щодо співвідношення негативних наслідків від вжиття такого заходу з тими негативними наслідками, які можуть настати в результати невжиття цих заходів.

Тому, враховуючи співмірність вимог заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви із обставинами справи, суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення адміністративного позову в даному випадку може мати наслідком заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника.

У свою чергу, вжиття судом заходів забезпечення позову не порушить прав та законних інтересів відповідача чи інших осіб.

Крім того, у разі невжиття заходів забезпечення позову можливе настання негативних наслідків, для виправлення яких позивачу буде необхідно докласти значних зусиль та витрат.

При цьому, обраний заявником спосіб забезпечення адміністративного позову відповідає його предмету та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища суб`єкта господарювання до винесення остаточного рішення у справі.

Аналогічні висновки щодо подібних правовідносинах зроблено Верховним Судом у постанові від 14.12.2021 у справі №240/16920/21 та постанові від 15.04.2022 у справі №440/6755/21.

Суд також наголошує, що будь-яке забезпечення позову в адміністративній справі є наданням тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Керуючись статтями 150-154, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» про забезпечення позову до подання позовної заяви задовольнити.

2. Зупинити дію Наказу Національної соціальної сервісної служби України №13 від 28.02.2023 «Про скасування дозволів на право користування пільгами з оподаткування» відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Бренд Проперті» () до розгляду справи по суті.

3. Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

4. Роз`яснити учасникам справи, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

5. Копію ухвали надіслати (надати) учасникам справи (їх представникам).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Суддя Щавінський В.Р.