Справа № 440/6802/22
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 р. Справа № 440/6802/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,

Суддів: Калиновського В.А. , Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 року, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, повний текст складено 14.12.22 року у справі № 440/6802/22

за позовом ОСОБА_1

до Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Скороходівської селищної ради Полтавського району Полтавської області, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення 28 позачергової сесії Скороходівської селищної ради восьмого скликання "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" №25611 від 18 березня 2022 року;

- зобов`язати Скороходівську селищну раду Полтавської області надати ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,4 га, яка розташована на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області згідно поданого клопотання ОСОБА_1 від 02.07.2021, зареєстрованого у Скороходівській селищній раді 02.07.2021 за №1362.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 440/6802/22 відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 440/6802/22 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства суперечить нормам Земельного кодексу України. Вважає, що невідповідність місця розташування земельної ділянки має бути пояснена вказівкою на конкретні невідповідності законам або прийнятим відповідно до них нормативно-правовим актам, генеральним планам населених пунктів та іншої містобудівної документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проте в оскаржуваному рішенні відповідач лише зазначив загальні норми, наведені в Земельному кодексі України, не вказавши конкретизованих доводів щодо наявності підстав для відмови у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою. Однак, в даному випадку, відмова не пов`язана з невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 02.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,4 га, яка розташована на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області. До клопотання додано: графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копія паспорта, копія ідентифікаційного коду.

За результатами розгляду зазначеного клопотання 14 позачерговою сесією VIII скликання Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області було прийнято рішення від 23.07.2021 №1261 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства", яким відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в зв`язку з тим, що земельна ділянка, яка вказана у картографічних матеріалах, доданих до заяви, знаходиться у користуванні ПСП "Обрій" згідно Державного акту на право колективної власності.

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням, оскаржив його до суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №440/12223/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення 14 позачергової сесії VIII скликання Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 23.07.2021 №1261 "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства". Зобов`язано Скороходівську селищну раду Чутівського району Полтавської області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 02.07.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 1,4 га, яка розташована на території Скороходівської селищної ради Чутівського району Полтавської області, з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13.12.2021 у справі №440/12223/21 відповідач повторно розглянув клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та прийняв рішення №25611 від 18 березня 2022 року "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства", яким відмовив у задоволенні заяви гр. ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в зв`язку з тим, що місце розташування земельної ділянки, яка вказана у графічних матеріалах, доданих до заяви, не відповідає схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць.

Позивач, не погоджуючись із вказаним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскаржуване рішення прийняте на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЗК України громадяни - члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Статтею 32 ЗК України визначено, що громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради.

Дія частини першої цієї статті не поширюється на громадян, які раніше набули права на земельну частку (пай).

За змістом пункту "а" частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Аналіз вищенаведених норм свідчить про те, що будь-який громадянин України має право звернутися до уповноваженого органу із клопотанням та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, в тому числі для ведення фермерського господарства. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і приймає рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою визначені частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України та їх перелік є вичерпним.

З матеріалів справи встановлено, що рішенням 28 позачергової сесії Скороходівської селищної ради восьмого скликання "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" №25611 від 18 березня 2022 року відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, оскільки місце розташування бажаної ОСОБА_1 земельної ділянки не відповідає схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць.

При цьому позивач стверджував, що оскаржуване рішення сесії не містить зазначення конкретної підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та обґрунтування такої підстави.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що підстави для відмови, вчиненої оскаржуваним рішенням, детально описані й обґрунтовані у протоколі № 3 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, інфраструктури, транспорту, комунального господарства, комунальної власності, благоустрою, екології, будівництва та перспективного планування Скороходівської селищної ради від 15.02.2022 року.

Відповідно до змісту цього протоколу, на засіданні постійної комісії встановлено, що земельна ділянка, вказана ОСОБА_1 у доданих до заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою картографічних матеріалах, накладається на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:003:0030 та :00:003:0141 з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", що належить фізичним особам і перебуває у користуванні ПСП "Обрій" та частково накладається на вільну земельну ділянку з цільовим призначенням "землі лісового фонду. Тому комісія рекомендувала винести на розгляд 28 позачергової сесії Скороходівської селищної ради восьмого скликання питання щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 .

Тому, колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги щодо відсутності у оскаржуваному рішенні зазначення конкретної підстави для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та обґрунтування такої підстави.

У протоколі № 3 детально та в належний спосіб викладено опис причин, що слугували підставою для прийняття оскаржуваного рішення сесії. З урахуванням того, що позивачу цей протокол був доступний та у позові ОСОБА_1 виклав свої аргументи щодо змісту згаданого протоколу, колегія суддів не вбачає відсутність повного викладення причин відмови в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою саме у рішенні сесії Скороходівського селищної ради достатньою підставою вважати рішення №25611 від 18 березня 2022 року протиправним.

Крім того, позивач наводив аргументи щодо того, що твердження відповідача про невідповідність схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць є загальним. Наданий відповідачем Проект розташування земельних ділянок (паїв) на території ПСП "Обрій" не відноситься до схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель. Також наполягав на тому, що цим Проектом не доведено у належний спосіб того, що бажана ОСОБА_1 земельна ділянка накладається на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:003:0030 та :00:003:0141 з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", що належать фізичним особам і перебувають у користуванні ПСП "Обрій" та частково накладається на вільну земельну ділянку з цільовим призначенням "землі лісового фонду". А саме таке накладення було визначено як підстава для відмови позивачу у протоколі № 3 засідання постійної комісії з питань земельних відносин, інфраструктури, транспорту, комунального господарства, комунальної власності, благоустрою, екології, будівництва та перспективного планування Скороходівської селищної ради від 15.02.2022 року, що покладений в основу оскаржуваного рішення сесії Скороходівської селищної ради.

Колегія суддів зазначає, що невідповідність схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць є дійсно загальним формулюванням, що визначене законом як підстава для відмови в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою. Така невідповідність має бути визначена в кожному конкретному випадку з посиланням на конкретні обставини, які підпадають під це загальне визначення невідповідності, та на конкретні документи, які ці обставини підтверджують.

Відповідач аргументував свою відмову тим, що бажана ОСОБА_1 земельна ділянка накладається на земельні ділянки з кадастровими номерами :00:003:0030 та :00:003:0141 з цільовим призначенням "для ведення товарного сільськогосподарського виробництва", що належать фізичним особам і перебувають у користуванні ПСП "Обрій" та частково накладається на вільну земельну ділянку з цільовим призначенням "землі лісового фонду", про що відповідачем до матеріалів справи було надано: ситуаційний план, на якому зображено проект розташування земельних ділянок (паїв) на території ПСП "Обрій", збірний кадастровий план, на якому зображено схему розташування земельної частки № 254 на землях Скибівської сільської ради Чутівського району; витяги з ДЗК та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, якими підтверджуються права на земельні ділянки, що з-поміж іншого зображені на раніше вказаних планах.

Ці документи можуть бути розцінені як належні до загальної категорії "схем землеустрою", та достатніми для підтвердження того, що обрана і вказана ОСОБА_1 земельна ділянка не в повній мірі відповідає схемам землеустрою на обраних землях.

Колегія суддів зазначає, що відповідач не може прийняти позитивне для позивача рішення, за наявності інших прав чи невідповідностей цільового призначення тих земель, за рахунок яких позивач бажав реалізувати своє право на отримання земельної ділянки, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при прийняті рішення "Про розгляд заяви гр. ОСОБА_1 "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" №25611 від 18 березня 2022 року Скороходівська селищна рада діяла в порядку, на підставах та у спосіб, визначені законом.

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмови у задоволенні адміністративного позову.

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача у справі.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 у справі № 440/6802/22 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 14.12.2022 по справі № 440/6802/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Мінаєва
Судді В.А. Калиновський З.О. Кононенко