Справа № 520/6395/23
Суддя: Білова О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

06 червня 2023 року № 520/6395/23

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Білової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Департаменту реєстрації Харківської міської ради (майдан Павлівський, буд. 4, м. Харків, 61003, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_2 , про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, в якому просить суд:

- скасувати рішення Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації "Центр надання адміністративних послуг м. Харкова" Харківської міської ради від 01.03.2023 року, видане 08.03.2023 року, про відмову у реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері: АДРЕСА_2 ;

- зобов`язати Управління реєстрації місця проживання Департаменту реєстрації "Центр надання адміністративних послуг м. Харкова" Харківської міської ради зареєструвати місце проживання малолітньої ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що вона 01.03.2023 звернулася до відповідача із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , однак, 08.03.2023 року їй було видано рішення відповідача, яким було відмовлено у реєстрації на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 №207 у зв`язку з відсутністю згоди батька на реєстрацію дитини як законного представника.

Ухвалою судді від 28.03.2023 позов залишено без руху.

Ухвалою судді від 05.04.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_2 , витребувано докази у позивачки.

Відповідач не погодився з позовними вимогами та направив до суду відзив на адміністративний позов, в якому в обґрунтування заперечень зазначив, що при розгляді заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 01.03.2023 посадовою особою органу реєстрації було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Згідно з відомостями Реєстру територіальної громади міста Харкова місце проживання батьків ОСОБА_3 зареєстровано за різними адресами. За адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровано місце проживання лише ОСОБА_1 . Заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 подала за відсутності батька дитини, у зв`язку з чим у заяві відсутня згода батька дитини - ОСОБА_2 на реєстрацію місця проживання дитини за вказаною адресою. Згоди батька дитини, засвідченої нотаріально в установленому законодавством порядку, або рішення суду/рішення органу опіки та піклування, якими було б визначено місце проживання дитини - ОСОБА_3 за вказаною адресою, заявницею надано не було. З огляду на що, відповідач діяв на підставі норм чинного законодавства в межах наданих законом повноважень.

Третя особа ОСОБА_2 правом подання пояснень на позов не скористався.

Третя особа Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради направив до суду заяву від 11.05.2023 про розгляд справи без участі їх представника та винесення рішення на розсуд суду.

Ухвалою суду від 01.05.2023 витребувано у третьої особи - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради інформацію стосовно наявності/відсутності у вказаному органі заяв батьків малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з приводу встановлення місця проживання дитини, та у разі наявності, - копії такої заяви та інформації щодо стадії її розгляду, копії рішення за результатом розгляду (у разі наявності).

На виконання ухвали суду Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради направлено до суду лист від 05.05.2023 № 319/0/202-23, в якому зазначено, що ОСОБА_1 або ОСОБА_2 не зверталися до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради із заявами щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків. Виконавчим комітетом Харківської міської ради, як органом опіки та піклування, не приймалося рішення щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків.

Відповідно до ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст. 229 КАС України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Отже, батьки малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за різними адресами.

01.03.2023 ОСОБА_1 через звернулась через "Центр надання адміністративних послуг м. Харкова" до органу реєстрації із заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 .

До заяви було додано такі документи:

- свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане Основ`янсько-Слобідським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків);

- документ, що посвідчує особу законного представника - паспорт громадянина України (ID-карта) № НОМЕР_3 від 11.09.2019, 6315, дійсний до 11.09.2029;

- квитанцію про сплату адміністративного збору.

При розгляді заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 01.03.2023 посадовою особою органу реєстрації було встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно з відомостями Реєстру територіальної громади міста Харкова місце проживання батьків ОСОБА_3 зареєстровано за різними адресами.

За адресою: АДРЕСА_3 зареєстровано місце проживання лише матері дитини - ОСОБА_1 .

Розглянувши подану ОСОБА_1 заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини та додані до неї документи, органом реєстрації було встановлено, що в порушення вимог п. 33 Порядку ОСОБА_1 не було надано згоду батька дитини - ОСОБА_2 на реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за вказаною адресою, що стало підставою для прийняття рішення про відмову у реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 .

Про підстави відмови у реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за вказаною адресою органом реєстрації було зазначено у відповідному розділі заяви ОСОБА_1 про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини від 01.03.2023. Крім того, заявниці також було додатково надано роз`яснення підстав відмови у декларуванні/реєстрацїї місця проживання (перебування), в яких зазначено:

«Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 12 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" та підпункту 3 пункту 87 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 р. № 265, особа подала документи або відомості, передбачені законодавством, не в повному обсязі, а саме: відсутня згода другого з батьків, що суперечить пункту 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування)».

Надаючи оцінку спірному рішенню, суд виходить з такого.

Питання реєстрації місця проживання громадян регулюється Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV від 11.12.2003 та Правилами реєстрації місця проживання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02.03.2016 (далі - Правила реєстрації місця проживання), а питання реєстрації місця проживання дітей також додатково регламентуються нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Частиною четвертою статті 29 Цивільного кодексу України передбачено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ст. 6 Закону №1382-IV для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання. Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку). У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі).

Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Отже, на рівні закону умовою реєстрації місця проживання малолітньої дитини визначено згоду її батьків.

Відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування).

Згідно з п. 11 Правил реєстрації місця проживання орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Як вбачається з матеріалів справи, в ході розгляду заяви позивачки відповідачем було встановлено, що згідно з відомостями Реєстру територіальної громади міста Харкова місце проживання батьків ОСОБА_3 зареєстровано за різними адресами. Заяву про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_1 подала за відсутності батька дитини, у зв`язку з чим в заяві відсутня згода батька дитини - ОСОБА_2 на реєстрацію місця проживання дитини за вказаною адресою. Згоди батька дитини, засвідченої нотаріально в установленому законодавством порядку, або рішення суду або рішення органу опіки та піклування, якими було б визначено місце проживання дитини - ОСОБА_3 за вказаною адресою, заявницею надано не було.

З огляду на зазначене, відповідачем прийнято рішення про відмову в реєстрації, в якому в обґрунтування відмови зазначено підставу - відсутність згоди батька з посиланнями на норми законодавства.

Суд зазначає, що норми ст. 6 Закону №1382-IV та прийнятих на підставі нього підзаконних нормативно-правових актів є чіткими та такими, що не передбачають можливості їх множинного тлумачення, є чинними та неконституційними не визначалися.

В той же час, вказаними положеннями законодавства передбачений чіткий порядок дій заявника, який звертається з заявою про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини.

Як Сімейним кодексом України, так і Законом №1382-IV, а також Правилами реєстрації місця проживання, передбачено необхідність наявності згоди обох батьків при реєстрації місця проживання малолітньої дитини.

Відтак, відповідачем відмовлено позивачці у проведенні реєстрації місця проживання її малолітньої дитини з підстави, встановленої законом.

Щодо посилання позивачки на Конвенцію про права дитини, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та інші міжнародно-правові акти та рішення Європейського Суду з прав людини, суд зазначає про таке.

Положення вказаних міжнародно-правових актів визначають загальні умови дотримання права на захист і піклування, які необхідні для благополуччя дитини, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів, дотримання права на повагу до сімейного життя.

В той же час, вказаними міжнародно-правовими актами не регулюється порядок реєстрації місця проживання дитини.

Порядок вчинення відповідних реєстраційних дій регулюється внутрішнім законодавством країни, яке внаслідок відсутності регулюючих норм у міжнародно-правовому акті не може вважатися таким, що не відповідає міжнародному акту.

Крім того, згідно зі ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Як зазначає позивачка, в рішенні «Хабровські проти України» від 17.01.2016 (п.п. 104,105,106) Європейський суд з прав людини зазначив, що важливою метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільних дій з боку державних органів. Крім того, існують позитивні обов`язки, властиві ефективному «дотриманню» права на повагу до сімейного життя. В обох контекстах треба зважати на справедливий баланс, який слід зберігати між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому; та в обох контекстах держава користується певною свободою розсуду.

Відтак, здійснення відповідачем повноважень в межах встановлених чинними нормами закону, з урахуванням встановлення таких повноважень відповідача задля дотримання та захисту прав і свобод як дитини, так і її батьків, не може вважатися втручанням у сімейне життя, про яке зазначає позивачка.

З огляду на зазначене, посилання позивачки на вказані вище міжнародно-правові акти в контексті втручання в сімейне життя та порушення прав дитини не доводять порушення її прав відповідачем.

Кожна сторона правових відносин має певні права та відповідні обов`язки.

Відтак, посилання у позові на міжнародно-правові акти, не доводить підстав недотримання позивачкою при зверненні до органів реєстрації порядку вчинення дій, встановлених національним законодавством України.

Судом також встановлено, що у справі, яка розглядається, спір про визначення місця проживання дитини між позивачкою та третьою особою, ОСОБА_2 , відсутній, що підтверджується листом Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради від 05.05.2023 № 319/0/202-23, в якому зазначено, що ОСОБА_1 або ОСОБА_2 не зверталися до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради із заявами щодо визначення місця проживання їх малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків; Виконавчим комітетом Харківської міської ради, як органом опіки та піклування, не приймалося рішення щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з одним із батьків, а також копією позовної заяви про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , поданої позивачкою до Комінтернівського районного суду м. Харкова (справа № 641/1062/23, провадження відкрито 14.03.2023), в якій позивачка зазначає, що питаннями життєзабезпечення, побуту, вихованням нашої спільної дитини займається виключно вона, на момент подання позовної заяви про розірвання шлюбу до суду претензій щодо місця мешкання дитини з нею від батька дитини не надходило, тому позивачка не має наміру звертатися з такою вимогою до суду. Станом на дату винесення рішення у даній справі, рішення суду у справі № 641/1062/23 не прийнято.

З даних офіційного веб-порталу Судова влада та Єдиного державного реєстру судових рішень факту звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про вирішення спору про визначення місця проживання їх малолітньої дитини ОСОБА_3 не встановлено.

ОСОБА_2 , якого залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійним вимог щодо предмету спору, будь-яких заперечень та пояснень у даній справі з приводу реєстрації місця проживання дитини не висловлено.

З огляду на зазначене, у справі, що розглядається, заявлено до вирішення спір публічно-правового характеру, який не містить в собі ознак наявності спору про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 між позивачкою та ОСОБА_2 , що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами.

Суд враховує, що Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 19.02.2020 у справі № 640/109/19 зроблено висновок, що «Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у приватноправових правовідносинах, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи особистого немайнового інтересу учасника таких відносин. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу конкретного суб`єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень…

Отже, фактично між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 існує спір про місце реєстрації та проживання їх спільної дитини та можливість реалізації їх батьківських прав, гарантованих СК.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що якщо особа стверджує про порушення її прав наслідками, що спричинені бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, яку вона вважає неправомірною, і такі наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних прав або інтересів цієї особи чи пов`язані з реалізацією нею майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, то визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду вважає правильними висновки судів попередніх інстанцій про те, що позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльності щодо відмови у скасуванні реєстрації місця проживання малолітньої ОСОБА_2 та зобов`язання скасувати таку реєстрацію повинні розглядатися в порядку, передбаченому ЦПК».

З огляду на відмінності обставин справи, що розглядається, зі справою №640/109/19, а саме - відсутність між батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 спору про визначення її місця проживання, суд не застосовує у даній справі висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в Постанові від 19.02.2020 у справі № 640/109/19.

Оскільки в ході розгляду справи встановлено та підтверджено належними доказами, що позивачкою не було дотримано порядку звернення до відповідача з заявою про реєстрацію місця проживання її малолітньої дитини в частині надання згоди батька, який зареєстрований за іншою адресою, суд не вбачає порушень відповідачем норм чинного законодавства та, відповідно, прав позивачки.

З огляду на зазначене, позовні вимоги є необґрунтованими, а відтак задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 257-262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 06 червня 2023 року.

Суддя Білова О.В.