Справа № 165/3509/22
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 165/3509/22
провадження №2-а/165/14/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Харук Ю.І.,

представника позивача Улибіна-Вельгуса В.В.,

представника відповідача Щерби М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління національної поліції у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 313358 від 30.11.2022, винесеною поліцейським ГРПП ВП №1 (м. Нововолинськ), позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ч.1 ст.121, ч.2 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Згідно оспорюваної постанови, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 31.4.3 (г) та п.9.9 (б) Правил дорожнього руху України, а саме 30.11.2022 о 11 год. 17 хв. по вул. Луцькій в м. Нововолинську керував транспортним засобом марки «Опель Зафіра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженим заднім лівим стоп-сигналом та після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну сигналізацію.

Вважає, що дана постанова є протиправною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Зазначає, що 30.11.2022 він дійсно керував вказаним автомобілем. Приїхавши на автосервіс, припаркував автомобіль, відразу після цього до нього під`їхали працівники поліції та попросили надати посвідчення водія і техпаспорт на автомобіль. На запитання позивача про причину зупинки, поліцейський сказав, що у його автомобілі тріщина на стоп-сигналі. Отримавши документи, поліцейські пішли до службового автомобіля та через деякий час повернулися та віддали документи і на запитання позивача чи все добре, повідомили, що так.

16 грудня 2022 року у поштовій скриньці матір позивача знайшла лист на його ім`я. До 19 грудня 2022 року позивач перебував у м. Луцьку та не мав можливості з ним ознайомитись. Зазначає, що у вказаному листі була оскаржувана постанова. Вказує, що ніяких правопорушень не вчиняв, оскільки поліцейські підійшли до нього, коли автомобіль вже був припаркований, тому не був зобов`язаний вмикати аварійну сигналізацію, щодо пошкодженого стоп-сигналу, зазначає, що він цілком у робочому стані і на ньому була лише тріщина, яка ніяким чином не впливала на його основну функцію. Вважає, що працівником поліції при винесенні оскаржуваної постанови було порушено його права, передбачені ст.268 КУпАП, оскільки він був позбавлений права скористатися допомогою адвоката, подавати докази, заявляти клопотання.

У зв`язку з вищевикладеним, просить скасувати постанову поліцейського ГРПП ВП №1 (м. Нововолинськ) Савицького М.І. серії БАВ № 313358 від 30.11.2022 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень за ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Улибін-Вельгус В.В. позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив його задоволити та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст. 121, ч.2 ст.122 КУпАП. Вважає, що його довіритель не порушував п.31.4.3 ПДР, оскільки на керованому ним транспортному засобі не було пошкоджень розсіювача на задній лівій фарі. Також наголосив, що ОСОБА_1 не зобов`язаний був вмикати аварійну сигналізацію, оскільки здійснив зупинку не на вимогу поліцейського, а в зв`язку із прибуттям до місця призначення, тобто на територію СТО. Тому,з огляду на це, ОСОБА_1 не порушував вимог п.9.9 ПДР і на нього не може бути накладено стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП. Зазначив, що вимоги від поліцейських про зупинку транспортного засобу, водій ОСОБА_1 не отримував, рухався у вибраному напрямку, після чого самостійно здійснив зупинку і ніхто не звинувачував його у невиконанні вимог поліцейського про зупинку.

Представник відповідача Головного управління національної поліції у Волинській області Щерба М.А. в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у запереченні проти позову (а.с.24-26), просила у його задоволенні відмовити за безпідставністю. Зазначила, що представник ГУНП у Волинській області Яшнюк А.І. 16.02.2023 подавав до суду письмові заперечення на позов, які слід вважати відзивом. Не заперечила, що ОСОБА_1 не притягувався до адміністративної відповідальності за невиконання вимог поліцейського про зупинку. Доказів на підтвердження обставин про отримання позивачем оскаржуваної постанови раніше аніж 16 грудня 2022 року, суду не надала.

Свідок ОСОБА_2 показав, що працює автослюсарем на СТО, куди 30.11.2022 прибув ОСОБА_1 для ремонту автомобіля. Підтвердив, що за автомобілем позивача, на територію СТО заїхала службова машина поліцейських, які перевіряли документи ОСОБА_1 . Зазначив, що у автомобілі ОСОБА_1 на задній лівій фарі був розсіювач в робочому стані. Свідок ОСОБА_3 показав, що під час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 помилково зазначив, що на світловому приладі керованого позивачем транспортного засобу пошкоджений розсіювач задньої лівої фари і не заперечив, що автомобіль під керуванням позивача зупинився на території СТО. При цьому зазначив, що на світловому приборі було пошкоджено пластмасовий корпус. Даних про ДТП чи причетність до неї ОСОБА_1 , у поліцейських не було.

Заслухавши пояснення представника позивача , представника відповідача, показання свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та надані письмові докази, переглянувши відеоматеріал з нагрудної камери поліцейського та відео реєстратора, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Надаючи правову оцінку спірній постанові, суд зазначає таке.

У постанові серії БАВ № 313358 від 30.11.2022, винесеною поліцейським ГРПП ВП №1 (м. Нововолинськ) Савицьким М.І. вказано, що ОСОБА_1 30.11.2022 о 11:17 год. в м. Нововолинську, по вул. Луцькій, керував транспортним засобом марки «Опель Зафіра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з пошкодженим заднім лівим стоп-сигналом та після зупинки працівниками поліції не увімкнув аварійну сигналізацію, чим порушив п. 31.4.3 (г) та п.9.9 (б) ПДР України, вчинивши адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. (а.с. 9).

Згідно із ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. В даному випадку відповідачем при винесені постанови не було заслухано і враховано пояснень позивача, тому виникає сумнів щодо об`єктивності та правомірності винесеної щодо позивача постанови.

Позивач заперечує свою причетність до вчинення адміністративних правопорушень за які на нього накладено адміністративне стягнення.

Пунктом 31.4.3 (г) ПДР України визначено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу.

Пунктом 9.9 (г) ПДР України визначено, що аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Як вбачається з відеозапису переглянутого судом на DVD+R диску (а.с. 28), на лівому стоп-сигналі автомобіля, яким керував позивач, відсутні пошкодження, зазначені у п. 31.4.3 (г) ПДР України. Крім того встановлено,що службовий автомобіль працівників поліції під`їхав до автомобіля позивача, який стояв на території СТО, тому вмикати аварійну сигналізацію водій не зобов`язаний, оскільки він не був зупинений на вимогу працівників поліції.

Доводи сторони відповідача про те, що вимога про зупинку подавалась за допомогою проблискових маячків не підтверджена належними доказами, а тому вважати, що водій ОСОБА_1 її не виконав, немає підстав.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності дій суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Із матеріалів справи не вбачається встановлення відповідачем даних обставин.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідачем не спростовано доводів позивача на заперечення обставин вказаних у оспорюваній постанові, а в судовому засіданні не здобуто доказів, які б спростовували доводи позивача на підтвердження позовних вимог.

Отже, з врахуванням наданих суду доказів і норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що наявність складу правопорушення в діях позивача, жодними доказами не доведена.

Стаття 7 КАС України передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви щодо винуватості особи, яка притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може грунтуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що приймаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем не з`ясовано всіх фактичних обставин справи, а тому вважає за необхідне скасувати постанову серії БАВ № 313358 від 30.11.2022, винесену поліцейським ГРПП ВП №1 (м. Нововолинськ) Савицьким М.І., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.3, ст.9, ст.72, ст.73, ст.77, ст.19, ст.242, ст.243, ст.246, ст.286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову серії БАВ № 313358 від 30.11.2022, винесену поліцейським ГРПП ВП №1 (м. Нововолинськ) Савицьким М.І., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 (п`ятсот десять) грн. і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук