Справа № 280/12569/21
Суддя: Баранник Н.П.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2023 року м.Дніпросправа № 280/12569/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Баранник Н.П.,

суддів: Малиш Н.І., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі № 280/12569/21 (суддя Кисіль Р.В., справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження) за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛДСНАБ» до Головного управління ДПС у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОЛДСНАБ» (далі позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області (далі відповідач) від 19.11.2021 року №, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 138 859грн..

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року позовні вимоги задоволено, суд визнав протиправним та скасував оскаржене позивачем рішення відповідача.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу. В скарзі, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, неналежну оцінку доказів, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального права, відповідач просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не враховано як належні докази та не проаналізовано інформацію, на яку посилався контролюючий орган. Зокрема, під час перевірки було встановлено відсутність у контрагентів позивача, наведених в акті перевірки, основних засобів, достатніх трудових ресурсів, в ЄРПН немає інформації щодо придбання (отримання в користування) зазначеними суб`єктами господарювання основних засобів чи товарів, що потім поставлялися позивачу. Контролюючим органом зроблено висновки про відсутність реально вчинених господарських операцій та, як наслідок, юридичну дефектність відповідних первинних документів, що не дозволяють правильно формувати дані податкового обліку.

Позивач своїм правом подати письмовий відзив на апеляційну скаргу відповідача не скористався.

Апеляційний розгляд справи здійснено за правилами ст. 311 КАС України, в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до наказів від 28.09.2021 №933-н, від 04.10.2021 №2949-п фахівцями ГУ ДПС України у Запорізькій області з 29.09.2021 по 07.10.2021 було проведено позапланову документальну виїзну перевірку ТОВ ГОЛДСНАБ щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за серпень 2021 року від`ємного значення з податку на додатку вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість з урахуванням періодів декларування від`ємного значення та поданих уточнюючих розрахунків.

За наслідками перевірки, перевіряючими було складено акт №9761/08-01-07-07/41016389 від 18.10.2021 (далі за текстом - акт перевірки), який був отриманий позивачем 18.10.2021.

Згідно з висновками акту перевірки, поміж іншого виявлені порушення вимог п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, які призвели до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за серпень 2021 року на суму 138 859,00 грн.

Не погодившись із висновками акту перевірки, позивач подав свої заперечення разом з додатковими документами, які не було досліджено інспектором при проведенні перевірки.

Листом-відповіддю №3853/12/08-01-07-07-11 від 12.11.2021 повідомлено, що висновки акту перевірки 9761/08-01-07-07/41016389 від 18.10.2021 є правомірними та такими, що відповідають вимогам діючого законодавства.

На підставі акту перевірки відповідачем було винесено податкове повідомлення-рішення № від 19.11.2021, яким позивачу зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, за серпень 2021 року у сумі 138 859,00 грн.

Податкове повідомлення-рішення було отримане позивачем засобами поштового зв`язку 14.12.2021 та в адміністративному порядку не оскаржувалося.

Вважаючи податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з позовом про його скасування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги та скасовуючи оскаржене рішення відповідача, прийшов до висновку, що позивач надав суду достатні та допустимі докази на спростування висновків контролюючого органу про допущені порушення норм податкового законодавства. В той же час, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів суду правомірність та законність прийняття рішення, яке оскаржує позивач.

Колегія судів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з пп.134.1 п.134.1 ст.134 ПК України, прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Фінансовий результат до оподаткування визначається платником податку на прибуток у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності з урахуванням відповідних коригувань.

Відповідно до ст.1 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні №996-ХІV від 16.07.1999 (далі - Закон України№996-ХІV) первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст. 3 Закону України №996-XIV метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (частина друга цієї статті).

Згідно з ч.1 ст.9 Закону України №996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий кредит це сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до Додаткового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

У відповідності до п.198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 ПК України, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п.198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

За приписами п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Отже, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Наслідки в податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані із рухом активів, зміною зобов`язань та власного капіталу платника податків та відповідають змісту укладених договорів.

Правові наслідки у вигляді виникнення у покупця права на формування відповідної суми податкової вигоди виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розум економічних причин для здійснення господарської операції.

При цьому, недоведеність наявності вказаних умов позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування відповідної суми податкової вигоди, а покупця - права на їх формування та відображення у бухгалтерському та податковому обліку.

Відповідно до п. 200.11 ст. 200 ПК України, контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання, провести документальну перевірку платника податку у порядку, передбаченому підпунктом 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

У відповідності до положень п.86.10 статті 86 ПК України в акті перевірки зазначаються як факти заниження, так і факти завищення податкових зобов`язань платника.

В Акті перевірки відповідач зазначив наступні порушення позивача: п.44.1ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п. 198.6 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, які призвели до завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду за серпень 2021 року на суму 138 859,00 грн.

Вказані порушення, на думку перевіряючих, були допущені внаслідок взаємовідносин ТОВ ГОЛДСНАБ з суб`єктами господарювання: ТОВ Сітібілд, ТОВ Монтажелектропром, ТОВ Промметаллсервісгруп, ТОВ Теон, ТОВ МП Промтехкомплект.

З матеріалів справи вбачається, що: між ТОВ ГОЛДСНАБ та ТОВ Сітібілд укладений Договір №04/09 від 04.09.2019, предметом якого є надання робіт згідно Специфікацій;

між ТОВ ГОЛДСНАБ та ТОВ Монтажелектропром укладений Договір на виконання електромонтажних робіт №30/05/19 від 30.05.2019;

між ТОВ ГОЛДСНАБ та ТОВ Промметаллсервісгруп укладений договір поставки №03/07-17 від 19.07.2017;

між ТОВ ГОЛДСНАБ та ТОВ Теон укладений Договір поставки обладнання №29 від 11.10.2018;

між ТОВ ГОЛДСНАБ та ТОВ ТОВ МП Промтехкомплект мали відносини, які свідчили про придбання обладнання. Договір не надавався.

Перевіряючі дійшли висновку про не підтвердження під час проведення документальної позапланової перевірки реальності господарських взаємовідносин позивача з:

ТОВ Сітібілд, а саме:

всупереч п.2.1 Договору №04/09 від 04.09.2019 Виконавцем у первинних документах не зазначено ГОСТ (ДСТУ, ТУ), відповідно до яких було проведено виготовлення обладнання;

всупереч 11.5.2 Договору №04/09 від 04.09.2019 у первинних документах не визначено матеріали, які були витрачені на виготовлення обладнання (вартість матеріальних витрат повинно бути вказано у актах виконаних робіт);

всупереч п.6.1. Договору №04/09 від 04.09.2019 не складено (не надано до перевірки) акти здачі-прийняття робіт;

всупереч специфікації №3 до Договору №04/09 від 04.09.2019 Изготовление контура подогрева на нейтрализаторе (2-3-4-5 уровня) у кількості 4 шт. за ціною з ПДВ 9300,0 грн. Общая сумма работ составляет 37200 грн. с НДС.. Видаткова накладна виписана на Контур підогріву нейтралізатора у кількості 1 шт. за ціною 23366,67 грн без ПДВ. При цьому додаткові угоди або зміни чи доповнення до Договору та Специфікації відсутні (до перевірки не надані);

невірне визначення номенклатури товару у податкових накладних №48 від 27.09.2019, №53 від 21.10.2019 та №66 від 18.12.2019 Виготовлення кошевого контейнера (згідно специфікації та видаткових накладних Ковшовий конвейер шир.400мм);

з січня 2020 року по теперішній час TOB Сітібілд звітує про відсутність діяльності, на оплату, здійснену 18.02.2020 у сумі 93000 грн., у т.ч. ПДВ 15500 грн., TOB СІТІБІЛД не зареєстровано у ЄРПН податкову накладну (змішувач та нейтралізатор). При цьому, згідно видаткових накладних та ТТН постачання обладнання начебто відбувалось у червні 2020 року (змішувач та нейтралізатор) та у серпні 2021 року (Контур підогріву нейтралізатора).

Суд встановив, що до заперечень на акт перевірки позивач надав додаткові угоди, специфікації до договору поставки №04/09 від 04.09.2019, лист до постачальника від 06.10.2021 (в ході перевірки) щодо усунення невідповідності номенклатури між видатковими накладними на постаку обладнання та відповідними податковими накладними з урахуванням попередньої оплати та реєстрації у ЄРПН (з виготовлення обладнання на обладнання як товар), розрахунки коригування кількісних та вартісних показників, які виписані ТОВ СІТІБІЛД 01.10.2021 (під час проведення перевірки) та зареєстровані в ЄРПН 19 та 20 жовтня 2021 року (після вручення акту перевірки платника), про що відповідачем було зазначено у відповіді від 12.11.2021 на заперечення до Акту перевірки.

Проте, відповідач не прийняв до уваги дані документи, оскільки у ТОВ СІТІБІЛД відсутні умови для самостійного виготовлення або придбання обладнання, трудові та інші ресурси, складські приміщення та транспортування товарів з податкової адреси ТОВ СІТІБІЛД, вказує на нереальність господарських операцій.

ТОВ Монтажелектропром, за висновками контролюючого органу:

всупереч п.3.1. вищенаведених Договорів не надано або відсутні додаткові угоди щодо додаткових електромонтажних робіт згідно договору №30/05/19 від 30.05.2019 та договору №07/10/19 від 07.10.2019; всупереч п.1.1 вищенаведених Договорів, якими передбачено, що електромонтажні роботи повинні бути виконані із матеріалу Замовника, оформлено поставки за видатковими накладними №3 від 20.06.2019 та №4 від 01.07.2019 на загальну суму 31173,77 грн.,у т.ч. ПДВ 5195,63 грн.;

всупереч п.4.2. Договорів (материалы и оборудование должны иметь соответствующие сертификаты, технические паспорта и другие документы, удостоверяющие их качество) не надані будь-які документи, що підтверджують їх якість та походження;

відсутні товарно-транспортні накладні або інші документи, що підтверджують транспортування, по поставці матеріалів за накладними №3 від 20.06.2019 та №4 від 01.07.2019.

Судом встановлено, що до заперечень на акт перевірки позивачем додавались докази на спростування тверджень відповідача, проте відповідач навів аналогічні підстави для неврахування таких документів.

ТОВ Промметаллсервісгруп, за висновками контролюючого органу:

всупереч п.2.3.1. та 3.2 вищенаведених Договорів не надані документи, що підтверджують якість та походження обладнання (надано інструкцію з характеристиками обладнання без ідентифікації ким розроблено, підписано тощо);

у експрес-накладних Нова пошта зазначена адреса відправника, що не відповідає податковій адресі постачальника або адресі, яка б була зазначена у будь-яких документах (договорі, видатковій накладній або інших документах як адреса виробника тощо) та яка мала б взаємозв`язок з постачальником обладнання (адреса складу або наступного постачальника (виробника/імпортера) по ланцюгу постачання).

Позивачем до заперечень на акт перевірки відповідачу подавались документи на спростування висновків акту перевірки, проте такі документи не були враховані відповідачем.

Щодо ТОВ Теон, за висновками контролюючого органу:

технічне завдання, передбачене п.1.2 вищенаведеного Договору, відсутнє (не складалось/ не надане), тому згідно п. 3.2.Договору Обладнання належить до серійної продукції Постачальника. При цьому, згідно ЄРПН лише на адресу TOB ГОЛДСНАБ (одноразово) оформлено постачання такої номенклатури товару/продукції;

згідно п.3.3 та 5.1 передбачається наявність у постачальника виробничих потужностей (складських площ). При цьому згідно інформаційних баз ДПС будь-яка інформація про наявність у TOB Теон умов для виробництва відсутні (власні та/або орендовані нежитлові приміщення, обладнання, використання субпідряду або виготовлення обладнання на замовлення, інші витрати, що обов`язково виникають при виробництві та регулярної фактичної господарської діяльності підприємства). Крім того, придбання TOB ТЕОН аналогічного обладнання згідно ЄРПН також не встановлено.

всупереч п. 9.1.5 Договору відсутні/не надані паспорт на Обладнання та/або інструкцію з експлуатації Обладнання (відсутні будь-які документи, що підтверджують якість та походження обладнання); у ТТН зазначено автомобільний перевізник - ФОП ОСОБА_1 . Згідно інформації, що міститься у інформаційній базі ТЗ по НАІС ДЦАІ МВС України, власником зазначеного у ТТН автомобіля є інша особа - ФОП ОСОБА_2 , який перебував на обліку в ГУ ДФС у Херсонській області (пункт навантаження обладнання в ТТН - м. Одеса), на теперішній час знаходиться у стані 11.ПРИПИНЕНО, АЛЕ НЕ ЗНЯТО З ОБЛІКУ. Згідно інформаційних баз ДПС ФОП ОСОБА_3 не мав найманих працівників.

Позивачем до заперечень на акт перевірки відповідачу подавались документи на спростування тверджень контролюючого органу, проте ці документи не були враховані відповідачем.

ТОВ МП Промтехкомплект під час перевірки виявлено, що:

за документами, складеними TOB МП Промтехкомплект, номенклатура товару Агрегат опалювальний АПВС 55/30 (теплоносій вода) у кількості 1 шт. не співпадає з товаром, вказаним у транспортній накладній - Вентилятор. При цьому кількість місць у транспортній накладній - 2, згідно технічного паспорту при вазі агрегату 45 кг, загальна маса не відповідає транспортній накладній, а також не відповідає кількості по видатковій накладній;

згідно технічного паспорту агрегат вироблений 05.03.2021, при цьому видаткова та транспортна накладна від 04.03.2021 (неможливо відвантажити невироблений агрегат);

у транспортній накладній зазначено Відправник: Промтехкомплект, смт. Безлюдівка. При цьому податкова адреса TOB МП Промтехкомплект: пр. Гагаріна, буд. 201, офіс 318, м. Харків, Харківська обл., 61080, пов`язаність TOB МП Промтехкомплект з місцем відправки товару не встановлено (виробничий майданчик чи замовлення на виробництво обладнання, склад, придбання у контрагента - постачальника тощо).

Як і в попередніх випадках позивачем до заперечень на акт перевірки відповідачу подавались документи на спростування висновків акту перевірки, проте документи позивача не були враховані відповідачем.

Позивачем суду були додані документи, які підтверджують здійснення господарських операцій, а саме: договори, додаткові угоди, специфікації, акти, видаткові накладні, ТТН, податкові накладні, банківські виписки, які підтверджують повну оплату вартості продукції та послуг, довіреності, паспорти. Наведені документи, які були додані до матеріалів справи, свідчать про реальність здійснених операцій між позивачем та його контрагентами.

Позивач та контрагенти позивача є окремими суб`єктами права зі статусом юридичної особи, а відтак позивач та контрагенти позивача є окремими платниками податку на додану вартість та податку на прибуток.

Межі юридичної відповідальності кожного платника податків, яка відповідно до ст.61 Конституції України має індивідуальний характер, поширюються на діяння, що визнаються законом протиправними та були вчинені саме цим платником. Притягнення суб`єкта права до відповідальності за діяння, що було вчинено іншою особою, є неможливим, за винятком встановлених ст.228 Цивільного кодексу України та ст.207 і ст. 208 Господарського кодексу України випадків свідомого укладення таким суб`єктом права нікчемного правочину з метою відображення певних первинних документів в податковому обліку без фактичного проведення господарських операцій.

За змістом п.44.1 ст.44 ПК України, надані до суду документи щодо здійснення господарських операцій вважаються документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності.

У відповідності до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 податковий кредит - сума, на яку платник має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду.

Відповідно до п.п. 14.1.231. п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 визначено, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Враховуючи наявність господарської мети при укладанні договорів, наданих первинних документів, які свідчать про виконання правочинів та використання їх результатів у господарській діяльності позивачем у виробництві, є вірними висновки суду першої інстанції про реальність вчинених позивачем правочинів з контрагентами.

За змістом норм податкового законодавства, право платника податків до віднесення собівартості придбаних товарів до складу витрат та на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів, робіт, послуг, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником-платником ПДВ, сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

При цьому чинне законодавство не ставить умовою виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності основних фондів або спеціальних дозволів у останніх.

Крім того, позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх зобов`язань, адже, поняття добросовісний платник, яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а саме, платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань. А відтак, за умови невстановлення компетентним органом наявності замкнутої схеми руху коштів, яка б могла свідчити про узгодженість дій позивача та його постачальників для одержання позивачем незаконної податкової вигоди, останній не може зазнавати негативних наслідків внаслідок діянь інших осіб, що перебувають поза межами його впливу.

Сам по собі факт недекларування контрагентами позивача у поданій податковій звітності результатів таких окремих господарських операцій та/або наявних трудових ресурсів, не впливає на право позивача (покупця) сформувати податковий кредит, оскільки податкове законодавство не ставить у залежність податковий облік (стан) певного платника податку від інших осіб, зокрема, від фактичної сплати контрагентом у ланцюгу постачання податку до бюджету, а відтак якщо останній не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку або мінімізував свої податкові зобов`язання, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цієї особи, проте вказана обставина не є підставою для позбавлення платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у разі, якщо такий платник має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Можлива відсутність у контрагентів трудових ресурсів та виробничих потужностей для самостійного виконання договірних зобов`язань, не свідчить про неможливість виконати відповідні роботи, послуги чи поставки та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих товарів (робіт, послуг), у тому числі й по ПДВ.

Платник податку не може нести відповідальність за порушення контрагентами правил здійснення господарської діяльності та/або податкової дисципліни, як і не може нести відповідальність за ненадання контрагентом певних первинних документів. У разі якщо контрагентом були допущені порушення норм податкового або іншого законодавства, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо цього контрагента, а не сумлінного платника податків.

Отже, з огляду на принцип персональної відповідальності платника податку, виникнення у платника податків податкових прав та обов`язків не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами.

Лише встановлення факту узгодженості дій платника податків з недобросовісними постачальниками з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальників чи сприяння ухиленню постачальниками товару від виконання податкових зобов`язань може слугувати підставою для відмови у відповідних податкових правах. При цьому, такі висновки не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а можуть ґрунтуватися лише на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. Висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

В даному випадку висновки відповідача не ґрунтуються на належних та достатніх доказах.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Висновки відповідача про допущення позивачем порушень податкового законодавства у періоді, що перевірявся, не підтверджені належними доказами, а тому у суду першої інстанції були підстави для скасування оскарженого позивачем податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому апеляційну скаргу відповідача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ч.1 ст.316, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області - залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07 лютого 2022 року у справі № 280/12569/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.П. Баранник

суддя Н.І. Малиш

суддя А.А. Щербак