Справа № 200/4725/22
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

07 червня 2023 року справа №200/4725/22

м. Дніпро

Суддя Першого апеляційного адміністративного суду доповідача Сіваченко І.В., розглянувши заяву про усунення недоліків апеляційної скарги Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 200/4725/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Тек» до Головного управління ДПС у Львівській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними дії, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

До Першого апеляційного адміністративного суду надійшла апеляційна скарга Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду 18 січня 2023 року у справі № 200/4725/22.

Ухвалою апеляційного суду від 23 травня 2023 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 200/4725/22- залишено без руху.

Встановлено строк для усунення виявлених недоліків апеляційної скарги протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії цієї ухвали шляхом надання документу про сплату судового збору, заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних причин та наданням доказів, а також апеляційної скарги, оформленої у відповідності до Кодексу адміністративного судочинства України.

В ухвалі про залишення скарги без руху, між іншого, вказано, що учасниками цієї справи є Державна податкова служби України, Головне управління ДПС у Львівській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Бахмут-Тек», натомість в апеляційній скарзі зазначено як заявника Головне управління ДПС у Донецькій області та додано довіреність від Стичинської Олени Олександрівни, яка уповноважує Болотіна Миколу Сергійовича представляти інтереси Головного управління ДПС у Донецькій області, яке не є стороною у справі.

В системі «Електронний суд» представником Головного управління ДПС у Донецькій області Болотіним М.С. сформовано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій останній просить продовжити строк на усунення недоліків апеляційної скарги на строк не менше 30 днів.

Мотивована така заява відсутністю фінансування для сплати судового збору в умовах воєнного стану, необхідністю доступу до суду тощо.

Додає виписки по (КЕКВ) 2800 "Інші поточні видатки" станом на 05.04.2023, 11.04.2023, 30.03.2023, 16.03.2023, 09.03.2023, 06.03.2023, 11.01.2023, 02.03.2023, 22.02.2023, 23.02.2023, 10.02.2023, 18.04.2023, 12.01.2023, 01.03.2023, лист Державної податкової служби України від 20 лютого 2023 року про необхідність здійснити наближення кошторисних призначень на 2013 рік по КЕКВ 2800 по КПКВ 3507010 для сплати судового збору.

Щодо причин пропуску строку, їх поважності та доказів з цього приводу така заява не містить.

Заявником у заяві про усунення недоліків представником ГУ ДПС у Донецькій області зазначено Головне управління ДПС у Львівській області, до заяви про усунення недоліків не додано апеляційну скаргу, яка сформована в системі «Електронний суд» оформлену у відповідності до частини 3 статті 296 КАС України.

Також представником зазначено, що витяг з ЄДР щодо повноважень наявний в матеріалах справи.

Судом перевірено дані виписки з ЄДР Державної податкової служби, відповідно до якої Болотін М.С. має, в тому числі, повноваження діяти в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництва ДПС, Головного управління ДПС у Львівські області, як відокремленого підрозділу ДПС).

Ознайомившись з доводами такого клопотання, суд вважає, що воно підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Додані виписки з казначейського рахунку та лист про наближення фінансування, який направлений до ДПС у лютому 2023 року, не є достатнім свідченням вчинення скаржником достатності дій на належне виконання вимог процесуального закону.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й юридичних осіб.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки. Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Тривалий розгляд справи, відкладений на невизначений час, у зв`язку із відсутністю у суб`єкта владних повноважень коштів на сплату судового збору, порушує права позивача на вирішення його справи у розумні строки.

Сплата судового збору за подання апеляційної скарги є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з апеляційною скаргою.

Щодо відстрочення сплати судового збору.

За змістом частини 1 статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Отже, як слідує з наведеної норми права відстрочення сплати судових витрат є правом, а не обов`язком суду, можливість реалізації якого пов`язується із майновим станом особи.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Отже, частина перша статті 133 КАС визначає право суду на звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору виходячи із майнового стану сторони, водночас стаття 8 Закону України «Про судовий збір» конкретизує порядок, умови такого відстрочення та коло осіб, які можуть бути звільнені від сплати або мають право на відстрочення судового збору.

За змістом норм зазначеної вище статті положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Водночас, у нормах частини другої статті 132 КАС відсилання до норм Закону України «Про судовий збір» передбачене лише щодо питання звільнення від сплати судового збору.

Це означає, що юридична особа, зокрема суб`єкт владних повноважень, не позбавлена права звернутися із клопотанням про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, і суд за результатами розгляду цього клопотання не обмежений у праві на власний розсуд відстрочити або розстрочити таку сплату. Крім того, прийняти рішення про відстрочення або розстрочення сплати судового збору суд може і з власної ініціативи у тому разі, коли юридична особа звертається із клопотанням про звільнення від сплати судового збору.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18.

Отже, питання відстрочення чи розстрочення сплати судового збору судом вирішується на власний розсуд з огляду на доводи заявника.

До того ж, у поданій скаржником заяві, окрім посилання на відсутність коштів необхідних для сплати судового збору, посилання на воєнний стан введений на всій території України останній не зазначає про вжиті ним заходи.

При цьому, скаржник має довести існування фінансових труднощів та гарантувати сплату коштів у майбутньому. Відсутність бюджетного асигнування не є підставою для невиконання скаржником свого обов`язку по сплаті судового збору.

Водночас, скаржником не надано суду апеляційної інстанції доказів наявності обставин щодо відсутності фінансування або обмеженого фінансування або ж несвоєчасного перерахування коштів з державного бюджету бюджетній установі на оплату судового збору, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, як і не надавались докази звернення скаржника до відповідних органів щодо вирішення питання виділення додаткових асигнувань на оплату судового збору у цей період та докази відмови в виділенні грошових коштів на відповідні видатки, а також жодних доказів можливості в подальшому сплатити суму судового збору.

Суд вважає, що наведені заявником підстави, які стосуються адміністративно-організаційної діяльності суб`єкта владних повноважень та не відносяться до жодної з умов, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити йому сплату судового збору.

Обмежене фінансування бюджетної установи, суб`єкта владних повноважень, не може бути підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Отже, незабезпечення державою достатнього фінансування органу державної влади, що діє в її інтересах, не може бути визнано достатньою підставою для відстрочення від сплати судового збору.

Разом з тим, апелянтом не надано доказів стосовно вжиття відповідних заходів щодо виділення з Державного бюджету України коштів на витрати, що пов`язані зі сплатою судового збору.

Так, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя від 14 травня 1981 року № R (81) 7: В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати (підпункт 12 пункту D).

Проаналізувавши викладе та зміст клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд вважає, що відповідачем не наведено обставин, які мали б виключний характер та свідчили б про наявність достатніх підстав для відстрочення сплати судового збору, та не обґрунтовано належними і допустимими доказами відсутність можливості сплатити судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі.

Аналогічний висновок міститься в ухвалі Верховного Суду від 22 вересня 2022 року у справі № 813/288/16 від 30 вересня 2022 року у справі № 640/5640/19.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 КАС України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зміст наведеної норми вказує на те, що продовження процесуального строку, встановленого судом, передбачає надання нового строку на вчинення тієї процесуальної дії, яка не була з поважних причин вчинена у первісно встановлений строк.

Відповідно до Указу Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 14.03.2022 № 7168, Указом Президента України від 19.04.2022 № 7300, затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212IX, Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-IX, Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-IX, Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України 16.11.2022 № 2738-IX, Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX та продовжений до теперішнього часу.

Проте норми КАС України не зазнали змін щодо процесуальних строків встановлених судом.

Метою продовження процесуального строку, встановленого судом, є сприяння особі у реалізації процесуального права та/або виконанні процесуального обов`язку. Доцільність продовження процесуального строку обумовлюється рівнем ймовірності, наскільки таке продовження буде ефективним у контексті не тільки реалізації особою процесуального права та/або виконання процесуального обов`язку, а й правової визначеності учасників правовідносин, спір між якими вирішується із застосуванням процесуальних засобів.

Враховуючи вищевказані обставини та введення в країні воєнного стану, суддя вважає за необхідне продовжити строк виконання ухвали без руху для подачі заяви про усунення недоліків апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду на 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Керуючись ст. ст. 121, 133, 169, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Головного управління ДПС у Донецькій області про відстрочення сплати судового збору відмовити.

Заяву Головного управління ДПС у Донецькій області про продовження строку виконання ухвали суду задовольнити частково.

Продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 18 січня 2023 року у справі № 200/4725/22, зазначених в ухвалі від 23 травня 2023 року, на 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Сіваченко