Справа № 400/1217/23
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 р. № 400/1217/23
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки , вул. Ювілейна, 68, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101,

про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

17 лютого 2023 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168) у розмірі, збільшеному до 100000 гривень пропорційно дням участі у забезпеченні здійсненні заходів за національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.03.2022 по 22.12.2022;

зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену Постановою № 168, у розмірі, збільшеному до 100000 гривень пропорційно дням участі у забезпеченні здійсненні заходів за національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, за період з 19.03.2022 по 22.12.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він з 19.03.2022 проходив військову службу в Третьому відділі Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що знаходиться на території смт Березнегуватому Баштанського району Миколаївської області, який у період з 21.03.2022 по 22.12.2022 відносився до територій проведення воєнних (бойових) дій (активних бойових дій). Відтак, на переконання відповідача, у період з 21.03.2022 по 22.12.2022 він брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, а тому мав право на отримання за цей період служби додаткової щомісячної винагороди в розмірі 100000,00 грн, встановлену Постановою № 168. Разом з тим, внаслідок протиправної бездіяльності відповідача вказана додаткова винагорода не була йому нарахована і виплачена.

У відзиві на позовну заяву від 04.04.2023 № 3032 відповідач заперечив проти позову і просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Відзив він аргументував тим, що відповідач не є військовим формуванням в розумінні законодавства, яке безпосередньо здійснює активні бойові дії, керівник відповідача позбавлений права надавати бойові накази на ведення бойових дій, а дія нормативно-правових актів в частині надання бойових наказів та бойових розпоряджень не розповсюджуються на відповідача. Підрозділ, де проходив службу позивач, є структурним невідокремленим підрозділом відповідача і також не здійснює самостійних бойових дій. Відповідач наголосив на тому, що позивач участі у бойових діях не приймав, а тому відсутні відстави для виплати йому щомісячної винагороди в розмірі 100000,00 грн, встановленої Постановою № 168.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

20.02.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надав позивачу десятиденний строк для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а також позовної заяви, оформленої відповідно до статей 160, 161 КАС України з урахуванням оцінки суду, наведеної у мотивувальній частині вказаної ухвали.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 24.02.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), а також витребувано у відповідача довідку про розміри і дати виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі Постанова № 168), за період з 19.03.2022 по 22.12.2022.

У відзиві на позовну заяву від 04.04.2023 № 3032 відповідач заявив клопотання про витребування з Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки довідку про підтвердження здійснення виплат позивачу відповідно до Постанови № 168 у вказаний у позовній заяві період. Клопотання обґрунтовано тим, що у відповідача відсутній підрозділ фінансового забезпечення і нарахування та виплату грошового забезпечення співробітникам відповідача здійснює Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

19.05.2023 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про задоволення клопотання відповідача та про витребування у Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки вищезазначеної довідки.

31.05.2023 Миколаївський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки надав суду витребуваний доказ.

Розглянувши заяви по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Згідно з даних військового квитка позивача 19.03.2022 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» його призвано на військову службу.

З березня по грудень 2022 року позивач проходив військову службу у третьому відділі смт Березнегувате в Баштанському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що підтверджується довідкою Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 04.01.2023 № 9/2/9.

Відповідно до довідки Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 30.05.2023 № 9/2/952 у період з 19.03.2022 по 22.12.2022 позивач отримував щомісячно додаткову грошову допомогу, встановлену Постановою № 168, у розмірі 30000,00 грн пропорційно часу, проходження військової служби.

Вважаючи, що відповідач протиправно не нарахував і не виплатив додаткову грошову допомогу, встановлену Постановою № 168, за період з 21.03.2022 по 22.12.2022 у розмірі 100000,00 грн, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності (абзац перший частини четвертої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з абзацом першим пункту 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Постанови № 704 виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу постановлено здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерства юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Абзацами один-чотири пункту 2 розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за № 745/32197 (далі Порядок № 260), встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців включає:

щомісячні основні види грошового забезпечення;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать:

винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту);

допомоги (абзаци п`ятнадцять-сімнадцять пункту 2 розділу І Порядку № 260 (у редакції, чинній з 30.06.2020 по 30.01.2023).

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан

Відповідно до пункту 1 статті 1 Указу Президента України від 01.05.2023 № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 02.05.2023 № 3057-ІХ, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, та Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Пунктом 1 Постанови № 168 (у первинній редакції) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 5 Постанови № 168 ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Тобто відповідно до пункту 1 Постанови № 168 відповідна додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану щомісячно, а тому вона відноситься до одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців.

При цьому підставою для виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди в розмірі 30000,00 грн Постановою № 168 (у первинній редакції) було визначено лише наявність дії воєнного стану у відповідному місяці, за який вона виплачується.

Поряд з цим, для виплати цієї винагороди у розмірі до 100000,00 грн Постановою № 168 (у редакції, чинній до 21.01.2023 дата набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168») встановлено обов`язкові альтернативні підстави:

або безпосередня участь у бойових діях;

або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 № 793 «Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 р. № 168» Постанову № 168 доповнено пунктом 21 такого змісту:

« 21. Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.».

Порядок і умови виплати цієї допомоги військовослужбовцям у Збройних Силах України було визначено наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 44 «Про внесення Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», який набрав чинності 31.01.2023.

Тобто на період наявності спірних правовідносин Міністерством оборони України не було визначено порядок і умови виплати цієї допомоги.

Таким чином, у період з 19.03.2022 по 22.12.2022 додаткова винагорода, установлена Постановою № 168, як одноразовий додатковий вид грошового забезпечення, у розмірі до 100000,00 грн підлягала виплаті військовослужбовцям Збройних Сил України лише у випадках:

або безпосередньої їх участі у бойових діях;

або у забезпеченні ними здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Відтак сам факт перебування військовослужбовця на території, де ведуться бойові дії, не є підставою для виплати додаткової винагороди, установленої Постановою № 168, у розмірі до 100000,00 гривень.

Поряд з цим, на період дії спірних правовідносин законодавством не було визначено, які документи підтверджують участь військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях чи у забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Лише в пункті 3 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, яке не є нормативно-правовим актом, зазначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:

бойового наказу (бойового розпорядження);

журналу бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойового донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постової відомості (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Суд встановив, що у період з 19.03.2022 по 22.12.2023 позивач проходив військову службу у третьому відділі смт Березнегувате в Баштанському районному територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, що знаходиться на території смт Березнегувате Баштанського району Миколаївської області.

Відповідно до підпункту 2.6 пункту 2 розділу І Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, Березнегуватська селищна територіальна громада віднесена до громад, на території якої велися активні бойові дії з 21.03.2022 по 11.11.2022.

З 11.11.2022 по день винесення рішення у цій справі Березнегуватська селищна територіальна громада відноситься до громад, на території яких можливі бойові дії (підпункт 1.5 пункту 1 розділу вищенаведеного Переліку територій).

Отже, у період з 21.03.2022 по 11.11.2022 позивач проходив військову службу на території територіальної громади, на якій велися активні бойові дії.

Відповідно до пункту 12 Положення про Баштанський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, затвердженого наказом начальника Миколаївського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (з адміністративно-господарської діяльності) від 30.09.2022 № 196, до основних завдань роти охорони, в якій позивач проходив військову службу у період з 19.03.2022 по 22.12.2022, віднесено з отриманням бойового розпорядження виконання завдань з захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України.

Поряд з цим, позивач не надав суду будь-яких доказів, зокрема та не виключно, які визначені пунктом 3 окремого доручення Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, того, що в цей період він:

або безпосередньо брав участь у бойових діях;

або забезпечував здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, зокрема та не виключно, що підрозділ, в якому він проходив військову службу, отримував відповідне бойове розпорядження.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджується факт проходження позивачем військової служби з 21.03.2022 по 11.11.2022 на території активних бойових дій. Проте, у них відсутні документи, які свідчили б про безпосередню його участь у бойових діях або залучення до здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

Як вище суд зазначив, сам факт перебування (несення військової служби) військовослужбовця на території, де ведуться бойові дії, не є підставою для виплати додаткової винагороди, установленої Постановою № 168, у розмірі до 100000,00 гривень.

Відтак суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди, установленої Постановою № 168, у розмірі до 100000,00 грн за період з 19.03.2022 по 22.12.2022, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому суд врахував, що відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154, відповідач є органом військового управління, що забезпечує виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Оскільки позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Баштанського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки (вул. Ювілейна, 68, м. Баштанка, Баштанський район, Миколаївська область, 56101; РНОКПП: 09355298) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 07 червня 2023 року