Справа № 260/5093/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/5093/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ващиліна Р.О., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:

1) визнати протиправними дії і рішення Ужгородського РТЦК та СП і ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов ОСОБА_1 в порядку мобілізації до 5-го стрілецького батальйону НОМЕР_2 бригади Тро під час воєнного стану як особу, яка не була військовозобов`язаним чи резервістом і не мала досвіду військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;

2) визнати протиправним та скасувати наказ Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 13.03.2022 року №54, яким солдата ОСОБА_1 , призваного Ужгородським РТЦК та СП 12 березня 2022 року, зараховано до складу особового складу 5 окремого стрілецького батальйону на посаду номера обслуги кулеметного взводу 2 стрілецької роти, вважати таким, що посаду прийняв і припустив до виконання службових обов`язків за посадою з окладом 2640,00 грн. на місяць, шпк "солдат", 3 тарифний розряд;

3) визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 по направленню солдата ОСОБА_1 до зони бойових дій, оскільки в інший спосіб поновити порушені права позивача неможливо;

4) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 звільнити військовослужбовця ОСОБА_1 з військової служби через службову невідповідність, оскільки він із-за порушення нормативних актів про мобілізацію був незаконно зарахований до особового складу військової частини, досвіду військової служби не мав, військове звання присвоєно незаконно, військово-облікової спеціальності не мав, відповідної військової підготовки згідно посади «номера обслуги кулеметного взводу 2 стрілецької роти» не проходив, натомість займаній посаді він не відповідає.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 10 березня 2022 року позивача було мобілізовано до 5-го окремого стрілецького батальйону територіальної оборони НОМЕР_2 бригади. Його призов на військову службу відбувся з численними порушеннями, зокрема: за відсутності правових підстав та попереднього проходження військової служби; не враховано те, що з 04 жовтня 2005 року за станом здоров`я був визнаний непридатним до військової служби; військове звання присвоєне не у встановленому порядку. В подальшому в порушення норм ст. 20 Закону України «Про основи національного спротиву» його було відправлено в зону бойових дій. За період перебування у складі 5-го окремого стрілецького батальйону територіальної оборони НОМЕР_2 бригади належної військової підготовки позивач не отримував, до участі у бойових діях підготовлений не був. У зв`язку з виконанням обов`язків військової служби в районі ведення бойових дій стан здоров`я позивача значно погіршився, внаслідок чого під час медичного обстеження військово-лікарська комісія визнала його обмежено придатним до військової служби.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 17 березня 2023 року позов в частині оскарження дій військової частини НОМЕР_1 по направленню солдата ОСОБА_1 до зони бойових дій залишено без руху у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

03 квітня 2023 року представник позивача подав до суду заяву про зміну і уточнення позовних вимог та поновлення строку подання позову, в якій відмовився від позовних вимог в частині визнання протиправними дій військової частини НОМЕР_1 по направленню солдата ОСОБА_1 до зони бойових дій та зобов`язання звільнити з військової служби через службову невідповідність.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року судовий розгляду у справі було продовжено з урахуванням відмови позивача від частини позовних вимог.

16 лютого 2023 року відповідач 1 надіслав до суду відзив на позовну заяву №2876 від 10.02.2023, в якому проти заявлених позовних вимог заперечив. Зокрема, зазначив, що 08 березня 2022 року позивач прибув до 2 відділу Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, пройшов військово-лікарську комісію та був визнаний придатним для проходження військової служби. При цьому позивач не повідомляв та не надавав жодних підтверджуючих документів про наявність в нього підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. В подальшому позивач був ознайомлений зі своїм призовом на військову службу за мобілізацією та з порядком її проходження. З огляду на що вважає, що позивач був правомірно призваний на військову службу та направлений для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

20 лютого 2023 року відповідач 2 подав до суду відзив на позовну заяву №5/937 від 15.02.2023, в якому із заявленими позовними вимогами не погоджується. Зазначає, що захист незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Законодавчими нормами встановлено обов`язок громадян з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік для визначення їх призначення в особливий період. Звертає увагу суду на те, що під час проходження військово-лікарської комісії позивач будь-яких скарг на стан свого здоров`я не заявляв та був визнаний придатним для проходження військової служби. Окрім того, позивач не повідомляв про наявність в нього підстав для відстрочки від призову, жодних скарг або заперечень щодо такого не заявляв. Вважає безпідставними посилання позивача на свою непридатність до військової служби, оскільки, як вбачається з тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, його визнано непридатним виключно у мирний час. Зазначає, що присвоєння військового звання «солдат» здійснюється керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки одночасно з прийняттям на військовий облік осіб, які не проходили військову службу, що спростовує посилання позивача на порушення такого порядку. Стверджує, що військова частина НОМЕР_1 є структурним підрозділом оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та складовою частиною Сухопутних військ Збройних Сил України, що спростовує твердження позивача про те, що він проходить військову службу у складі Сил територіальної оборони.

27 лютого 2023 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив відповідача 2 №5093 від 21.02.2023, в якому додатково до раніше заявлених аргументів звернув увагу суду на те, що протиправні дії відповідача щодо неправомірного призову позивача на військову службу призвели до значного погіршення його здоров`я. Вважає безпідставними твердження відповідача 2 про те, що ОСОБА_1 відноситься до категорії військовозобов`язаних, оскільки непридатний за станом здоров`я призовник таким бути не може та підлягає зняттю з військового обліку.

13 березня 2023 року представник відповідача 2 подала до суду заперечення на відповідь на відзив №5/1562 від 07.03.2023, в яких з доводами представника позивача не погоджується. Повторно наголошує на тому, що позивач зі скаргами на здоров`я під час проходження військово-лікарської комісії не звертався, будь-яких підтверджуючих документів щодо наявності захворювань не подавав, про необхідність проведення додаткових медичних обстежень не заявляв. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби саме у мирний час та вважає, що дана обставина спростовує всі подальші твердження про протиправність його призову та звільнення з військової служби.

Відповідач 3 відзив на позов у встановлений судом строк не надіслав, про продовження процесуального строку для подання такого не клопотав.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 10 березня 2022 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) вручено повістку, якою зобов`язано з`явитися до районного територіального центру комплексування та соціальної підтримки за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії Ужгородського районного територіального центру комплексування та соціальної підтримки (далі Ужгородський РТЦК та СП) №23/477 від 10.03.2022, ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби.

Наказом начальника Закарпатського обласного територіального центру комплексування та соціальної підтримки (далі Закарпатський ОТЦК та СП) №54 від 13.03.2022 солдата ОСОБА_1 , призваного ІНФОРМАЦІЯ_3 12 березня 2022 року на посаду номера обслуги 2 кулеметного відділення кулеметного взводу 2 стрілецької роти 5 окремого стрілецького батальйону, зараховано до списків особового складу 5 окремого стрілецького батальйону та на всі види забезпечення з 12 березня 2022 року.

Зазначений наказ прийнято на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Дані обставини справи також підтверджені записом у тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного ОСОБА_1 №6/494-36039, виданого 11 грудня 2020 року Полтавським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до довідки №1405-1 від 02.09.2022, солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Вважаючи дії відповідачів щодо його призову на військову службу протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Нормами ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Вказане кореспондується також з положеннями ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII (далі Закон №2232).

Згідно ч. 2 ст. 1 Закону №2232 військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Ч. 3 ст. 1 Закону №2232 передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (ч. 5 ст. 1 Закону №2232).

До видів військової служби, згідно ч. 6 ст. 2 Закону №2232, відноситься військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.

Воєнний стан в розумінні положень ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Окрім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Суд враховує, що спірні правовідносини виникли в період дії в Україні воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону №2232, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543).

Положеннями ст. 22 вказаного законодавчого акту визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, які передбачають, серед іншого, з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів та визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до вимог Закону №2232, на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Ч. 5 ст. 22 Закону №3543 передбачено, що призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України - відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Вказане узгоджується також з положеннями ч. 10 ст. 1 Закону №2322, відповідно до яких громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, в тому числі, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, регулюються нормами Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (далі Положення) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 253 Положення, призови на військову службу військовозобов`язаних у воєнний час проводяться територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, а резервістів - командирами військових частин на підставі указів Президента України.

Про призов громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період та призначення на посади командири військових частин інформують територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання (перебування) цих громадян до призову на військову службу та посадову особу, до номенклатури призначення якої належить посада, на яку призначено призваного громадянина. Про призов громадян на військову службу територіальні центри комплектування та соціальної підтримки письмово повідомляють державні органи, підприємства, заклади, установи і організації, в яких зазначені громадяни працювали, навчалися або були зареєстрованими як безробітні.

Отже, вищезазначеними законодавчими нормами передбачено, що з метою доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки здійснюють призов військовозобов`язаних на військову службу.

Вказане кореспондується також з повноваженнями та завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, визначеними Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, яке затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154.

При цьому в законодавчому розумінні призову під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, тобто громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років, придатні до військової служби за станом здоров`я, за відсутності передбачених нормами ст. 23 Закону №3543, підстав для відстрочки.

Як вбачається з тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 11.12.2020 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 04 жовтня 2005 року рішенням ВЛК Полтавського ОМВК визнаний непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час. Призовною комісією при Полтавському ОМВК 04 жовтня 2005 року ОСОБА_1 зарахований у запас згідно п. 1 ч. 1 ст. 18 та п.п. 2-7 ч. 1 ст. 37 Закону №2232.

Окрім того, відповідно до відомостей вищезазначеного тимчасового посвідчення 17 грудня 2020 року ОСОБА_1 було взято на військовий облік військовозобов`язаних Голосіївським РВК.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 за віком міг бути призваний на військову службу під час мобілізації, про наявність передбачених нормами ст. 23 Закону №3543 підстав для відстрочки від мобілізації позивач не заявляє.

Вказане спростовує твердження позивача про те, що він не являється військовозобов`язаним та не може бути призваним на військову службу у воєнний час.

В обґрунтування протиправності свого призву позивач, серед іншого, посилається на те, що за станом свого здоров`я він був непридатним до військової служби, однак дана обставина була проігнорована призовною комісією Ужгородського РТЦК та СП.

Оцінюючи достатність таких тверджень з точки зору обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Нормами ч. 13 ст. 2 Закону №2232 передбачено, що громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Вказане кореспондується також з нормами п. 3 Розділу І Положення.

Так, питання щодо медичного огляду військовозобов`язаних під час мобілізації врегульовано нормами Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402, пунктом 1.1 якого передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Відповідно до п. 1.1 глави 1 розділу ІІ Положення №402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, в тому числі, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Главою 3 розділу ІІ Положення №402 врегульовано порядок здійснення медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період.

Згідно п. 3.1 підрозділу 3 розділу ІІ Положення №402 медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара військово-лікарськими комісіями (далі - ВЛК) військових комісаріатів (пункт).

Пункт 3.8 глави 3 розділу II Положення №402 визначено, що постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов:

- «Придатний до військової служби»;

- «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»;

- «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку».

Так, судом встановлено, що 08 березня 2022 року штатною ВЛК Ужгородського РТЦК та СП було проведено медичний огляд ОСОБА_1 , результати якого було оформлено довідкою №23/477 від 10.03.2022. Відповідно до такої довідки ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби. Така довідка завірена підписами та печаткою голови та секретаря ВЛК.

Жодних зауважень щодо ступеня своєї придатності військовозобов`язаний під час свого призову не висловлював, будь-яких рапортів щодо проведення повторного медичного огляду з огляду на наявні хронічні захворювання, що, на його думку, могло вплинути на ступінь придатності, не подавав.

З огляду на зазначене суд вважає, що позивач погодився з визначеним військово-лікарською комісією Ужгородського РТЦК та СП ступенем своєї придатності до військової служби станом на день свого призову на військову службу.

Разом з тим, суд не наділений компетенцією оцінити стан здоров`я позивача на предмет його придатності до військової служби.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

В даному випадку компетенцією встановлювати придатність особи до військової служби за станом здоров`я, в силу правових норм пунктів 1.1 та 2.1 Положення №402, наділені виключно ВЛК, що свідчить про дискреційність таких повноважень.

Тому якщо ОСОБА_1 під час його призову вважав рішення штатної ВЛК про ступінь його придатність помилковим, він був вправі оскаржити таке до ВЛК вищого рівня.

Більше того, суд зазначає, що після проходження повторного медичного огляду в липні 2022 року ОСОБА_1 був визнаний обмежено придатним до військової служби, що не виключає можливості його призову.

Окрім того, суд відхиляє посилання позивача на порушення порядку присвоєння йому військового звання «солдат» та військово-облікову спеціальність, оскільки такі були присвоєні ОСОБА_1 ще до його призову під час мобілізації в 2022 році, що вбачається з відомостей тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 11.12.2020, виданого Полтавським об`єднаним міським територіальним центром комплектування та соціальної підтримки.

Отже, за результатами розгляду даної адміністративної справи протиправність дій Ужгородського РТЦК та СП і ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо призову в порядку мобілізації ОСОБА_1 та зарахування такого до складу особового складу 5 окремого стрілецького батальйону не знайшли свого підтвердження.

З огляду на відмову позивача від позову в частині позовних вимог, що стосуються направлення до зони бойових дій та звільнення з військової служби, суд не розглядає доводи, що стосуються таких позовних вимог.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норми, що регулюються спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідачів не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) до Ужгородського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Закарпатського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяР.О. Ващилін