Справа № 300/740/23
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" червня 2023 р. справа № 300/740/23
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі судді Боршовського Т.І, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (далі відповідач, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області), в якому просив суд: визнати протиправною відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену у листі від 30.09.2019 № Н-150/2-1032/0/20-19 та у листі від 27.01.2023 № 29-9-0.331-349/0/2-23; зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 16.09.2019 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 гектара.
Ухвалою суду від 01.03.2023 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з невідповідністю вимогам статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та надано строк для усунення недоліків.
Позивач у вказаний в ухвалі строк усунув недоліки та 09.03.2022 подав до суду позовну заяву, в якій позовні вимоги виклав в новій редакції та просив суд: визнати протиправною та скасувати відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену у листі від 27.01.2023 № 29-9-0.331-349/0/2-23; зобов`язати ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23.01.2023 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 2,0 гектара.
Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій та відповідно до пункту 13 частини першої статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» має право на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва. Позивач звернувся до відповідача із клопотанням від 16.09.2019 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,00 га, що розташована в селі Діброва (за межами населеного пункту) на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області для ведення особистого селянського господарства. ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області листом від 30.09.2019 № Н-150/2-1032/0/20-19 повідомило позивача, що запитувана земельна ділянка знаходиться у користуванні (власності) третіх осіб, а тому відсутні правові підстави для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки. 23.01.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки, однак листом від 27.01.2023 № 29-9-0.331-349/0/2-23 ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області повідомило позивача, що розпорядження запитуваною земельною ділянкою не належить до повноважень відповідача. Представник позивача вважає протиправною відмову відповідача у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, викладену у листі від 27.01.2023 № 29-9-0.331-349/0/2-23, оскільки відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України та пункту 4 Положення про ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області саме відповідач розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення. Зважаючи на те, що земельна ділянка належить до земель сільськогосподарського призначення, саме ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області є належним органом для розгляду клопотання ОСОБА_1 про передачу цієї земельної ділянки у власність. На думку представника позивача, відповідач за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.01.2023 зобов`язаний був прийняти одне з двох рішень: надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні. При цьому, таке рішення ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області має бути у формі наказу, а не листа. За вказаних обставин, представник позивача вважає, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Земельним кодексом України та та Законом України «Про землеустрій».
Ухвалою від 14.03.2023 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
17.03.2023 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшов відзив ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 17.03.2023 № 9-9-0.6-1153/0/2-23 від 17.03.2023 на позовну заяву. У відзиві відповідач заперечив проти задоволення позову. Представник відповідача вказав, що згідно з підпунктом 16 пункту 4 Положення про ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 № 603, в редакції наказу Держгеокадастру від 08.03.2023 № 85, відповідач відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території області. Представник відповідача зазначив, що земельна ділянка площею 2,00 га, що розташована в селі Діброва (за межами населеного пункту) на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, вказана в клопотанні від 23.01.2023, належить до земель комунальної власності, а тому ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області не має права розпоряджатися такою земельною ділянкою. За вказаних обставин, представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову (а.с. 73-76).
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:
ОСОБА_1 згідно посвідчення НОМЕР_1 від 12.11.2002 є учасником бойових дій та має право на пільги, встановлені законодавством України ветеранів війни учасників бойових дій (а.с. 46).
16.09.2019 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,00 га, що розташована в селі Діброва (за межами населеного пункту) на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області для ведення особистого селянського господарства (а.с. 11).
ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області листом від 30.09.2019 № Н-150/2-1032/0/20-19 повідомило позивача, що запитувана земельна ділянка знаходиться у користуванні (власності) третіх осіб, а тому відсутні правові підстави для надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки (а.с. 14).
23.01.2023 ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,00 га, що розташована в селі Діброва (за межами населеного пункту) на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с. 12).
ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області листом від 27.01.2023 № 29-9-0.331-349/0/2-23 повідомило позивача, що розпорядження запитуваною земельною ділянкою не належить до повноважень відповідача в силу вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423 та частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України (а.с. 13).
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права та мотивами щодо їх застосування до спірних правовідносин:
Відповідно до частини першої статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Згідно зі статтею 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Згідно з частинами першою, другою статті 2 Земельного кодексу України земельні відносини - це суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади.
Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами регламентований статтею 118 Земельного кодексу України.
Так, відповідно до частин шостої та сьомої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, клопотання подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність особи, якій належить право власності на об`єкт нерухомості (жилий будинок, іншу будівлю, споруду), розташований на такій земельній ділянці, або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, які є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
У разі надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, що передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня прийняття рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або з дня повідомлення особою, зацікавленою в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, про замовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у порядку, передбаченому цією частиною, відобразити на картографічній основі Державного земельного кадастру орієнтовне місце розташування земельної ділянки, зазначити дату та номер відповідного рішення, а також майбутнє цільове призначення земельної ділянки. Зазначена інформація оприлюднюється на безоплатній основі на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
З огляду на зміст вищевказаних норм статті 118 Земельного кодексу України клопотання про отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.
Так, повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування визначені статтею 122 Земельного кодексу України.
Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Згідно з частиною другою статті 122 Земельного кодексу України Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.
Частиною третьою статті 122 Земельного кодексу України визначено, що районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) ведення водного господарства; б) будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті; в) індивідуального дачного будівництва.
Відповідно до частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.
Водночас, згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері національної інфраструктури геопросторових даних, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру.
Пунктом 8 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру передбачено, що Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, а тому на підставі частини четвертої статті 122 Земельного кодексу України відповідач наділений повноваженнями щодо передачі у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення лише державної власності.
В спірному випадку, ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області як територіального органу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, з клопотанням від 23.01.2023 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,00 га, що розташована в селі Діброва (за межами населеного пункту) на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області (а.с. 12).
Сторони не ставлять під сумнів факт знаходження земельної ділянки, щодо якої позивачем подано заяву від 23.01.2023, в селі Діброва, за межами вказаного населеного пункту, на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району.
ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області листом від 27.01.2023 № 29-9-0.331-349/0/2-23 повідомило позивача, що розпорядження запитуваною земельною ділянкою не належить до повноважень відповідача (а.с. 13).
Таким чином, для правильного вирішення цього спору необхідно встановити наявність чи відсутність в ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області повноважень щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,00 га, що розташована в селі Діброва (за межами населеного пункту) на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, яка зазначена в клопотанні ОСОБА_1 від 23.01.2023.
Так, повноваження ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області визначені в пункті 4 Положення про ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 № 603 (в редакції, чинній на час подання клопотання від 23.01.2023).
Відповідно до підпункту 17 пункту 4 Положення про ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 23.12.2021 № 603, відповідач розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України на території області (а.с. 17-27). Тобто, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області може розпоряджатися лише тими землями сільськогосподарського призначення, які перебувають у державної власності.
Суд звертає увагу на те, що в клопотанні від 23.01.2023 позивач самостійно зазначив, що земельна ділянка розташована за межами населеного пункту села Діброва Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області.
Статтею 83 Земельного кодексу України регламентовано право власності на землю територіальних громад.
Так, відповідно до частин першої та другої статті 2 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю.
У комунальній власності перебувають:
а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;
б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування;
в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 № 1423-ІХ розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24 такого змісту:
"24. З дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:
а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);
в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;
г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;
д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;
е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.
Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.
З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.
Надані до дня набрання чинності цим пунктом рішеннями Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади дозволи на розроблення документації із землеустрою щодо земельних ділянок державної власності, які відповідно до цього пункту переходять у комунальну власність, є чинними. Особи, які отримали такі дозволи, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. Рішення про затвердження такої документації, що не була затверджена на день набрання чинності цим пунктом, приймають сільські, селищні, міські ради.
Рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади про викуп для суспільних потреб земельних ділянок приватної власності, прийняті до дня набрання чинності цим пунктом, є чинними, а заходи щодо відчуження таких земельних ділянок здійснюються органами, визначеними статтями 8 і 9 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності".

Особи, які отримали дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, зазначені у підпункті "е" цього пункту, а також органи, що їх надали, зобов`язані повідомити про це протягом місяця відповідні сільські, селищні, міські ради з дня набрання чинності цим пунктом. До 1 січня 2023 року зазначені землі та земельні ділянки не можуть бути передані у власність та користування будь-яким іншим особам, крім тих, яким надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою (крім передачі їх для розміщення об`єктів, передбачених статтею 15 Закону України "Про відчуження земельних ділянок, інших об`єктів нерухомого майна, що на них розміщені, які перебувають у приватній власності, для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності"). У разі якщо до 1 січня 2023 року такі земельні ділянки не передані у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, такі земельні ділянки переходять у комунальну власність територіальної громади села, селища, міста, на території якої вони розташовані.

До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду".

Таким чином, пунктом 24 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України встановлено заборону органам виконавчої влади, що здійснювали розпорядження земельними ділянками державної власності, що передані у комунальну власність територіальних громад, здійснювати розпорядження такими земельними дідянками.

В спірному випадку, земельна ділянка, зазначена ОСОБА_1 в клопотанні від 23.01.2023 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо її відведення, розташована за межами населеного пункту села Діброва Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, а тому згідно вказаних вище положень Земельного кодексу України така земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади. Відповідно до частини першої статті 122 Земельного кодексу України повноваження щодо передачі зазначеної земельної ділянки у власність належать відповідному органу місцевого самоврядування, а не ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області.

Таким чином, отримавши клопотання ОСОБА_1 від 23.01.2023 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність площею 2,00 га, що розташована в селі Діброва (за межами населеного пункту) на території Сарниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області, ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» листом від 27.01.2023 № 29-9-0.331-349/0/2-23 правомірно повідомило позивача, що розпорядження запитуваною земельною ділянкою не належить до повноважень відповідача (а.с. 13).

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Саме в частині другій вказаної Статті закріплено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці Європейського суду з прав людини. Суб`єкти владних повноважень повинні враховувати ці критерії - принципи, оскільки вони ґрунтуються на положеннях Європейської конвенції з прав людини, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, і в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Щодо конкретних обставин цієї адміністративної справи, то для суду важливе значення має факт вчинення дій та прийняття рішень ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області за результатами розгляду клопотання ОСОБА_1 від 23.01.2023 на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, прийняття рішень, вчинення дій органами державної влади, їх посадовими особами повинно здійснюватися на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, за змістом цей критерій випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України.

При цьому, «на підставі закону» означає, що суб`єкт владних повноважень: має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним. «У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх. Під встановленими законом повноваженнями прийнято розуміти як ті, на наявність яких прямо вказує закон - так звані «прямі повноваження», так і повноваження, які прямо законом не передбачені, але безпосередньо випливають із положень закону і є необхідними для реалізації суб`єктом владних повноважень своїх функцій (завдань) - так звані «похідні повноваження». «У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Зважаючи встановлені обставини справи, суд вважає, що повідомляючи листом від 27.01.2023 № 29-9-0.331-349/0/2-23 позивача про відсутність повноважень на розпорядження запитуваною земельною ділянкою, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Земельним кодексом України.

Підсумовуючи, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій.

Судові витрати згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відмову в позові, за відсутності доказів їх понесення відповідачем, судом не розподілялися.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення дій.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, ідентифікаційний код 39767437, вулиця Академіка Сахарова, 34, місто Івано-Франківськ, 76014.

Суддя /підпис/ Боршовський Т.І.