Справа № 460/10038/23
Суддя: С.А. Борискін
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2023 року м. Рівне №460/10038/23

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ТОВ "ОТП Факторинг Україна"
доВідділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішення у Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

Зобов`язати Вiддiл примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішення у Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти обтяження за реєстраційним № 13255444 вiд 15.11.2012, накладене на підставі постанови державним виконавцем Панчук Л.С. вiддiлу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області.

Мотивуючи вимоги позову ОСОБА_1 зазначив, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Однак маючи намір здійснити відчуження зазначеного майна, позивачу стало відомо, що на будинок АДРЕСА_1 накладено арешт за реєстраційним номером обтяження № 13255444.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 329753294 від 20.04.2023, державним виконавцем Панчук Л.С. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області накладено арешт на все нерухоме майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 35087365, виданої 14.11.2012, та зареєстровано в реєстрі за реєстраційним номером обтяження 13255444 від 15.11.2012; особа, майно якої обтяжується - ОСОБА_1 .

Листом за вих. №114 від 29.12.2022 ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулося до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішення у Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з клопотанням припинити арешт нерухомого майна, на який накладено в межах виконавчого провадження №35087365 від 14.11.2012 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області з примусового виконання виконавчого напису №1074 від 31.08.2012, вчиненого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. про звернення стягнення на нерухоме майно , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки борг по виконавчому напису перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" відсутній.

На зазначений лист Відділом примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішення у Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надано відповідь за вих.№6075 від 31.01.2023 про те, що підстави для зняття арешту виконавцем з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання рішення, на підставі якого може бути знятий арешт. Окрім того, виконавче провадження № 35087365 закінчене у зв`язку з поверненням виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження", тому підстави для знаття арешту з майна боржника відсутні.

Крім того, згідно з інформаційною довідкою із спецрозділу АСВП, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 35087365 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Плєтньова В.О. № 1074 від 31.08.2012 про звернення стягнення на нерухоме маи?но, а саме: - житловии? будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - предмет іпотеки, що належить ОСОБА_1 , надалі - Іпотекодавець. Право власності Іпотекодавця на вищевказании? житловии? будинок з надвірними будівлями підтверджується договором купівлі-продажу (з розстрочкою платежу), посвідченим приватним нотаріусом Рівненського раи?онного нотаріального округу Петрук Т.І. 19 квітня 2006 року за реєстровим № 520 і зареєстрованим комунальним підприємством "Рівненське обласне бюро технічноі? інвентаризаціі?" за реєстраціи?ним № 2415245, номер запису 45-45 в книзі 1.Право власності Іпотекодавця на вищевказану земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серіі? ЯЕ № 247378, виданого Кустинською сільською радою Рівненського раи?ону 05 серпня 2008 року, якии? зареєстровании? в Книзі записів реєстраціі? державних актів на право власності на землю та на право постіи?ного користування землею, договорів оренди землі за № 741.

Предмет іпотеки, на підставі договору іпотеки № PLM-Р00/128/2008, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського раи?онного нотаріального округу Петрук Т.І. 28 серпня 2008 року за реєстровим № 4580, надалі - Договір іпотеки, передане в іпотеку Закритому акціонерному товариству "ОТП Банк" (нова назва - Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк", ідентифікаціи?нии? код 21685166). Договір іпотеки укладався для забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № ML600 /155 ОАО/2006 від 19 квітня 2006 року, укладеного між Іпотекодавцем та Акціонерним комерціи?ним банком "Раи?ффаи?зенбанк Украі?на", правонаступником якого є Закрите акціонерне товариство "ОТП Банк"' (нова назва - Публічне акціонерне товариство "ОТП Банк, ідентифікаціи?нии? код 21685166), та кредитному договору № ML-P00/128/2008 від 28 серпня 2008 року (додатковим договором № 1 від 20 травня 2009 року), укладених між Іпотекодавцем та Закритим акціонерним товариством "ОТП Банк", строк платежу за якими настав 02 липня 2010 року.

24 грудня 2010 право вимоги за Договором іпотеки Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк" передано Товариству з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Украі?на" (місцезнаходження: 03680, м. Киі?в, вул. Фізкультури, 28Д, ідентифікаціи?нии? код 36789421, МФО 300528, р/р НОМЕР_1 ), на підставі договору про відступлення права вимоги, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. 24 грудня 2010 за реєстровим № 9966. Вищевказане виконавче провадження завершене у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно в межах даного виконавчого провадження державним виконавцем 14.11.2012 винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначена постанова у відділі відсутня у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження через закінчення строків його зберігання.

За наведених обставин, представник позивача просив задовольнити позов.

Ухвалою суду від 24.04.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №460/10038/23. Розгляд справи вирішено провести за правилами статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Розгляд справи по суті призначено у відкритому судовому засіданні на 03.05.2023 на 09:30 год. з викликом сторін.

Встановлено строк для подачі відзиву відповідачем.

У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.

Ухвалою суду від 03.05.2022 вирішено перейти до розгляду справи №460/10038/23 у порядку письмового провадження.

Залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ТОВ "ОТП Факторинг Україна" (03150, м.Київ, вул.Фізкультури, 28д; ).

Витребувано у третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ТОВ "ОТП Факторинг Україна", у 7-денний строк з дати отримання даної ухвали суду: відомості щодо відсутності у ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) боргу перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" з примусового виконання виконавчого напису №1074 від 31.08.2012, вчиненого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О.

Згідно з положеннями ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна - ОСОБА_1 належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . На зазначене нерухоме майно накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 35087365, виданої 14.11.2012 року, та зареєстровано в реєстрі за реєстраційним номером обтяження 13255444 від 15.11.2012 державним виконавцем Панчук Л.С. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області.

ТОВ "ОТП Факторинг Україна" листом за вих. №114 від 29.12.2022 звернулося до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішення у Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції з клопотанням припинити арешт нерухомого майна, на який накладено в межах виконавчого провадження №35087365 від 14.11.2012 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області з примусового виконання виконавчого напису № 1074 від 31.08.2012, вчиненого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О. про звернення стягнення на нерухоме майно , а саме: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки борг по виконавчому напису перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" відсутній.

Представником ОСОБА_1 направлено адвокатський запит до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішення у Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, з метою отримання інформації по відкритих виконавчих провадженнях у відділі боржником за якими є ОСОБА_1 , окрім того, отримання копії постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження в межах виконавчого провадження № 35087365 від 14.11.2012 та отримання інформації щодо підстав закінчення чи повернення виконавчого провадження № 35087365.

Управління забезпечення примусового виконання рішення у Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зазначило, що відкритих виконавчих проваджень, боржником за якими є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відділі немає.Окрім того, згідно інформаційної довідки із спецрозділу АСВП на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 35087365 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Плєтньова В.О. № 1074 від 31.08.2012. Дане виконавче провадження завершене у зв`язку з поверненням виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". В межах даного виконавчого провадження державним виконавцем 14.11.2012 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Зазначена вище постанова у відділі відсутня у зв`язку із знищенням матеріалів виконавчого провадження через закінчення строків його зберігання.

До суду 16.05.2023 надійшла заява третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача,Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна", про те що, добровільним виконанням умов врегулювання та за домовленістю сторін заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ "ОТП Факторинг Україна" згідно виконавчого напису № 1074 від 31.08.2012, вчиненого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області Плетньовим В.О., відсутня.

За таких обставин позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті, суд керується таким.

Насамперед суд зазначає, що за правилами п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

В свою чергу, за визначенням, яке міститься у п.2 ч.1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір це спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Розгляд позовних вимог особи, яка була заявником щодо реєстраційних дій до державного виконавця про скасування його рішень чи записів у відповідному державному реєстрі стосовно державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно належить до юрисдикції адміністративних судів, при умові, що позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій чи рішень державного виконавця і відсутній спір щодо права власності на відповідне майно.

Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №820/4146/17. Крім цього, від даного висновку Велика Палата Верховного Суду не відступила і у постанові від 04.09.2018 по справі №823/2042/16.

Окремо суд зауважує, що при визначенні юрисдикційності спору з державним виконавцем чи щодо оскарження дій державного виконавця критерієм такого розмежування є предмет оскарження. Якщо позивач оскаржує дії та або рішення державного реєстратора з приводу реалізації останнім повноважень, наданих йому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 і цей спір не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб, то такий спір є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Наведене в повній мірі відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №490/5986/17-ц.

У даній справі встановлено, що право позивача на нерухоме майно ніким не оспорюється. Не виникає також і жодного приватноправового спору між позивачем та обтяжувачем прав на відповідне майно. Спір також не стосується речових прав чи обмежень на нерухоме майно третіх осіб.

Враховуючи наведене вище та беручи до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що виникнення спірних правовідносин обумовлено протиправними діями/рішенням відповідача при вирішенні питання, яке в силу законодавчих приписів належить до його виключної компетенції, а тому законність таких дій/рішень (бездіяльності) відповідача, підлягає перевірці адміністративним судом.

Що стосується суті спору, то суд враховує наступне.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (далі також - Закон № 606, в редакції, чинній станом на час накладення арешту на майно боржника), виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

При цьому, приписами ч.1 ст.7 Закону №606 встановлювалось, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешту межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження (ст. 55 Закону № 606 в редакції, чинній станом на час накладення арешту на майно боржника).

Разом з тим, судом також встановлено, що арешт на все нерухоме майно ОСОБА_1 накладався постановою державного виконавця Панчук Л.С. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області за № 35087365 від 14.11.2012 року, (реєстраційним номером обтяження 13255444 від 15.11.2012 року).

Норми Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні, так як повне виконання виконавчого документу відбулося поза межами виконавчого провадження.

Законом України "Про виконавче провадження" не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу.

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

У всіх інших випадках, як передбачено у ч.5 ст.59 зазначеного вище Закону, арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 №1952-ІV (далі - Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"), який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

За визначенням, що наведене у п.1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження це заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження;обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав (ст.3 вказаного Закону).

Обтяження речових прав на нерухоме майно, зокрема, у вигляді арешту, підлягає державній реєстрації (ст.4 зазначеного Закону).

За вимогами ст.12 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про зареєстровані права власності на об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Відповідно до ст.6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

В свою чергу, підстави для державної реєстрації прав чітко визначені у ст.27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Так, за правилами частини другої цієї статті, державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі:

1) судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;

2) рішення державного виконавця, приватного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;

3) визначеного законодавством документа, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;

4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

5) договору, укладеного в порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дубліката;

6) закону, яким встановлено заборону користування та/або розпорядження нерухомим майном;

7) інших актів органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

При цьому, за змістом п.3 ч.1ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державним реєстратором є державний, приватний виконавець у разі накладення/зняття таким виконавцем арешту на нерухоме майно під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Отже, відповідно до чинного законодавства, державний виконавець у разі винесення постанови про закінчення виконавчого провадження із зазначенням у ній про скасування (зняття) накладеного арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, а також у разі отримання відповідної обґрунтованої заяви, наділений повноваженнями, діючи як державний реєстратор у розумінні приписів п.3 ч.1 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", самостійно вчинити реєстраційні дії щодо внесення до Державного реєстру прав запису про припинення такого обтяження (зняття арешту тощо).

Судом встановлено, що будь-яких виконавчих проваджень щодо примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, боржником у яких був би ОСОБА_1 і для забезпечення виконання яких накладався арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження немає.

За наведеного, суд дійшов висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для того, щоб продовжувало свою дію обтяження у вигляді арешту майна боржника, накладеного постановою державного виконавця № 35087365, виданої 14.11.2012 Панчук Л.С. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області (реєстраційний номер обтяження 13255444 від 15.11.2012).

В той же час, запис про обтяження зберігається в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у розділі Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна і на сьогоднішній день позивач позбавлений можливості отримати рішення державного реєстратора про припинення такого обтяження.

Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що існування незнятого арешту майна порушує права позивача.

За правилами ч.4 ст.6 КАС України забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

За встановлених обставин справи, позивач позбавлений права звернутися до суду з цивільним позовом у порядку ч.1 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII або ж зняти арешт у порядку частини третьої, четвертої цієї статті.

Таким чином, арешт, накладений постановою державного виконавця б/н від 26.09.2008 (реєстраційний номер обтяження 7981796, зареєстроване 26.09.2008 Рівненською філією державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України) підлягає скасуванню відповідно до ч.5 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII.

При цьому, суд дійшов висновку, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту шляхом зобов`язання відповідача вчинити дії, оскільки його ефективність визначена з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до вимог ст.139 КАС України у суду відсутні, оскільки позивач просив їх віднести на свій рахунок.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ТОВ "ОТП Факторинг Україна" до Відділу примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішення у Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Зобов`язати Відділ примусового виконання рішення Управління забезпечення примусового виконання рішення у Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти обтяження за реєстраційним №13255444 від 15.11.2012, накладене на підставі постанови державним виконавцем Панчук Л.С. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Рівненській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 05 червня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Рівненській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Замкова, буд. 29, м. Рівне, Рівненська обл., 33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386)

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ТОВ "ОТП Факторинг Україна"

Суддя С.А. Борискін