Справа № 712/4335/23
Суддя: Стеценко О. С.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЄУ № 712/4335/23
Провадження №2-а /712/118/77/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси

у складі головуючого судді Стеценко О.С.,

за участю секретаря Руденко А.В.,

у відкритому судовому засіданні м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття адміністративного провадження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до відповідача, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД №401500 за ч. 4 ст. 126 КУпАП від 25.04.2023 та закрити справу про адміністративне правопорушення; стягнути з відповідача витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, у сумі 12 500 грн.

У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 25.04.2023 за адресою 198 км автодороги Київ Знам`янка інспектором СРНП ВП № 2 ЧРУП в ГУНП в Черкаській області складено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серїі БАД № 401500 за ч. 4 ст. 126 КУпАП відносно ОСОБА_1 .

Указану постанову позивач вважає незаконною, оскільки в ній не зазначено місце проживання чи перебування особи.

Інспектор патрульної поліції, на думку позивача, не є уповноваженою особою щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 126 КУпАП, вчинені працівниками ЗСУ під час виконання ними службових обов`язків військової служби, натомість уповноваженим органом є Військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у ЗСУ.

Позивач є військовослужбовцем, а отже виконував на час складення постанови службові обов`язки як працівник ЗСУ.

Також позивач зазначає, що військовослужбовці несуть відповідальність за адміністративні правопорушення за дисциплінарними статутами.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.05.2023 відкрито провадження за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Черкаській області в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу без виклику сторін на 12 травня 2023 року на 09 год. 30 хв.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.05.2023 замінено відповідача Управління патрульної поліції в Черкаській області на Головне управління Національної поліції в Черкаській області.

Відповідачем у справі подано відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 25.04.2023 о 16 год. 35 хв. на 198 км автодороги Київ Знам`янка ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з НОМЕР_1 та при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідач зазначає, що військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у ЗСУ розглядає справи вчинені водіями військових транспортних засобів. У даному випадку позивач не керував військовим транспортним засобом, а керував власним транспортним засобом, а тому на підставі ст. 222 КУпАП відповідач уповноважений розглядати справи про адміністративні правопорушення за ст. 126 КУпАП.

Відповідач вважає, що відсутність у постанові зазначеного місця проживання або перебування позивача не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідач також зазначив, що позивач позбавлений права керувати транспортними засобами строком на 1 рік згідно постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06.03.2023. Постанова набрала законної сили 17.03.2023.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідачем не надано доказів, чи був інспектор СРНП ВП № 2 ЧРУП в ГУНП в Черкаській області Вертипорох А.М. уповноваженою особою на перевірку документів під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану за наказом коменданта. Також, на думку позивача, відповідачем не надано доказів керування ОСОБА_1 автомобілем 25.04.2023. Крім того, позивачу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, чим були порушені вимоги ст. 269 КУпАП.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлено, що 25.04.2023 інспектором СРПН ВП № 2 ЧРУП в ГУНП в Черкаській області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 401500 від 25.04.2023 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 20400 грн. У постанові зазначено, що 25.04.2023 о 16 год. 35 хв. на 198 км автодороги Київ Знам`янка ОСОБА_1 керував автомобілем Chevrolet Aveo д.н.з НОМЕР_1 та при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив п.п. 2.1 «а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно пояснень ОСОБА_1 від 25.04.2023, він під час керування транспортним засобом виконував службові обов`язки, оскільки він є військовослужбовцем.

Відповідно до витягу з наказу № 116 від 26.07.2021 капітана ОСОБА_1 з 26.07.2021 зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Згідно довідки від 28.04.2023 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 26.07.2021.

Смілянським міськрайонним судом Черкаської області у постанові від 06.03.2023 у справі № 703/596/23 визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постанова набрала законної сили 17.03.2023.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху.

Правилами дорожнього руху України (далі - ПДР України) визначається порядок дорожнього руху на всій території України, за порушення якого особи несуть відповідальність передбачену законодавством.

Згідно з ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний:

- мати при собі посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб (у разі найму (оренди)/лізингу транспортного засобу замість реєстраційного документа на транспортний засіб водій може мати при собі та пред`являти його копію, вірність якої засвідчено нотаріально, разом з оригіналом або копією договору про найм (оренду)/лізинг транспортного засобу, вірність якої засвідчено нотаріально), а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка"), пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія, реєстраційному документі на транспортний засіб, або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії, або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), а також інші документи, передбачені законодавством;

- виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами. У випадку подання сигналу про зупинку водій зобов`язаний, зокрема: на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - поліцейського або посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України пред`явити у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий сертифікат "Зелена картка") або пред`явити електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на паперовому чи електронному носії або відображення інформації про його наявність в електронному свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу), інші документи, що визначені законодавством.

Згідно із п. 2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб, ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України.

Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил випуску у плавання малих, спортивних суден і водних мотоциклів, правил судноплавства на морських і внутрішніх водних шляхах, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (… частини перша, друга і четверта статті 126, …). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 235-1 КУпАП військова інспекція безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України розглядає справи про вчинені водіями військових транспортних засобів - військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, а також працівниками Збройних Сил України під час виконання ними службових обов`язків правопорушення, передбачені частинами першою, четвертою і п`ятою статті 121, статтею 121-1, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 122, частиною першою статті 123, статтями 124-1 - 126, статтею 132-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 КУпАП при порушенні правил дорожнього руху водіями транспортних засобів Збройних Сил України або інших утворених відповідно до законів України військових формувань та Державної спеціальної служби транспорту - військовослужбовцями строкової служби, а також вчиненні ними військових адміністративних правопорушень, передбачених главою 13-Б цього Кодексу, штраф як адміністративне стягнення до них не застосовується. У випадках, зазначених у цій статті, органи (посадові особи), яким надано право накладати адміністративні стягнення, передають матеріали про правопорушення відповідним органам для вирішення питання про притягнення винних до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 2.2 Положення про органи безпеки дорожнього руху Міністерства оборони України, затвердженого наказом Міністра оборони України 01.11.1999 № 330 (у редакції наказу Міністра оборони України 15.05.2007 № 243), передбачено, що основними завданнями військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (далі ВІБДР) щодо забезпечення безпеки дорожнього руху військових транспортних засобів є, зокрема: контроль за виконанням водіями транспортних засобів ЗС України та інших військових формувань, утворених відповідно до законів України (далі - військові транспортні засоби), вимог ПДР; розгляд матеріалів про порушення водіями військових транспортних засобів і службовими особами військових частин та організацій вимог нормативно-правових актів з безпеки дорожнього руху та порядку використання транспортних засобів.

Отже, системний аналіз зазначеного вище законодавства дає підстави дійти висновку про те, що ВІБДР розглядає справи про адміністративне правопорушення, вчинені водіями військових транспортних засобів і службовими особами військових частин та організацій вимог нормативно-правових актів з безпеки дорожнього руху та порядку використання транспортних засобів.

Як вбачається з матеріалів справи, під час зупинки ОСОБА_1 останній керував власним транспортним засобом, позивач не є водієм військового транспортного засобу ЗСУ; іншого суду не доведено та позивачем не надано належних доказів того, що він керував військовим транспортним засобом ЗСУ.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач є належною та уповноваженою особою, яка розглянула справу відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Як зазначено вище, позивач позбавлений права керування транспортним засобом строком на 1 рік згідно постанови суду, позивачем вказане не спростовано.

Згідно з ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.

Натомість відповідачем повністю доведено, що винесена постанова про адміністративне правопорушення є законною та обґрунтованою.

Щодо доводів позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено місце проживання (перебування) позивача, не роз`яснено права та обов`язки, суд зазначає таке.

За висновками Верховного Суду, наведеного у постанові від 22 травня 2020 року у справі № 825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18.

Отже, хоча оскаржувана постанова і має недоліки, однак це порушення не є істотним та таким, яке може вплинути на законність прийняття рішення відповідачем.

Суд також зазначає, що пункт 8 оскаржуваної постанови «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено» містить підпис позивача, що спростовує його посилання на те, що права та обов`язки йому не роз`яснені.

Що стосується доводів позивача про те, що відповідачем не надано доказів керування позивачем транспортного засобу, суд відхиляє такі доводи, оскільки позивач у позові не посилався на те, що не керував транспортним засобом.

Натомість в позові зазначив, що під час керування транспортним засобом він виконував обов`язки військової служби, про що також зазначив у власних письмових поясненнях, наданих під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Згідно вказаних письмових пояснень (доданих позивачем до позову), позивач зазначив, що, рухаючись на авто Chevrolet Aveo, його зупинила поліція.

Отже, суд розцінює такі доводи позивача як спосіб ухилення від відповідальності.

Також суд вважає, що постанова про адміністративне правопорушення складена уповноваженою особою працівником Головного управління Національної поліції в Черкаській області.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив, що вчиняв правопорушення, однак відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, надав докази правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення серії серії БАД №401500 від 25.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП,не підлягає скасуванню і її слід залишити без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття адміністративного провадження залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 401500 від 25.04.2023 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, залишити без змін.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції України в Черкаській області м. Черкаси, вул. Смілянська, 57, .

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 07.06.2023.

Суддя: О.С. Стеценко