Справа № 380/17223/22
Суддя: Качур Роксолана Петрівна
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
11 год 03 хв м. Львів
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Качур Р.П., за участю секретаря судового засідання Роздіна Ю. Н., представниці позивача Цимбали І. З., представника відповідача Гарасиміва В. Р розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представниці позивача про розподіл витрат на правову допомогу в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу -
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 16.05.2023 позов задоволено повністю: визнано протиправним і скасовано наказ Львівської митниці Державної митної служби України № 1266-о від 12.10.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Державної митної служби України з 26.10.2022.

Стягнуто з Львівської митниці Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26 жовтня 2022 року по 16 травня 2023 року в сумі 99111 (дев`яносто дев`ять тисяч сто одинадцять) грн 85 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді державного інспектора відділу митного оформлення № 1 митного поста «Мостиська» Львівської митниці Державної митної служби України та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 20505 (двадцять тисяч п`ятсот п`ять) грн 90 коп звернуто до негайного виконання.

На адресу суду від представниці позивача надійшла заява про розподіл витрат на правову допомогу (вх. № 37146 від 22.05.2023) у якій просить стягнути із відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Від представника відповідача на адресу суду надійшло заперечення щодо понесених витрат на професійну правову допомогу (вх. № 39262 від 29.05.2023) у якому просив відмовити позивачу в судових витратах, які понесені на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. Зазначив, що сума, яку представник позивача просить відшкодувати як витрати позивача на професійну правничу допомогу не співмірна із категорією спору та із виконаною адвокатом роботою. Вказав, що у позовній заяві містяться загальні обґрунтування та посилання на норми закону без надання аналізу щодо того, як такі норми, на думку позивача, мають застосовуватись до правовідносин, що склались у даній справі. Тобто наведена адвокатом позивача у позовній заяві позиція є універсальною, висновки щодо застосування норм права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин фактично взяті із судової практики Верховного Суду на яку посилається позивач у позовній заяві та може бути використана й у інших справах практично без внесення змін до відповідних процесуальних документів. Стосовно витребування доказів у справі зазначив, що Львівською митницею дані докази і так були б подані Львівською митницею при подачі відзиву, тому вважає що така послуга як подання доказів у справі є лише складовою частиною послуги підготовка позовної заяви та штучно виділена представником позивача для збільшення розміру вартості правової допомоги. Крім того вказав, що сума в розмірі 1250,00 грн за аналіз відзиву на позовну заяву та складення відповіді на відзив на позовну заяву не є співмірною із даною категорією справи. Оскільки правова позиція сторони не змінювалася, підготовка відповіді на відзив на позовну заяву не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію позивача, а нормативно-правове регулювання спірних правовідносин залишилось ідентичним. З огляду на зазначене, вважає безпідставним стягнення з відповідача судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу) в розмірі 15000 грн, оскільки сума витрат, понесених позивачем на оплату зазначених послуг є значно завищеною, необґрунтованою та такою яка не відповідає критеріям співмірності.

У судовому засіданні представниця позивача подану заяву про стягнення судових витрат підтримала, просила її задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти поданої заяви заперечив, з підстав викладених у запереченні щодо понесених витрат на професійну правову допомогу. Просив зменшити заявлену до відшкодування суму витрат на професійне правову допомогу.

При вирішенні поданої заяви суд керується таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 2 ст. 252 КАС України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI від 05.12.2012 (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 19 Закону № 5076-VI визначено такі види адвокатської діяльності: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України № 5076-VI).

Відповідно до ст. 30 Закону № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.

Судом встановлено, що професійна правнича допомога позивачу надавалася адвокатським об`єднанням «Західна правова група» на підставі договору про надання правової допомоги від 04.11.2022 (далі - договір) та ордеру серії ВС № 1171594 від 22.11.2022.

Відповідно до п. 4.1 договору від 04.11.2022 за правову допомогу, що надається адвокатським об`єднанням через його учасників, відповідно до умов цього договору, клієнт сплачує грошову суму у розмірі, передбаченому актом виконаних робіт, що є невід`ємним додатком до цього договору.

Згідно з додатком № 1 до договору про надання правової допомоги від 04.11.2022, вартість послуг з надання правової допомоги:

1000,00 грн - участь в 1 судовому засіданні (незалежно від його тривалості);

2500,00 грн - за 1 год послуг з надання інших видів правової допомоги.

Відповідно до акта виконаних робіт від 16.05.2023 за договором про надання правової допомоги від 04.11.2022, адвокатське об`єднання виконало, а клієнт прийняв роботу за договором, зокрема:

- консультування позивача щодо порядку/строків оскарження звільнення та підготовка та подання позовної заяви - 2 год;

- підготовка та подання адвокатського запиту від 23.11.2022 до відповідача - 0,1 год;

- аналіз відзиву відповідача та підготовка відповіді на відзив - 0,5 год;

- підготовка та подання адвокатського запиту від 01.02.2023 до відповідача - 0,1 год;

- підготовка та подання адвокатського запиту від 06.03.2023 до відповідача - 0,1 год;

- підготовка та подання додаткових пояснень від 14.03.2023 - 1 год;

- участь адвокатів у судових засіданнях - 5 шт.

Суд, вирішуючи питання співмірності витрат адвоката, заявлених до стягнення, зазначає, що стаття 134 КАС України не позбавляє права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини п`ятої статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому суд звертає увагу на те, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, слід керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26.06.2019 у справі № 200/14113/18-а, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд враховує вищезазначений висновок при вирішенні спірних правовідносин.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ««East/WestAllianceLimited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).

Суд також погоджується з доводами представника відповідача про те, що така послуга як подання доказів у справі є лише складовою частиною послуги підготовка позовної заяви, а тому повинна включатися до витрат, пов`язаних саме з підготовкою позовної заяви.

Ураховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що сума судових витрат на правничу допомогу, яку представник позивача просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених частиною п`ятою статті 134 КАС України.

Таким чином, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи та змісту наданих послуг, суд вважає необхідним заяву представниці позивача про розподіл судових витрат задовольнити частково та стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені позивачем судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката в сумі 10000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 134, 137, 139, 143, 241-246, 250, 252, 255, 293 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представниці позивача про стягнення судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці Державної митної служби України (79000 м. Львів вул. Костюшка 1; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000 (десять тисяч) грн 00 коп.

3. У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 05.06.2023.

Суддя Р.П. Качур