Справа № 420/6633/23
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6633/23
У Х В А Л А

29 травня 2023 року м.Одеса

У залі судових засідань № 18

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

при секретарі судового засідання - Донець В.Р.

за участю сторін:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Зайцевої А.М.

представника відповідача - Щеглової Л.В.

розглянувши в підготовчому засіданні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення з середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу ДПС України №302-О від 06.04.2022 року, поновлення позивача на посаді начальника Головного управління ДПС у Миколаївській області з 07.04.2022 року, стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.04.2022 року до дня поновлення на роботі.

На адресу суду надійшло клопотання Державної податкової служби України, яке підтримав в судовому засіданні представник відповідача, про залишення без розгляду позовної заяви, оскільки позовна заява подана з порушенням вимог ст. 122 КАС України, а тому підлягає залишенню без розгляду.

Представник Головного управління ДПС у Миколаївській області підтримав клопотання представника Державної податкової служби України про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду.

Представник позивача заперечував щодо задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки строк на звернення до суду ним пропущений з поважних причин та ухвалою від 18.04.2023 року судом поновлено строк звернення до суду. Крім того, позивач не отримував від відповідача повідомлення через месенджер «WhatsApp» щодо його звільнення та оскаржуваний в цій справі наказ про його звільнення.

Суд вважає, що клопотання відповідача є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1, 3, 5 ст. 122, ч. 3, 4 ст. 123 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 13 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

З позовної заяви вбачається, що позивача не було на території України з дати вибуття за кордон з 18 лютого 2022 року по 13 січня 2023 року - день повернення на територію України. Позивач також зазначає, що він не мав змоги по приїзду додому (13.01.2023 року) прибути до Головного управління ДПС у Миколаївській області та відповідно ознайомитися з наказом №302-О від 06.04.2022 року. За першої можливості він ознайомився із зазначеним наказом 22.03.2023 року та звернувся до суду із позовом щодо його скасування.

Представник відповідача, посилаючись на ст. 122 КАС України, зазначає, що оскільки спір у цій справі пов`язаний з проходженням позивачем публічної служби, то у даному випадку застосуванню підлягає місячний строк звернення до суду, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Відповідач зауважує, що оскаржуваний наказ було прийнято 06.04.2022 року, між тим до суду ОСОБА_1 звернувся лише 30.03.2023 року, тобто з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом. При цьому, відповідач зазначає, що з моменту прийняття відповідачем оскаржуваного наказу до дати звернення до суду позивача минув майже рік. Так, о 17 год. 15 хв. 06 квітня 2022 року в.о. директора Департаменту персоналу Ладовчиною Ольгою направлено текстове повідомлення та сканована копія наказу ДПС від 06.04.2022 року №302-о «Про звільнення ОСОБА_1 » (у форматі pdf) за допомогою мобільного месенджеру «WhatsApp» на номер телефону НОМЕР_1 , який зазначено в особовій справі ОСОБА_1 . Таким чином моментом коли ОСОБА_1 дізнався або повинен був дізнатися про порушення його прав є 06 квітня 2022 року приблизно о 18.58 судячи із його подальшого аудіодзвінка посадовій особі Департаменту персоналу. Крім того, з моменту припинення простою в ГУ ДПС у Миколаївській області (15.04.2022 року), позивач не проявив жодного інтересу щодо діяльності Головного управління ДПС у Миколаївській області, керівником якого він був (оскільки він зазначає що не був обізнаний про своє звільнення). При цьому, позивач зовсім не цікавився в якому статусі він перебуває, не звертався до ДПС з проханням надати інформацію. ОСОБА_1 також не цікавило питання щодо отримання заробітної плати, причини її невиплати, з урахуванням того, що заробітна плата за своєю суттю є регулярною (щомісячною) виплатою працівнику. Отже, наведені факти свідчать про умисну «пасивну» поведінку ОСОБА_1 щодо його звільнення. При цьому, лише після повернення на територію України та через тривалий час перебуваючи в Україні, позивач зрозумів, що у нього не було волевиявлення при написанні заяви на звільнення за угодою сторін. Таким чином, лише у березні 2023 року позивач усвідомив, що рік тому (06.04.2022 року) у нього не було волевиявлення звільнитися із займаної посади.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що здійснення позивачем аудіодзвінка посадовій особі Департаменту персоналу 06 квітня 2022 року о 18.58 свідчить про ознайомлення позивача з попереднім повідомленням та наказом про його звільнення, оскільки технічна можливість месенджеру «WhatsApp» дозволяє здійснити аудіодзвінок без перегляду текстового повідомлення від такого абонента.

Таким чином, відповідачем не надано до суду доказів ознайомлення позивача з наказом про його звільнення до 22.03.2023 року.

Згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч.5 ст.19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (ратифікована 11.09.1997 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним та безстороннім судом, встановленим законом.

Суд зазначає, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Тим не менше, право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Згідно з ч.3 ст.6 КАС України звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Рішенням Конституційного Суду України у справі № 3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Під час розгляду справи відповідач не надав до суду належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом.

Крім того, оскільки провадження по цій справі вже відкрито та на час звернення відповідача з цією заявою, судом не надавався позивачу строк для усунення недоліків у відповідності до ч. 13 ст. 171 КАС України, вирішення питання щодо залишення цього позову без розгляду є передчасним та на разі відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 240, 248, 256 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу ДПС України №302-О від 06.04.2022 року, поновлення позивача на посаді начальника Головного управління ДПС у Миколаївській області з 07.04.2022 року, стягнення з Головного управління ДПС у Миколаївській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 07.04.2022 року до дня поновлення на роботі - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 05.06.2023 року.

Суддя Леонід СВИДА