Справа № 360/50/23
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2023 рокум. ДніпроСправа № 360/50/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику сторін) справу за адміністративним позовом адвоката Рудої Олени Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 (59 військовий мобільний госпіталь Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону) військово-медичного клінічного центру центрального регіону, 7-ї окремої автомобільної санітарної роти про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява адвоката Рудої Олени Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (59 військовий мобільний госпіталь Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону) військово-медичного клінічного центру центрального регіону (далі відповідач-1), у якій, з урахуванням уточнення, позивач просить:

- визнати противоправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №137 від 10.05.2022 Про результати службового розслідування, а саме в частині оголошення відносно позивача ОСОБА_1 , вид дисциплінарного стягнення Догана;

- визнати протиправним та скасувати наказ Командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (з адміністративно - господарській діяльності) від 01.06.2022 № 101 ОСОБА_2 в частині обмеження нарахування та виплати позивачу ОСОБА_1 додаткових видів грошового забезпечення за травень 2022 року;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (59 військовий мобільний госпіталь Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону) нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 додаткові види грошового забезпечення за травень 2022 року в повному обсязі на підставі вимог чинного законодавства;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 призначити і провести розслідування за фактом отримання позивачем санітаром автомобільного відділення автомобільного взводу 7 ОАСР солдатом ОСОБА_1 поранення 10.04.2022 відповідно до вимог чинного законодавства та скласти акти у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України від 27.10.2021 №332;

- стягнути з позивачів витрати на правничу допомогу у сумі 20 000 ,00 грн;

- стягнути з Військової частини НОМЕР_1 (59 військовий мобільний госпіталь Військово- медичного клінічного центру Центрального регіону) на користь позивача суму відшкодування моральної шкоди 50 000 гривень.

ОСОБА_1 з 25.02.2022 призваний на військову службу та перебуває на військовій службі в Збройних Силах України на посаді санітара автомобільного взводу 7 окремої автомобільної санітарної роти військового мобільного госпіталю.

Наказом № 101 від 21.03.2022 «Про організацію здійснення переміщення визначених одиниць військової техніки до ВМКЦ ЦР (м. Вінниця)» з метою попередження виникнення безповоротних втрат військової техніки та покращення мобільності військової частини НОМЕР_1 , з метою супроводу колони та доставлення водіїв, зазначених в даному наказі з ВМКЦ ЦР до військової частини НОМЕР_1 був залучений цивільний автомобільний транспорт з народного господарства (WV T4- R03575) та вирішено відрядити до ВМКЦ ЦР на даному автомобілі водіїв роти солдата ОСОБА_1 , ОСОБА_3 .

Наказом №112 від 03.04.2022 «Про організацію здійснення отримання санітарного автомобіля FIAT DUCATO 2.3 MJT 130 BUS» з метою отримання санітарного автомобіля FIAT DUCATO 2.3 MJT 130 BUS для потреб військової частини НОМЕР_1 був залучений цивільний автомобільний транспорт з народного господарства (WV T4-R03575) та відряджено на ньому до ВМКЦ ЦР водіїв роти солдата ОСОБА_1 , солдата ОСОБА_3 .

Наказом №116 від 08.04.2022 «Про організацію отримання автомобільної техніки з народного господарства», з метою забезпечення 7 окремої автомобільної санітарної роти вантажним транспортом з народного господарства було наказано командиру 7ОАСР капітану В. Соболю очолити групу в складі солдата ОСОБА_1 , солдата ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 та вибути на автомобілі WV T4-R03575 до населеного пункту Олександрія Кіровоградської обл. з метою отримання вантажного транспорту у громадянина ОСОБА_5 .

На виконання даного наказу після отримання вантажного транспорту солдат ОСОБА_1 10.04.2022, перебуваючи за кермом ввіреного йому автомобіля WV T4-R03575, прибув за місцем дислокації АДРЕСА_1 , та на виконання ст.13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, з метою вимог безпеки, закрив автомобіль WV T4-R03575 та пішов відпочивати.

10.04.2022 приблизно о 22-00 годині солдат ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з використанням нецензурної лексики та погроз по відношенню до позивача ОСОБА_1 застосувати насилля, нанесенням тілесних ушкоджень, намагався викрасти та втекти з частини на закріпленому та ввіреному за позивачем автомобілем WV T4- R03575.

На виконання ст.11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, де зазначено, що військовослужбовець зобов`язаний берегти державне майно, з метою захисту від викрадення солдатом ОСОБА_6 закріпленого та ввіреного за позивачем ОСОБА_1 автомобіля WV T4- НОМЕР_2 , для захисту свого здоров`я і життя від нападу ОСОБА_6 , керуючись ст. 21-22 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, позивач застосував травматичну зброю, на яку має спеціальний дозвіл. Перед застосуванням ОСОБА_1 зброї здійснив попереджувальний постріл, на що ОСОБА_6 не відреагував, продовжив противоправні дії, направлені на нанесення тілесних ушкоджень позивачу та досягнення кінцевої мети викрадення закріпленого та ввіреного за позивачем ОСОБА_1 автомобіля WV T4-R03575.

Внаслідок дій, які були здійснені під час проходження позивачем військової служби та під час виконання дій, що входять до обов`язків військової служби, які були направлені на збереження майна, для захисту свого здоров`я і життя, позивач отримав поранення: вогнепальне кульове поранення 3-го пальця лівої кісті.

Позивач недоотримав додаткові види грошового забезпечення за травень 2022 року. З цього приводу позивач звертався до командування, однак відповіді не отримав. Адвокатським запитом від 17.11.2022 з військово-медичного клінічного центру центрального регіону було витребувано інформацію з приводу недоотримання позивачем додаткових видів грошового забезпечення за травень 2022 року.

За адвокатським запитом було надано: витяг з наказу від 01.06.2022 №101, за яким відповідно до телеграми МОУ від 25.03.2022 № 248/1298 п.10 додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, в розмірі 30000 грн за травень 2022 року не виплачувати, зокрема, солдату ОСОБА_1 , санітару автомобільного відділення автомобільного взводу оголосити вид дисциплінарного стягнення «догана», підстава: наказ командира А0206 від 10.05.2022 № 137 за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до статті 48 пункту «б» (алкогольне сп`яніння); п. 3.1 - премію не виплачувати солдату ОСОБА_1 , санітару автомобільного відділення автомобільного взводу оголосити вид дисциплінарного стягнення «догана», підстава: наказ командира А0206 від 10.05.2022 № 137 за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до статті 48 пункту «б» (алкогольне сп`яніння).

На адвокатський запит від 23.12.2022 до в/ч НОМЕР_1 було надано матеріали службового розслідування відносно позивача, які стали підставою для дисциплінарного стягнення та позбавлення позивача додаткових видів грошового забезпечення.

За твердженням позивача службове розслідування проведене з грубим порушення законодавства України, а наказ №137 від 10.05.2022 «Про результати службового розслідування» є таким, що підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Підставою даного наказу слугував рапорт ТВО заступника начальника госпіталю капітана Є. Гончаренка від 10.04.2022, де зазначено, що позивач та солдат ОСОБА_7 вступили в словесну перепалку та обидва перебували в стані алкогольного сп`яніння. Під час перепалки позивач використав особисту травматичну зброю, внаслідок чого позивач та солдат ОСОБА_7 отримали вогнепальні поранення, з якими були госпіталізовані до ПХГП м. Лисичанськ, Луганської обл.

Наказом №120 від 10.04.2022 командиром вч НОМЕР_1 майором медичної служби А. Воровським «Про призначення службового розслідування» було призначене по даному факту службове розслідування проведення якого доручено ТВО помічнику начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення начальнику відділення лейтенанту А. Поденежку.

11.04.2022 ОСОБА_8 було відібрано у військовослужбовців пояснення по даному факту. ОСОБА_9 , ОСОБА_3 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та позивач ОСОБА_1 надали пояснення, що 10.04.2022 приблизно о 22-00 годині солдат ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з використанням нецензурної лексики та погроз по відношенню до позивача ОСОБА_1 застосувати насилля, нанесення тілесних ушкоджень, намагався викрасти та втекти з частини на закріпленому та ввіреному за позивачем автомобілем WV T4-R03575. Позивач, з метою зупинення Мельником противоправних дій, направлених на нанесення тілесних ушкоджень позивачу та досягнення кінцевої мети викрадення закріпленого та ввіреного за позивачем ОСОБА_1 автомобілем WV T4- НОМЕР_2 , застосував травматичну зброю. Отже, ніяких з`ясувань особистих стосунків позаслужбового характеру між ОСОБА_13 та ОСОБА_14 не відбувалося. Тобто ОСОБА_1 під час проходження ним військової служби у ЗСУ, при виконанні обов`язків військової служби здійснив заходи щодо попередження кримінального правопорушення, не дозволив ОСОБА_15 вкрасти ввірений позивачу автомобіль та втекти на ньому з частини.

В матеріалах службового розслідування відсутнє пояснення Мельника. Також відсутні докази, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, а навпаки, в матеріалах розслідування є пояснення свідків події, які підтверджують, що саме ОСОБА_7 перебував у стані алкогольного сп`яніння, на відміну від позивача, а також даний факт підтверджується актом службового розслідування. Перебування позивача в стані алкогольного сп`яніння нічим не підтверджено, а є нічим іншим, як припущення позивача, що спростовується наданими показами свідків. А отже, висновок службового розслідування ґрунтується на недостовірних, перетворених даних. Акт службового розслідування взагалі не містить ніяких даних, що позивач отримав вогнепальне поранення, відносно нього не було проведено розслідування нещасного випадку не було складено відповідний акт.

10.05.2022 за наслідками службового розслідування був виданий наказ №137 «Про результати службового розслідування», відповідно до висновків якого вважати службове розслідування закінченим, пунктом 3 наказу за порушення вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до ст.48 догану.

З посиланням на норми Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548- XIV (далі - Статут внутрішньої служби), представник позивача зазначила, що наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). Але наказ №137 від 10.05.2022 «Про результати службового розслідування» не було доведено до відома позивача, надані матеріали службового розслідування не містять ніяких доказів про ознайомлення позивача про прийняте рішення за його результатами, що позбавило позивача право на своєчасне оскарження, а отже він підлягає скасуванню.

Також представник позивача посилається на те, що службове розслідування проведено лише відносно ОСОБА_7 , був складений акт про нещасний випадок, однак ніякої уваги відповідач при проведенні розслідування не звернув, що позивачем теж була отримана травма. Отже, службове розслідування було проведено формально. Висновки службового розслідування не відповідають дійсності, жоден документ службового розслідування не містить інформації стосовно змісту неправомірності дій позивача, а навпаки доводить його дії, направлені на недопущення здійснення Мельником правопорушення, що підтверджується поясненнями свідків.

Відносно позивача не було складено акт проведення службового розслідування, по факту службове розслідування було проведено тільки відносно ОСОБА_7 .

Крім того, враховуючи, що позивач отримав поранення під час проходження ним військової служби у ЗСУ, при виконанні обов`язків військової служби під час здійснення заходів щодо попередження кримінального правопорушення, за що його ще і незаконно було притягнуто до відповідальності та позбавлено премії та додаткових виплат, на які він розраховував. Отже, позивач зазнав моральної шкоди, яка виразилася в душевних хвилюваннях, стражданнях, яку він оцінює в 50 000,00 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 24.01.2023 позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду: заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав пропуску строку звернення до суду та надати докази поважності причин його пропуску, уточненої позовної заяви з чітким формулюванням змісту позовних вимог у відповідності із вимогами статті 5 та пункту 4 частини п`ятої статті 160 КАС України.

Ухвалою суду від 03.02.2023 відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду вирішити під час розгляду справи; зобов`язано відповідача надати докази.

Ухвалою суду від 06.03.2023 у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Ухвалою суду від 29.03.2023 залучено до участі в справі в якості другого відповідача 7 окрему автомобільну санітарну роту; зобов`язано залученого до участі у справі другого відповідача надати докази.

Ухвалою суду від 18.04.2023 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-1 про залучення до участі у справі ОСОБА_6 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Ухвалою суду від 18.04.2023 витребувано від Військово - медичного клінічного центру Центрального регіону належним чином засвідчені копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 10.05.2022 № 137 "Про результати службового розслідування" в частині оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, наказу командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (з адміністративно - господарської діяльності) від 01.06.2022 № 101 в частині обмеження нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, та докази ознайомлення ОСОБА_1 з цими наказами (розписки, поштові відправлення, ознайомлення під підпис тощо); витребувано від 7 окремої автомобільної санітарної роти - належним чином засвідчену копію наказу командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (з адміністративно - господарської діяльності) від 01.06.2022 № 101 в частині обмеження нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, та докази ознайомлення ОСОБА_1 з цим наказом (розписки, поштові відправлення, ознайомлення під підпис тощо).

Ухвалами суду від 02.05.2023 та від 26.05.2023 повторно витребувано від Військово - медичного клінічного центру Центрального регіону належним чином засвідчені копії наказів командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно - господарської діяльності) від 10.05.2022 № 137 "Про результати службового розслідування" в частині оголошення ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, наказу командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (з адміністративно - господарської діяльності) від 01.06.2022 № 101 в частині обмеження нарахування та виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення, та докази ознайомлення ОСОБА_1 з цими наказами (розписки, поштові відправлення, ознайомлення під підпис тощо).

28.03.2023 відповідачем-1 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 10.05.2022 № 137 неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилась: з`ясування солдатом ОСОБА_14 із солдатом ОСОБА_13 особистих стосунків позаслужбового характеру. Вказані неправомірні дії призвели до факту отримання солдатом ОСОБА_14 поранення 10.04.2022 о 22.00. З пояснень солдата ОСОБА_1 конфлікт стався з вини солдата ОСОБА_6 . З пояснень солдата ОСОБА_6 конфлікт стався з вини солдата ОСОБА_1 . За результатами розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 видано наказ про результати службового розслідування від 10.05.2022 № 137.

Солдати ОСОБА_1 та ОСОБА_6 нехтували вимогами Дисциплінарного статусу ЗСУ та Статуту внутрішньої служби ЗСУ в частині додержання визначених статутами ЗСУ правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнення військового товариства, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, за що були притягнуті до дисциплінарної відповідальності.

В позовній заяві представник позивача неодноразово, безпідставно стверджує, що солдат ОСОБА_1 та солдат ОСОБА_6 притягнуті до дисциплінарної відповідальності за наказом командира в/ч НОМЕР_1 від 10.05.2022 № 137 «за алкогольне сп`яніння». Відповідно до описової та резолютивної частини цього наказу солдат ОСОБА_1 та солдат ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності за вживання алкоголю та перебування на території військової частини в нетверезому стані не притягувались.

Крім того, в позовній заяві представник позивача помилково пропонує скасувати наказ «Про результати службового розслідування» від 10.05.2022 № 137 на підставі того, що позивача не ознайомлено з вказаним наказом та матеріалами службового розслідування. Вказані представником позивача обставини мають значення щодо встановлення судом перебігу строку позовної давності та не є підставами визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправними.

Також відповідач-1 зазначив, що 7 окрема автомобільна санітарна рота, хоча і знаходиться у підпорядкуванні в/ч НОМЕР_1 , але є самостійним суб`єктом владних повноважень, має , має гербову печатку, має свій фінансовий підрозділ, командир роти уповноважений видавати накази з адміністративно господарської діяльності. Представник позивача помилково вважає, що відповідач має відношення до позбавлення позивача додаткової винагороди за травень 2022 року. Обмеження нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткових видів грошового забезпечення за травень 2022 року відбулося на підставі наказу командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (з адміністративно господарської діяльності) від 01.06.2022 № 101 як самостійного суб`єкта владних повноважень.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн відповідач-1 з посиланням на статтю 59 Конституції України, статті 132, 134, 139 КАС України, постанову Верховного Суду України від 01.10.2002 № 36/63, рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії», зазначив, що з огляду на встановлені КАС України правила у випадку розподілу судових витрат, понесені позивачем витрати на правову допомогу стягуватимуться за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому варто врахувати предмет спору, спрощений порядок розгляду даної справи, а також те, що позивач, маючи статус учасника бойових дій, відповідно до положень статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» був вправі скористатися безоплатною правовою допомогою (оплаченою державою). Висновується, що у випадку, якщо витрати на професійну правничу допомогу підлягатимуть стягненню на користь позивача з відповідача за розмір таких витрат має бути значно меншим за той, що заявлено у позові.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн відповідач-1 з посиланням на п.п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постанову КАС ВС від 10.05.2019 у справі № 811/276/16 зазначив, що позивачем не надано жодних доказів, які б обґрунтовували факт наявності втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, та як наслідок підтверджувати наявність моральної шкоди, тому вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Також відповідач-1 зазначив, що предметом справи є проходження позивачем військової служби. Отже, при обчисленні строку звернення до суду застосуванню підлягають положення КАС України як норми спеціального процесуального закону - місячний строк, визначений частиною п`ятою статті 122 КАС України. Позивачу було відомо, що відносно нього проводилося службове розслідування, за результатами якого його притягнуто до дисциплінарної відповідальності, та позбавлено додаткової винагороди за травень 2022 року, про що позивач дізнався при отриманні грошового забезпечення у червні 2022 року. Тобто моментом, коли особа дізналася або мала дізнатися про порушення її прав, є саме дата отримання позивачем грошового забезпечення у червні 2022 року. Позивач звернувся до суду з позовною заявою, що сформована в системі «електронний суд» 20.01.2021 та уточненою позовною заявою від 01.02.2023, тобто з пропуском місячного строку.

26.04.2023 відповідачем-2 надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в отриманому від відповідача-1 витязі з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2022 «Про результати службового розслідування» передбачено, що за порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до статті 48 пункту «б» санітару автомобільного відділення автомобільного взводу солдату ОСОБА_1 оголошено вид дисциплінарного стягнення «догана». З витягу із цього наказу встановлено, що позивач перебував на території військової частини із зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння.

Ігнорувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 відповідач-2 не має права, оскільки 7 окрема автомобільна рота підпорядкована начальнику 59 військового мобільного госпіталю на підставі витягу із наказу № 22 від 11.03.2016.

Відповідно до пункту 10 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн не включати військовослужбовців, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Тому на підставі витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.05.2022 № 137 видано наказ від 01.06.2022 № 101 про те, що відповідно до пункту 10 телеграми МОУ від 25.03.2022 № 248/1298 додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях та забезпечені заходів з національної безпеки і оборони в розмірі 30 000,00 грн за травень 2022 року не виплачувати військовослужбовцю ОСОБА_1 за порушенням вимог статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, статті 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до статті 48 пункту «б» (алкогольне сп`яніння).

На підставі викладеного представник відповідача-2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

10.04.2023 представником позивача надано відповідь на відзив, та додаткові пояснення, в яких позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , 27.02.2022 мобілізований до ЗСУ, що підтверджується відомостями з паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 16.03.2004, картки фізичної особи платника податків, військового квитка НОМЕР_5 .

Відповідно до пункту 3 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 10.05.2022 № 137 «Про результати службового розслідування» за порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до статті 48 пункту «б» санітару автомобільного відділення автомобільного взводу 7ОАСР солдату ОСОБА_1 , оголошено вид дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани».

Відповідно до витягу з наказу командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (з адміністративно господарської діяльності) від 01.06.2022 № 101визначено відповідно до телеграми МОУ від 25.03.2022 № 248/1298 п. 10 додаткову винагороду за безпосередню участь в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, в розмірі 30 000 грн за травень 2022 року не виплачувати солдату ОСОБА_1 , санітару автомобільного відділення автомобільного взводу оголосити вид дисциплінарного стягнення «догана», підстава: наказ командира А0206 від 10.05.2022 № 137 за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до статті 48 пункту «б» (алкогольне сп`яніння) (пункт 2), премію не виплачувати солдату ОСОБА_1 , санітару автомобільного відділення автомобільного взводу оголосити вид дисциплінарного стягнення «догана», підстава: наказ командира А0206 від 10.05.2022 № 137 за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до статті 48 пункту «б» (алкогольне сп`яніння) (п. 3.1).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

У відповідності до частини другої статті 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до положень статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-ХІІ), Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут ЗСУ), Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548- XIV (далі - Статут внутрішньої служби ЗСУ), Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608 (далі Порядок № 608), Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2008 № 260 (далі Порядок № 260).

Закон № 2232-ХІІ здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Згідно із частиною третьою статті 2 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами (частина четверта статті 2 Закону № 2232-ХІІ).

Дія Дисциплінарного статуту ЗСУ поширюється на Державну прикордонну службу України, Службу безпеки України, Національну гвардію України та інші військові формування, створені відповідно до законів України, Державну спеціальну службу транспорту, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України (стаття 1 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі (стаття 2 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Згідно із положеннями статті 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту. Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири (стаття 7 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Статтею 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти); ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби); д) пониження в посаді; е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу); є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу); ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Командир відділення, головний сержант (заступник командира) взводу мають право застосовувати стягнення, передбачені пунктами "а"-"г" статті 48 цього Статуту (стаття 49 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Статтею 83 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини (частина перша статті 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

У відповідності до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту ЗСУ службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, чи одержано інформацію про вчинення такого правопорушення військовослужбовцем, командир військової частини зобов`язаний у межах своїх повноважень вжити заходів щодо припинення такого правопорушення та негайно письмово повідомити про його вчинення відповідному прокуророві та спеціально уповноваженому суб`єктові у сфері протидії корупції.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті; дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця; втрати або викрадення зброї чи боєприпасів; порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів; внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення; повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення; скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

За рішенням відповідного командира (начальника) службове розслідування може призначатися за письмовим рапортом (доповідною або пояснювальною запискою) військовослужбовця з метою зняття безпідставних, на його думку, звинувачень або підозри.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 встановлено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; ступеня вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Порядку № 608 службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

10.04.2022 ТВО заступника начальника госпіталя капітаном Євгеном Гончаренком подано командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про призначення службового розслідування, обґрунтований тим, що 10.04.2022 біля 22.00 н.п. Лисичанськ, Луганської області, пр-т Перемоги, 56, у військовій частині НОМЕР_1 у позаслужбовий час солдат ОСОБА_6 , водій групи медичного постачання (пересувної) перебуваючи з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння вступив в словесну перепалку з солдатом ОСОБА_1 , санітаром автомобільного відділення автомобільного взводу 7 ОАСР, який також перебував з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння. Під час вищезазначеної перепалки солдат ОСОБА_1 використав особисту травматичну зброю (на яку має дозвіл), внаслідок здійснених пострілів обидва отримали вогнепальні поранення, з якими були госпіталізовані до ПХГП м. Лисичанськ. Солдат ОСОБА_1 з діагнозом: «Вогнепальне кульове поранення ІІІ пальця лівої кісті з вогнепальним неповним переломом середньої фаланги (від 10.04.2022)». Солдат ОСОБА_6 с діагнозом: «ЗЧМТ. Забій головного мозку ІІ ст. Внутрішньомозкова гематома лобної ділянки. Вогнепальне кульове наскрізне поранення ділянки носа зліва з пошкодженням ніздрі, гайморової пазухи зліва. Множинні вогнепальні кульові сліпі поранення м`яких тканин лівого стегна з наявністю сторонніх тіл. Клінічні ознаки алкогольного сп`яніння».

Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 10.04.2022 № 120 «Про призначення службового розслідування» відповідно до рапорту ТВО заступника начальника госпіталю капітана Є. Гончаренка від 10.04.2022 щодо отримання 10.04.2022 о 22:00 поранення солдатом ОСОБА_6 внаслідок конфлікту із застосуванням зброї солдатом ОСОБА_1 , в зв`язку з чим обидва госпіталізовані до ПХГП м. Лисичанськ з вогнепальними пораненнями, призначено службове розслідування, проведення якого доручено ТВО помічника начальника госпіталю з матеріально-технічного забезпечення начальника відділення лейтенанту А. Поденежку. Строк проведення до 10.05.2022.

Згідно із п. 5 розділу ІІІ Порядку №608 службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування (пункт 8 розділу ІІІ Порядку № 608).

Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків (пункт 9 розділу ІІІ Порядку № 608).

Пунктом 1 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Відповідно до пункту 3 розділу ІV Порядку № 608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку № 608).

Згідно із пунктом 3 розділу V Порядку № 608 в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити (пункт 4 розділу V Порядку № 608).

Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування (пункт 5 розділу V Порядку № 608).

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування (пункт 6 розділу V Порядку № 608).

10.05.2022 ТВО помічника начальника госпіталю з матеріально технічного забезпечення начальником відділення лейтенантом Андрієм Поденежком складено Акт службового розслідування, який містить резолюцію «НВОС підготувати наказ «Догану» солд. І. Гализі, «Догану» солд. В. Мельнику.

В ході службового розслідування відповідачем-1 встановлено таке.

10.04.2022 з доповіді ТВО заступника начальника госпіталю капітана С. Гончаренко стало відомо, що водій групи медичного постачання (пересувної) солдат ОСОБА_6 о 22:00 на території військової частини, під час з`ясування із санітаром автомобільного відділення автомобільного взводу 70АСР солдатом ОСОБА_13 особистих стосунків позаслужбового характеру отримав поранення внаслідок застосування останнім травматичної зброї.

10.04.2022 о 22:00 водій медичного постачання (пересувної) солдат ОСОБА_6 перебуваючи з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння вступив в словесну перепалку з солдатом ОСОБА_1 , санітаром автомобільного відділення автомобільного взводу 7 ОАСР, який також перебував з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння. Під час конфлікту солдат ОСОБА_1 використав особисту травматичну зброю (на яку має дозвіл), внаслідок здійснених пострілів солдат ОСОБА_16 отримав вогнепальні поранення, з якими був госпіталізований до ПХГП м. Лисичанськ з діагнозом: «вогнепальне кульове наскрізне поранення ділянки крила носа зліва з пошкодженням ніздрі, гайморової пазухи зліва, множинні вогнепальні кульові сліпі поранення м`яких тканин лівого стегна з наявністю сторонніх тіл, ЗЧМТ забій головного мозку ІІ ст. внутрішньомозкова гематома лобної ділянки». Після надання солдату ОСОБА_15 медичної допомоги, його було направлено до ВМКЦ ЦР для подальшого лікування, де йому було встановлено заключний діагноз «стан після вибухової травми 10.04.2022 року: ЗЧМТ, забій головного мозку легкого ступеню; вогнепальної рваної рани лівого крила носа з дефіцитом тканин; вогнепального сліпого осколкового поранення середньої третини попередньої поверхні лівого стегна» (що підтверджується поясненнями ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ).

Санітар автомобільного відділення автомобільного взводу 7ОАСР солдат ОСОБА_1 , 1976 р.н., термін військової служби - з 25.02.2022 по т.ч., термін перебування на останній посаді з 25.02.2022 по т.ч. Неправомірні дії військовослужбовця та причинний зв`язок між діями військовослужбовця та подією, що трапилась: з`ясування солдатом ОСОБА_13 із солдатом ОСОБА_14 особистих стосунків позаслужбового характеру. Вказані вище неправомірні дії призвели до факту отримання солдатом ОСОБА_14 поранення 10.04.2022 о 22:00.

Вчинення викладеного вище правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в пунктах 3.1 розділу 3 акту службового розслідування. Вина військовослужбовця: виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовця виражається у формі необережності, тобто солдат ОСОБА_22 не усвідомлюючи протиправність своїх дій, допустив їх шкідливі наслідки.

Своїми діями санітар автомобільного відділення автомобільного взводу 7ОАСР ОСОБА_1 порушив вимоги наступних нормативно правових актів: статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в якій вказано, що Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби; статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, в якій вказано, що військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення, є особиста недисциплінованість військовослужбовця.

Відповідно до пунктів 1, 3 розділу 5 Акта службового розслідування запропоновано службове розслідування вважати завершеним, за порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до пункту 48 пункту «б» санітару автомобільного відділення автомобільного взводу 7ОАСР солдату ОСОБА_1 оголосити вид дисциплінарного стягнення у вигляді «догани».

За наслідками проведеного службового розслідування складено Акт проведення розслідування нещасного випадку, затверджений 10.05.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_23 , згідно із висновками якого поранення водія групи медичного постачання (пересувної) солдата ОСОБА_6 , у вигляді «стан після вибухової травми 10.04.2022 року; ЗЧМТ, забій головного мозку легкого ступеню; вогнепальної рваної рани лівого крила носа з дефіцитом тканин; вогнепального сліпого осколкового поранення середньої третини передньої поверхні лівого стегна» вважати таким, яке отримано внаслідок з`ясування особистих стосунків позаслужбового характеру та яке не пов`язане із виконанням обов`язків військової служби. На підставі даного акту та висновку акт за формою НВ-3 не складати.

Згідно з отриманими від ОСОБА_1 письмовими поясненнями від 11.04.2022, позивач 10.04.2022 в вч НОМЕР_6 орієнтовно о 22.00 знаходився в кімнаті зі своїми сослуживцями. До них зайшов військовослужбовець вч НОМЕР_6 ОСОБА_6 , який знаходився в стані алкогольного сп`яніння та почав погрожувати фізичною розправою ОСОБА_1 та іншим військовослужбовцям. Крім того, погрожував тим, що він здійснить угон службового автомобіля та втече на ньому до свого дому у Вінниці. Не бажаючи вступати з ним в конфлікт, позивач вийшов з кімнати на вулицю та намагався зв`язатися зі своїм командиром. В цей момент вийшов ОСОБА_6 та з погрозами намагався відкрити автомобіль. На зауваження він не реагував, а далі з погрозами наблизився та намагався вдарити. Позивач дістав свій пристрій для відстрілу набоїв нелетальної дії, а саме Форм -17Р.45, зареєстрований на нього, та неодноразово попередив ОСОБА_6 , що буде змушений використати пристрій. Не зважаючи на це ОСОБА_6 схопив ОСОБА_1 за одяг та спробував вдарити. Після цього вистрелив декілька разів вниз в область його ніг, але ОСОБА_16 не припиняв агресивні дії та позивач зробив ще 1-2 постріли. При цьому позивач отримав тілесне ушкодження.

ОСОБА_6 надано письмові пояснення 18.04.2022, згідно із якими 10.04.2022 приблизно о 22.00 на території тимчасової дислокації НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 солдат ОСОБА_1 , будучи незадоволеним його зауваженнями про факт привласнення ним з посадовими особами частини військового майна з інших частин (автомобільна техніка, ПММ, майна продовольчої служби та іншого). Вчинив відносно ОСОБА_21 фізичне насильство, в тому числі внаслідок розголошення ним вказаних фактів. Так солдат ОСОБА_1 дістав травматичний пістолет, з якого почав стріляти в нього, влучивши кулями в обличчя та ногу, внаслідок чого в нього було відірвано частину носу, спричинено ЗЧМТ, забій головного мозку ІІ ступеню, внутрішньо-мозкова гематома лобової ділянки, три сліпі поранення лівого стегна.

Також в ході службового розслідування було відібрано письмові пояснення від водіїв 7ОАСР ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , водія електрика радіостанцій 7 ОАСР ОСОБА_3 , командира відділення 7ОАСР ОСОБА_9 , офіцера в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_12 , які в цілому підтверджують виникнення конфлікту між позивачем та ОСОБА_14 з приводу автомобіля.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності (пункт 1 розділу VI Порядку № 608).

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до пункту 3 витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 10.05.2022 № 137 «Про результати службового розслідування» за порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до статті 48 пункту «б» санітару автомобільного відділення автомобільного взводу 7ОАСР солдату ОСОБА_1 , оголошено вид дисциплінарного стягнення у вигляді «Догани».

У цьому наказі міститься опис вчиненого правопорушення: 10.04.2022 з доповіді ТВО заступника начальника госпіталю капітана Є. Гончаренко стало відомо, що водій групи медичного постачання (пересувної) солдат ОСОБА_6 о 22:00 на території військової частини, під час з`ясування із санітаром автомобільного відділення автомобільного взводу 7)АСР солдатом ОСОБА_13 особистих стосунків позаслужбового характеру отримав поранення внаслідок застосування останнім травматичної зброї.

Обставини та факти, що були встановлені під час проведення службового розслідування:

10.04.2022 о 22:00 водій групи медичного постачання (пересувної) солдат ОСОБА_6 перебуваючи з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння вступив у словесну перепалку з солдатом ОСОБА_1 , санітаром автомобільного взводу 7 ОАСР, який також перебував з зовнішніми ознаками алкогольного сп`яніння. Під час конфлікту солдат ОСОБА_1 використав особисту травматичну зброю (на яку має дозвіл), внаслідок здійснених пострілів солдат ОСОБА_16 отримав вогнепальні поранення, з якими був госпіталізований до ПХГП м. Лисичанськ з діагнозом: «вогнепальне кульове наскрізне поранення ділянки крила носа зліва з пошкодженням ніздрі, гайморової пазухи зліва множинні вогнепальні кульові сліпі поранення м`яких тканин лівого стегна з наявністю сторонніх тіл, ЗЧМТ забій головного мозку ІІ ст. внутрішньо мозкова гематома лобної ділянки». Після надання солдату ОСОБА_15 медичної допомоги, його було направлено до ВМКЦ ЦР для подальшого лікування, де йому було встановлено заключний діагноз «стан після вибухової травми 10.04.2022 року: ЗЧМТ, забій головного мозку легкого ступеня, вогнепальної рваної рани лівого крила носа з дефіцитом тканин; вогнепального сліпого осколкового поранення середньої третини передньої поверхні лівого стегна» (що підтверджується поясненнями ОСОБА_17 , ОСОБА_3 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ).

Неправомірні дії військовослужбовців та причинний зв`язок між діями військовослужбовців та подією, що трапилась: з`ясування солдатом ОСОБА_14 із солдатом ОСОБА_13 особистих стосунків позаслужбового характеру.

Вказані вище неправомірні дії призвели до факту отримання солдатом ОСОБА_14 поранення 10.04.2022 о 22.00.

Вчинення викладеного вище правопорушення підтверджується фактами та обставинами, що були встановлені в ході проведення службового розслідування та зазначені в пунктах 3.1 розділу 3 акту службового розслідування.

Вина військовослужбовців: виходячи з матеріалів службового розслідування, вина військовослужбовців виражається у формі необережності, тобто вони не усвідомлюючи протиправність своїх дій, допустили їх шкідливі наслідки.

Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста недисциплінованість військовослужбовців.

Згідно із пунктами 2 та 4 наказу від 10.05.2022 № 137 за порушення вимог статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ, статті 1 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, відповідно до статті 48 пункту «б» водію групи медичного постачання (пересувної) солдату ОСОБА_6 , оголосити вид дисциплінарного стягнення у вигляді «догани»; відповідно до акта НВ-2 поранення отримане солдатом ОСОБА_14 вважати не пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби під час проходження ним військової служби у Збройних Силах України.

Так, відповідно до статті 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

бути пильним, зберігати державну таємницю;

додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Згідно зі статтею 13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовець зобов`язаний додержуватися вимог безпеки, вживати заходів до запобігання захворюванню, травматизму, повсякденно підвищувати фізичну загартованість і тренованість, утримуватися від шкідливих для здоров`я звичок.

Відповідно до пункту «б» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців може бути накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Надаючи оцінку дотриманню відповідачем-1 порядку проведення службового розслідування, вимог щодо його повноти та об`єктивності, суд зазначає таке.

У пункті 58 рішення ЄСПЛ від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) наведено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Критерії щодо обґрунтованості, добросовісності, розсудливості рішення суб`єкта владних повноважень відображені також в пункті 1 розділу ІV Порядку № 608, в якому зокрема, йдеться про те, що особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника

При цьому описова частина акта службового розслідування має обов`язково містити опис неправомірних дій військовослужбовця, зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; причини та умови, що сприяли правопорушенню.

До матеріалів справи долучено копії наказів: № 101 від 21.03.2022 «Про організацію здійснення переміщення визначених одиниць військової техніки до ВМКЦ ЦР (м. Вінниця), згідно із яким з метою попередження виникнення безповоротних втрат військової техніки та покращення мобільності військової частини НОМЕР_1 , з метою супроводу колони та доставлення водіїв, зазначених в даному наказі з ВМКЦ ЦР до військової частини НОМЕР_1 був залучений цивільний автомобільний транспорт з народного господарства (WV T4- R03575) та вирішено відрядити до ВМКЦ ЦР на даному автомобілі водіїв роти солдата ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; №112 від 03.04.2022 «Про організацію здійснення отримання санітарного автомобіля FIAT DUCATO 2.3 MJT 130 BUS», згідно із яким з метою отримання санітарного автомобіля FIAT DUCATO 2.3 MJT 130 BUS для потреб військової частини НОМЕР_1 був залучений цивільний автомобільний транспорт з народного господарства (WV T4-R03575) та відряджено на ньому до ВМКЦ ЦР водіїв роти солдата ОСОБА_1 , солдата ОСОБА_3 ; №116 від 08.04.2022 «Про організацію отримання автомобільної техніки з народного господарства», у відповідності до якого з метою забезпечення 7 окремої автомобільної санітарної роти вантажним транспортом з народного господарства було наказано командиру 7ОАСР капітану В. Соболю очолити групу в складі солдата ОСОБА_1 , солдата ОСОБА_3 , солдата ОСОБА_4 та вибути на автомобілі WV T4-R03575 до населеного пункту Олександрія Кіровоградської обл. з метою отримання вантажного транспорту у громадянина ОСОБА_5 .

Позивач у позовній заяві зазначає, що на виконання наказу від 08.04.2022 № 116 після отримання вантажного транспорту солдат ОСОБА_1 10.04.2022, перебуваючи за кермом ввіреного йому автомобіля WV T4-R03575, прибув за місцем дислокації АДРЕСА_1 , та на виконання ст.13 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, з метою вимог безпеки, закрив автомобіль WV T4-R03575 та пішов відпочивати. Подальший конфлікт, за його твердженням, виник саме щодо погроз ОСОБА_6 здійснити угон цього автомобіля.

За наслідками службового розслідування зроблено висновок про з`ясування солдатом ОСОБА_6 із солдатом ОСОБА_1 особистих стосунків позаслужбового характеру, встановлено їх вину у формі необережності та причинами і умовами, що сприяли вчиненню правопорушення, визначено особисту недисциплінованість військовослужбовців.

Факт наявності дозволу у позивача на травматичну зброю не є спірним питанням у даній справі та визнається відповідачем-1.

Разом з тим, не перевірено та не надано оцінку доводам ОСОБА_1 про те, що конфлікт виник з приводу погроз ОСОБА_6 здійснити угон транспортного засобу, ввіреного позивачеві, та доводам ОСОБА_6 причини конфлікту у зв`язку з незадоволенням ОСОБА_1 його зауваженнями про факт привласнення ним з посадовими особами частини військового майна з інших частин (автомобільна техніка, ПММ, майна продовольчої служби та іншого).

Поясненням інших військовослужбовців, наданими в ході службового розслідування, також в тій чи іншій мірі підтверджується виникнення сварки між позивачем та ОСОБА_6 саме з приводу службового автомобіля, що виключає позаслужбовий характер конфлікту.

Крім того, факт алкогольного сп`яніння позивача не підтверджено належними та допустимими доказами.

Зазначені обставини свідчать про неповноту проведеного службового розслідування, не встановлення всіх обставин, шо мали значення для вирішення питання про наявність підстав для притягнення зокрема позивача до дисциплінарної відповідальності, неналежне встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню проступку.

Суд враховує наявність певних меж розсуду командира при визначенні виду дисциплінарного стягнення, разом з цим, визначення виду стягнення має відбуватися з дотриманням всіх гарантій прав військовослужбовця, визначених спеціальним законодавством, з урахуванням усіх обставин та підтвердженням цих обставин належними доказами. Тобто наявність дискреційних повноважень не нівелює обов`язку командира діяти у відповідності до норм діючого законодавства.

З урахуванням наведених вище висновків суду стосовно недотримання відповідачем порядку проведення службового розслідування та неповноти встановлення обставин, що мають значення для вирішення питання про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, суд вважає пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №137 від 10.05.2022 Про результати службового розслідування протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 призначити і провести розслідування за фактом отримання позивачем поранення 10.04.2022 відповідно до вимог чинного законодавства та скласти акти у відповідності до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України від 27.10.2021 №332.

Відповідно до пункту 1 розділу І Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 27.10.2021 № 332, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289 (далі Інструкція № 332) ця Інструкція визначає процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків з військовослужбовцями Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту (у тому числі з відрядженими зі Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту), військовозобов`язаними та резервістами, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовці), отриманих ними професійних захворювань, їх загибелі або смерті зі встановленням зв`язку з виконанням обов`язків військової служби і аварій, що сталися у військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях Збройних Сил України, Державній спеціальній службі транспорту (далі - військові частини).

У разі настання нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем під час виконання ним обов`язків військової служби, щодо осіб, в діях або бездіяльності яких вбачається вчинення правопорушень, внаслідок або за сприяння яких стався нещасний випадок, разом з розслідуванням нещасного випадку відповідно до цієї Інструкції проводиться службове розслідування відповідно до Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 608, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за № 1503/31371 (пункт 8 розділу І Інструкції № 332).

Службове розслідування призначено наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно господарської діяльності) від 10.04.2022 № 120 з приводу отримання 10.04.2022 о 22:00 поранення солдатом ОСОБА_6 внаслідок конфлікту із застосуванням зброї солдатом ОСОБА_1 у зв`язку з чим обидва були госпіталізовані до ПХГП м. Лисичанськ з вогнепальними пораненнями.

На виконання вимог пункту 8 розділу І Інструкції № 332 разом з розслідуванням нещасного випадку, що стався з ОСОБА_6 , проведено службове розслідування, складено акт проведення розслідування нещасного випадку з водієм групи медичного постачання (пересувної) солдатом ОСОБА_6 від 10.05.2022, складено довідку від 10.05.2022 № 139 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), та у пункті 4 наказу від 10.05.2022 № 137 «Про результати службового розслідування» зазначено, що відповідно до акту НВ-2 поранення, отримане солдатом ОСОБА_14 вважати не пов`язаним із виконанням обов`язків військової служби під час проходження ним військової служби у Збройних Силах України.

Разом з тим, рапорт ТВО заступника начальника госпіталю капітана ОСОБА_24 від 10.04.2022, на підставі якого призначено службове розслідування, містив відомості про те, що під час перепалки 10.04.2022 близько 22:00 н.п. Лисичанськ солдат ОСОБА_1 використав особисту травматичну зброю (на яку має дозвіл), внаслідок здійснення пострілів обидва отримали вогнепальні поранення, з якими були госпіталізовані до ПХГП м. Лисичанськ. Зокрема, солдат ОСОБА_1 з діагнозом: «Вогнепальне кульове поранення ІІІ пальця лівої кисті з вогнепальним неповним переломом середньої фаланги (від 10.04.2022)».

Проте розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 , проведено не було, не зважаючи на зазначення в рапорті ТВО заступника начальника госпіталю капітана Є. Гончаренка про факт отримання позивачем поранення, що є порушенням вимог Інструкції № 332.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на наведене, вищенаведена позовна вимога належить до задоволення з обранням судом способу захисту порушеного права у вигляді зобов`язання військової частини НОМЕР_1 провести розслідування нещасного випадку за фактом отримання санітаром автомобільного відділення автомобільного взводу 7 ОАСР солдатом ОСОБА_1 поранення 10.04.2022 відповідно до вимог Інструкції №332.

Зазначений спосіб захисту відповідає об`єкту порушеного права позивача, і містить в собі обов`язок відповідача призначити розслідування нещасного випадку, за наслідками якого скласти документи, передбачені Інструкцією № 332.

Щодо позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (з адміністративно - господарській діяльності) від 01.06.2022 № 101 ОСОБА_2 в частині обмеження нарахування та виплати позивачу ОСОБА_1 додаткових видів грошового забезпечення за травень 2022 року; зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 (59 військовий мобільний госпіталь Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону) нарахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 додаткові види грошового забезпечення за травень 2022 року в повному обсязі на підставі вимог чинного законодавства.

Відповідач-2 у відзиві зазначив, що відповідно до пункту 10 телеграми Міністра оборони України від 25.03.2022 № 248/1298 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 гривень або 30 000,00 гривень не включати військовослужбовців, які перебували у стані алкогольного (наркотичного) сп`яніння за місяць, у якому здійснено таке порушення.

Підставою для винесення оскаржуваного наказу є наказ командира А0206 від 10.05.2022 № 137 за порушення вимог ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 13 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, відповідно до статті 48 пункту «б» (алкогольне сп`яніння), який визнано судом протиправним та скасовано.

Крім того, факт алкогольного сп`яніння позивача не підтверджено належними та допустимими доказами.

З огляду на те, що наказ Командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (з адміністративно - господарській діяльності) від 01.06.2022 № 101 ОСОБА_2 в частині обмеження нарахування та виплати позивачу ОСОБА_1 додаткових видів грошового забезпечення за травень 2022 року є похідним від наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 10.05.2022 № 137, позовна вимога про визнання його протиправним та скасування належить до задоволення, та як наслідок має виникнення зобов`язання в командира 7 ОАСР (а не у в/ч НОМЕР_1 , як помилково зазначає позивач) нарахувати та виплатити позивачеві додаткові види грошового забезпечення за травень 2022 року на підставі вимог чинного законодавства.

Щодо позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн, суд зазначає таке.

Позивач в тексті позовної заяви зазначив, що загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Відповідно до частин першої - третьої статті 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За приписами частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із частиною першою статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою конституційною гарантією захисту прав і свобод людини. Таку шкоду слід відшкодовувати у кожному випадку її спричинення. Право на її відшкодування виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (пункт 49)). Проте форма такого відшкодування (матеріальна, зокрема грошова, чи інша) може різнитися залежно від виду порушення конкретного права.

Позивач в обґрунтування наявності підстав для відшкодування моральної шкоди зазначив, що отримав поранення під час проходження ним військової служби у ЗСУ, при виконанні обов`язків військової служби під час здійснення заходів щодо попередження кримінального правопорушення, за що його ще і незаконно було притягнуто до відповідальності та позбавлено премії та додаткових виплат, на які він розраховував.

Суд зауважує, що факт отримання поранення під час виконання обов`язків військової служби саме під час здійснення заходів щодо попередження кримінального правопорушення станом на теперішній час не підтверджено, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності скасовано у зв`язку з неповним встановленням обставин конфлікту, який виник між позивачем та ОСОБА_6 , непроведенням належної перевірки фактів, викладених у їх поясненнях.

Суд не може перебирати на себе повноваження військової частини щодо проведення службового розслідування та встановлення причин і умов, які передували порушенню дисципліни військовослужбовцями, а перевіряє правомірність вже прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень.

Позивач не навів обставин завдання йому моральної шкоди саме відповідачем-1 внаслідок порушення процедури проведення службового розслідування, яке є предметом доказування у даній справі.

В суду не виникає сумнівів, що позивач міг відчувати певний психологічний дискомфорт внаслідок прийняття наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, позбавлення додаткових виплат на один місяць, але, на думку суду, виходячи з наданих позивачем обґрунтувань заподіяння моральної шкоди, задоволення позовних вимог про визнання протиправними та скасування наказів про накладення стягнення у вигляді догани, про обмеження виплати грошового забезпечення, зобов`язання здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення у відповідності з вимогами законодавства, зобов`язання провести розслідування нещасного випадку, є достатньою сатисфакцією для позивача, і у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Щодо дотримання строків звернення до суду з даним позовом позивачем зазначено з посиланням на норми частини п`ятої статті 122, статті 120 КАС України, що 14.01.2023 на адвокатський запит надійшли матеріали службового розслідування, що підтверджується супровідним листом №590/56 від 14.01.2023 Отже, 19.01.2023, звертаючись до суду з позовом, строк звернення до суду позивачем не пропущений. Як зазначає суд, позивач надавав пояснення по факту події, однак не був обізнаний про наявність наказу про проведення службового розслідування, так і не був обізнаний про наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №137 від 10.05.2022р. «Про результати службового розслідування», а саме в частині оголошення відносно позивача ОСОБА_1 , вид дисциплінарного стягнення «Догана». До відома позивача даний наказ не доводили ( не містить розписки позивача про ознайомлення з цим наказом).

Ухвалою суду від 03.02.2023 визначено питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду вирішити під час розгляду справи.

Відповідач-1 наполягає на пропуску позивачем строку звернення до суду з даним позовом з огляду на обізнаність позивача про проведення щодо нього службового розслідування та не отримання у травні 2022 року грошового забезпечення у повному обсязі.

Клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду відповідачами не заявлено.

При вирішенні питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з цим позовом суд виходить з такого.

Частинами першою та п`ятою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно із частиною другою статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

Позивачем оскаржуються накази, датовані 10.05.2022, від 01.06.2022, та бездіяльність відповідача-1 щодо непроведення розслідування нещасного випадку, яка має триваючий характер.

Відповідно до пункту 4 розділу VI Порядку № 608 якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк (стаття 88 Дисциплінарного статуту ЗСУ).

Статтею 97 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 608 дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України. Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Суд зауважує, що у пункті 5 наказу від 10.05.2022 № 137 «Про результати службового розслідування» визначено начальнику відділення особового складу та стройового, ознайомити військовослужбовця з даним наказом, та матеріалами службового розслідування.

Доказів такого ознайомлення, акта про відмову в ознайомленні відповідачем -1 не надано.

Також суд ухвалами від 18.04.2023, від 02.05.2023, від 26.05.2023 витребовував від Військово - медичного клінічного центру Центрального регіону докази ознайомлення ОСОБА_1 з оскаржуваними наказами (розписки, поштові відправлення, ознайомлення під підпис тощо), вимоги яких виконано не було.

Таким чином, відповідачами не надано доказів ознайомлення позивача з оскаржуваними наказами, відповідно суд погоджується з доводами позивача про початок перебігу строку звернення до суду з даним позовом з дати отримання копій документів у відповідь від 14.01.2023 № 590/56 на адвокатський запит та відповідно відсутність пропуску такого строку.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною третьою цієї статті визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведених правових норм слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Відтак, стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги.

Водночас, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідач-1 у відзиві зазначив, що з огляду на встановлені КАС України правила у випадку розподілу судових витрат понесені позивачем витрати на правову допомогу стягуватимуться за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому варто врахувати предмет спору, спрощений порядок розгляду даної справи, а також те, що позивач, маючи статус учасника бойових дій, відповідно до положень статті 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» та статті 4 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» був вправі скористатися безоплатною правовою допомогою (оплаченою державою). Висновується, що у випадку, якщо витрати на професійну правничу допомогу підлягатимуть стягненню на користь позивача з відповідача за розмір таких витрат має бути значно меншим, за той, що заявлено у позові.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем до суду було подано наступні документи: договір про надання правової допомоги адвокатом від 16.11.2022 б/н, додаткова угода від 16.11.2022 № 1 до договору б/н про надання правової допомоги від 16.11.2022, акт здачі-прийняття наданих послуг від 19.01.2023 № 1 до Договору про надання правової допомоги від 16.11.2022, розрахунок судових витрат до Договору № б/н про надання правової допомоги від 16.11.2022 (додаток № 2), квитанція до прибуткового касового ордера від 19.01.2023 про сплату позивачем 20 000,00 грн.

Загальна вартість наданої правничої допомоги та фактичних витрат за договором становить 20 000,00 грн.

Перевіривши зміст наведених документів, беручи до уваги принцип співмірності та часткове задоволення позову, доводи відповідача-1, викладені у відзиві, суд вважає, що витрати на правничу допомогу належать до відшкодування в сумі 7000,00 грн, які слід стягнути у рівних частках з відповідачів, тобто по 3500,00 грн з кожного.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Підсумовуючи вищевикладене, зважаючи на встановлені судом обставини та нормативне врегулювання спірних відносин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов адвоката Рудої Олени Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 (59 військовий мобільний госпіталь Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону) військово-медичного клінічного центру центрального регіону (), 7-ї окремої автомобільної санітарної роти () про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати противоправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 10.05.2022 №137 Про результати службового розслідування щодо оголошення санітару автомобільного відділення автомобільного взводу 7ОАСР солдату ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «догани».

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (59 військовий мобільний госпіталь Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону) військово-медичного клінічного центру центрального регіону провести розслідування нещасного випадку за фактом отримання санітаром автомобільного відділення автомобільного взводу 7 ОАСР солдатом ОСОБА_1 поранення 10.04.2022 відповідно до вимог Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків з військовослужбовцями, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 27.10.2021 № 332, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.12.2021 за № 1667/37289.

Визнати протиправним та скасувати пункти 2 та 3.1 наказу командира 7 окремої автомобільної санітарної роти (з адміністративно - господарській діяльності) від 01.06.2022 № 101 ОСОБА_2 в частині обмеження нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди за безпосередню участь в бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони в розмірі 30 000,00 грн за травень 2022 року та невиплати премії за травень 2022 року

Зобов`язати 7 окрему автомобільну санітарну роту нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткові види грошового забезпечення за травень 2022 року на підставі вимог чинного законодавства.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 (59 військовий мобільний госпіталь Військово-медичного клінічного центру Центрального регіону) військово-медичного клінічного центру центрального регіону витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 (три тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань 7 окремої автомобільної санітарної роти на правничу допомогу в розмірі 3500,00 (три тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська