Справа № 520/20529/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 р. Справа № 520/20529/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 р. (ухвалене суддею Бадюковим Ю.В.) по справі № 520/20529/21

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства внутрішніх справ України , Національної поліції України , Управління поліції охорони в Харківській області , Управління Державної служби охорони при Головному управлінні Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області, третя особа Департамент поліції охорони,

про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити певні дії ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Харківській, Національної поліції України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив: визнати протиправним та скасувати, складений Міністерством внутрішніх справ України, "Висновок за результатами розгляду заяви щодо призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги" від 17.05.2021 р. про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності III групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів про виплату такої одноразової грошової допомоги до управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області для вчинення дій згідно з законодавством;

зобов`язати управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області у 15-денний строк повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України документи щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності 3-ї групи згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 315300 грн.; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в 15-ти денний строк після отримання від управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області документів для призначення і виплати позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850 в сумі 315300 грн., прийняти рішення про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. №850 в сумі 315300 грн. за рахунок бюджетних коштів на утримання Національної поліції України та направити прийняте рішення на адресу Національної поліції України для проведення нею виділення відповідних бюджетних коштів; зобов`язати Національну поліцію України в 15-ти денний строк після отримання від Міністерства внутрішніх справ України рішення про призначення і виплату позивачу одноразової грошової допомоги згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850 в сумі 315300 грн., виділити відповідні бюджетні кошти в сумі 315300 грн. і перерахувати їх на відповідний казначейський рахунок Департаменту поліції охорони, для проведення виплати цих коштів позивачу.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 р. позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач - Міністерство внутрішніх справ України подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 р. та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 старшина міліції, проходив службу на посаді міліціонера по охороні КФУ батальйону міліції Харківського відділу ДСО УДСО при ГУМВС України в Харківській області.

Наказом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області № 190 від 07.12.2010 р. позивача звільнено зі служби.

Актом огляду медико-соціальної експертної комісії від 18.12.2019 р. позивачу встановлено первинно ІІІ групу інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ з 03.12.2019 р. та встановлено ступінь втрати працездатності у розмірі 50%, що підтверджується Довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА № 989700 та Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 013665.

20.12.2019 р. позивач звернувся до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області з заявою (рапортом) щодо виплати йому на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.10.2015 р. № 850 одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб у зв`язку з встановленням третьої групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За результатами розгляду вищевказаної заяви листом Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області № 48/9-5/Бр/л.к. від 25.02.2020 р. позивачу повідомлено, що 28.12.2019 р. ліквідаційною комісією УДСО при ГУМВС України в Харківській області складено висновок про призначення позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з установленням інвалідності ІІІ-ї групи в сумі 315300 грн. та листом ліквідаційної комісії УДСО 02.01.2020 р. № 48/5-1/Брлк всі надані ним та інші необхідні для прийняття рішення про призначення і виплату йому ОГД на адресу МВС України для прийняття відповідного рішення.

Листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 16.01.2020 р. № 1580/15-2020 всі документи щодо призначення позивачу допомоги повернуті на адресу УДСО при ГУМВС України в Харківській області без прийняття МВС України відповідного рішення про її призначення та з вказівкою про те, що прийняття рішень з питань призначення ОГД колишнім працівникам міліції охорони належить до компетенції Національної поліції України.

Листом ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Харківській області від 27.01.2020 р. № 48/5-3/Брлк документи направлені на адресу Національної поліції України для прийняття відповідного рішення.

Листом Департаменту поліції охорони від 18.02.2020 р. № 660/43/3/03-2020 всі документи щодо призначення позивачу допомоги повернуті на адресу ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України в Харківській області без прийняття Національною поліцією України відповідного рішення про її призначення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 17.07.2020 р., яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2020 р., по справі № 520/5685/2020 позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Управління поліції охорони в Харківській області, Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково, а саме: визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про нарахування і виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ-ї групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ та повернення матеріалів про виплату такої одноразової грошової допомоги до Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області без розгляду їх по суті та скасовано рішення Міністерства внутрішніх справ України про відмову у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги від 16.01.2020 р. № 1580/15- 2020; зобов`язано Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Харківській області повторно надіслати до Міністерства внутрішніх справ України у 15-денний строк документи, щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 03.12.2019 р., що становить 315300 грн.; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути та прийняти рішення, відповідно до п. 9 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850, по заяві ОСОБА_1 про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності від 20.12.2019 р.; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

На виконання вищезазначеного рішення суду, Міністерством внутрішніх справ України складений Висновок за результатами розгляду документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 17.05.2021 р., яким відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ-ї групи інвалідності за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС та повернуто подані позивачем документи.

Не погоджуючись з такими діями Міністерства внутрішніх справ України, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що при прийняті оскаржуваного рішення позивач діяв з порушенням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

02.02.2015 р. прийнято Закон України "Про Національну поліцію" № 580-VIII від 02.07.2015 р., згідно з пунктом 15 Прикінцевих та перехідних положень якого право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

До набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію" порядок виплати одноразової грошової допомоги було врегульовано нормами статті 23 Закону України "Про міліцію" № 565-XII від 20.19.1990 р. та Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10. 2015 р..

Відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. № 850 (в подальшому - Порядок № 850), яким визначено механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (надалі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Пунктом 2 Порядку № 850 встановлено, що днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно із пп. 2 п. 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до п. 4 Порядку № 850, якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Пунктом 7 Порядку № 850 встановлено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Відповідно до п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р. № 1317, залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії:1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.

Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.

До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.

Відповідно до п. 14 Порядку № 850, призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Згідно із пп. 9 п. 5 Положення про Національну поліцію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 р., № 877, зі змінами та доповненнями, Національна поліція з метою організації своєї діяльності фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України (за винятком діяльності поліції охорони, яка утримується за рахунок коштів від надання послуг з охорони, які здійснюються на договірних засадах, крім виплат державою компенсації частини лізингових платежів у разі забезпечення поліцейського житлом на умовах фінансового лізингу, а також гарантованої з боку держави одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського або колишнього працівника міліції, що здійснюються за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції), інших джерел, не заборонених законом, а також забезпечує ефективне і цільове їх використання.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу актом МСЕК первинно встановлена група інвалідності за захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ з 03.12.2019 р., у зв`язку з чим у позивача виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 850.

Як вбачається з Висновку за результатами розгляду документів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 від 17.05.2021 р., позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ-ї групи інвалідності за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС та повернуто подані позивачем документи, оскільки виплата вищевказаної допомоги повинна здійснюватися за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України.

Згідно ч. 4 ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що висновками, викладеними в постанові Другого апеляційного адміністративного суду 09.12.2020 р. встановлено, що Порядком № 850 чітко встановлено, що рішення про призначення або про відмову у призначенні грошової допомоги приймає виключно МВС, а не будь-який інший орган, в якому особа проходила службу, зокрема, Департамент поліції охорони Національної поліції України, який є правонаступником Департаменту служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ України та одноразова грошова допомога - це гарантована державою виплата та реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Крім того, Порядком № 850 встановлені підстави для не здійснення призначення і виплата грошової допомоги, та такої підстави для відмови як те, що допомога повинна здійснюватися за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції України, вказаний нормативний акт не містить.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову ОСОБА_1 , оскільки відсутні встановлені чинним законодавством підстави для відмови позивачу у виплаті допомоги, у зв`язку з чим питання щодо призначення одноразової грошової допомоги в спірних правовідносинах не є дискреційним.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.12.2021 р. по справі № 520/20529/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін