Справа № 420/7620/23
Суддя: Бездрабко О.І.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/7620/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бездрабка О.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі - відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2022 р. № 53 щодо відмови в переведені з 02.12.2022 р. ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII з урахуванням довідок від 30.09.2022 р. № 159 та від 30.09.2022 р. № 160;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести з 02.12.2022 р. ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII з урахуванням довідок від 30.09.2022 р. № 159 та від 30.09.2022 р. № 160.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". 02.12.2022 р. звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою встановленого зразка та необхідними документами за переведенням на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу". Листом від 14.12.2022 р. Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві повідомило, що на підставі рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2022 р. № 53 відмовлено у задоволенні заяви у зв`язку з тим, що на день набрання чинності Закону України "Про державну службу", а саме станом на 01.05.2016 р., у позивача відсутній стаж державної служби, оскільки робота в органах Державної податкової служби не відносяться до посад державної служби. Вважає таке рішення протиправним.

Ухвалою від 13.04.2023 р. відкрито спрощене провадження відкрито спрощене провадження у справі та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

26.04.2023 р. від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що ОСОБА_1 02.12.2022 р. звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою щодо переведення з пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV, на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 899-VІІІ. До заяви було додано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця від 30.09.2022 р. № 159, від 30.09.2022 р. № 160, від 27.09.2022 р. № 358. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 від 02.12.2022 р. та після перевірки наданих позивачем документів прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 05.12.2022 р. № 53 на підставі відсутності стажу на посадах, віднесених до категорії посад державних службовців. З наведеного вбачається, що Головним управлінням рішення про відмову позивачу у переведенні на пенсію відповідно до Закону № 899 прийнято на підставі норм чинного законодавства.

Ухвалою від 05.05.2023 р. залучено до участі у розгляді справи в якості другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві та надано відповідачу-2 п`ятнадцятиденний строк для подачі відзиву на позовну заяву.

Копію вказаної ухвали від 05.05.2023 р. та позовну заяву з додатками доставлено до електронного кабінету відповідача-2 09.05.2023 р. 23:31 год., що підтверджується відповідною довідкою.

Станом на 06.06.2023 р. відповідач-2 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву.

З урахуванням п.2 ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві та отримує пенсію відповідно до вимог Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

02.12.2022р. ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві із заявою щодо переведення з пенсії, призначеної відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-ІV, на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 899-VІІІ, яку за принципом екстериторіальності направлено для розгляду до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2022 р. № 53 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію державного службовця, так як згідно трудової книжки НОМЕР_1 з 20.09.2001 р. по 30.09.2022 р. працювала у Податковій службі України, з 18.05.2009 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби 3 рангу", 12.09.2012 р. - "Радник податкової служби 2 рангу", оскільки відсутній стаж на посадах віднесених до категорії посад державних службовців, тому права на перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" позивач не має.

Вважаючи таке рішення відповідача-1 протиправним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступних приписів законодавства.

Згідно ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців визначається Законом України "Про державну службу" (Закон України від 10.12.2015 р. № 889-VIII), який набрав чинності 01.05.2016 р.

Відповідно до ст.90 Закону № 889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Пунктом 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII визнано таким, що втратили чинність, зокрема Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пунктів 10, 12 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII:

- державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п.10);

- для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст.490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців (п.12).

Згідно зі ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016 р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 15.12.2020 р. у справі № 560/2398/19.

Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 р. № 229, визначено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII "Про державну службу".

Пунктом 6 вказаного Порядку передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII (тобто до 01.05.2016 р.) обчислюється відповідно до пункту 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII.

Відповідно до пункту 8 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже, стаж державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 р. - дня набрання чинності Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 р. № 889-VIII обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше.

До 01.05.2016 р. обчислення стажу державної служби визначалося Порядком обчислення стажу державної служби, що був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 р. № 283 (далі - Порядок № 283).

Пунктом 4 Порядку № 283 було визначено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба):

на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України "Про державну службу", а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців;

на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів;

на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком;

на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання;

на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування тощо.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_1 , позивач працювала:

- з 20.09.2001 р. по 23.04.2004 р. головним державним податковим інспектором аналітичного центру по відслідковуванню проблем оподаткування в галузях економіки Управління економічного аналізу та прогнозування податкового надходження Державної податкової адміністрації у м.Києві (з урахуванням реорганізацій);

- з 26.04.2004 р. по 06.02.2012 р. на різних посадах Державної податкової інспекції у Подільському районі м.Києва (з урахуванням реорганізацій);

- з 07.02.2012 р. по 11.09.2012 р. на різних посадах Державної податкової служби у Київській області (з урахуванням реорганізацій);

- з 12.09.2012 р. по 18.03.2013 р. на різних посадах в Державні податковій службі України (з урахуванням реорганізацій);

- з 19.03.2013 р. по 17.09.2019 р. на різних посадах в Міністерстві доходів і зборів України, після реорганізації - Державна фіскальна служба України;

- з 18.09.2019 р. по 30.09.2022 р. на різних посадах Державної податкової служби України (з урахуванням реорганізацій).

Крім того, згідно запису 17 трудової книжки позивача НОМЕР_1 , присягу державного службовця прийнято 20.09.2021 р., 21.03.2002 р. присвоєно спеціальне звання інспектора податкової служби І (першого) рангу (запис 18); 18.05.2009 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби 3 рангу" (запис 26); 12.09.2012 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової служби ІІ (другого) рангу" (запис 33); 19.03.2013 р. присвоєно 11 ранг державного службовця (запис 36); 05.12.2013 р. присвоєно спеціальне звання "Радник податкової та митної справи 2 рангу" (запис 38); 18.09.2019 р. присвоєно 5 ранг державного службовця (запис 43).

Станом на 01.05.2016 р. (дату набрання чинності Законом України від 10.12.2015 р. № 889-УІІІ "Про державну службу") ОСОБА_1 обіймала посаду головного державного ревізора-інспектора відділу досудового врегулювання спорів з оподаткування податками на додану вартість та податками на прибуток управління досудового врегулювання з оподаткування на додану вартість, податком на прибуток та валютних операцій Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження Міністерства доходів і зборів України.

Отже, стаж державної служби позивача на 01.05.2016 р. складає 14 років 7 місяців 10 днів, а на момент звернення - 21 рік 09 днів.

Зі спірного рішення від 05.12.2022 р. № 53 вбачається, що єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за нормами Закону України "Про державну службу" є недостатній стаж державної служби, який полягає в не зарахуванні її трудового стажу на посадах в органах державної податкової служби, оскільки, на думку відповідача-1, ці посади не відносяться до категорій посад, визначених ст.37 Закону України "Про державну службу ".

У зв`язку з цим суд зазначає, що пунктом 8 Прикінцевих та Перехідних положень Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених чинним на той час законодавством.

Згідно з п.1.1 Податкового кодексу України (далі - ПК України) державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена Податковим кодексом і іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборі; платежів.

Відповідно до п.41.1 ст.41 ПК України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні орган.

Суд зазначає, що пп.342.4 ст.342 ПК України прямо визначено, що посадові особи контролюючих органів є "державними службовцями".

Загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті, визначав Закон № 3723-ХІІ.

Відповідно до ст.1 Закону № 3723-ХІІ державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження. Регулювання правового становища державних службовців, що працюють в апараті органів прокуратури, судів, дипломатичної служби, митного контролю, служби безпеки, внутрішніх справ та інших, здійснюється відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено законами України.

Посилання відповідача-1 на п.343.1 ст.343 ПК України як на підставу для відмови у задоволенні позову, яка передбачає, що у разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується, є безпідставним, оскільки зазначена норма регулює виключно грошову винагороду певного працівника та ніяким чином не визначає статус особи як державного службовця.

Враховуючи викладене, періоди роботи позивача в податкових органах та присвоєння спеціального звання зараховуються до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону № 3723-ХІІ.

Відповідно до п.4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 р. № 622, пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, позивач станом на час звернення до відповідача-1 із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію державного службовця досягла необхідного віку відповідно до положень ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та набула стаж роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, в розмірі достатньому для призначення пенсії державного службовця, а відповідно і права на переведення з одного виду пенсій на інший.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2022 р. № 53 прийнято без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, а отже підлягає скасуванню.

При вирішенні справи суд врахував висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 22.06.2021 р. у справі № 308/67/17.

Таким чином, враховуючи встановлені та з`ясовані обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 05.12.2022 р. № 53 щодо відмови в переведені з 02.12.2022 р. позивача на пенсію державного службовця відповідно до положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII підлягають задоволенню.

В той же час, постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 р. № 25-1 "Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України", внесені зміні до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 25.11.2005 р. № 22-1, зокрема, п.4.2 Порядку передбачено, що після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу та п.4.10. передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Матеріалами справі підтверджено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м.Києві.

За таких обставин, враховуючи те, що суд дійшов висновку щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду в Одеській області від 05.12.2022 р. № 53 щодо відмови в переведені з 02.12.2022 р. ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII та встановлення судом обставин щодо перебування позивача станом на 01.05.2016 р. на державній службі, наявності необхідного стажу державної служби та досягнення позивачем необхідного віку, а також не встановлення підстав для повторного розгляду заяви позивача про призначення пенсії, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду в м.Києві перевести з 02.12.2022 р. ОСОБА_1 на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII.

Позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області перевести ОСОБА_1 на пенсію державного службовця з урахуванням довідок від 30.09.2022 р. № 159 та від 30.09.2022 р. № 160 є передчасними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки спірним питанням є лише право позивача на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. № 3723-ХІІ.

Згідно ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши наявні у справі докази, а також проаналізувавши наведені вище законодавчі норми, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за результатами розгляду адміністративної справи суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у сумі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст.9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 263 КАС України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) від 05.12.2022 р. № 53 щодо відмови в переведені з 02.12.2022 р. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на пенсію державного службовця відповідно до положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в м.Києві (04053, м.Київ, вул.Бульварно-Кудрявська, буд.16, ) перевести з 02.12.2022 р. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) на пенсію державного службовця відповідно до п.10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" № 889-VIII.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м.Одеса, вул.Канатна, буд.83, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя О.І. Бездрабко