Справа № 200/17056/21
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року справа №200/17056/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Геращенка І.В., Гайдара А.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 р. у справі № 200/17056/21 (головуючий І інстанції Троянова О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області ( далі - Відповідач), в якому просив: визнати протиправними дій в частині не зарахування періоду навчання в СПТУ №88 з 01.09.1987 року по 29.11.1987 року та з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року, періоду проходження військової строкової служби з 17.11.1987 року по 21.12.1989 року, періоду роботи з 13.08.1990 року по 19.11.1990 року, з 20.11.1990 року по 21.01.1991 року, періоду роботи з 22.01.1991 року по 30.06.1991 року, 22.07.1991 року по 09.09.1991 року, з 10.03.1992 по 07.07.1992 року, з 27.10.1992 року по 27.02.1994 року, з 03.01.1995 року по 26.02.1995 року, з 23.01.1996 року по 16.03.1996 року, з 23.07.1997 року по 16.02.1998 року включно при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно до норм пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; скасувати рішення №119 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах щодо не зарахування періоду навчання в СПТУ №88 з періоду навчання в СПТУ №88 з 01.09.1987 року по 29.11.1987 року та з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року, періоду проходження військової строкової служби з 17.11.1987 року по 21.12.1989 року, періоду роботи з 13.08.1990 року по 19.11.1990 року, з 20.11.1990 року по 21.01.1991 року, періоду роботи з 22.01.1991 року по 30.06.1991 року, 22.07.1991 року по 09.09.1991 року, з 10.03.1992 по 07.07.1992 року, 27.10.1992 року по 27.02.1994 року, з 03.01.1995 року по 26.02.1995 року, з 23.01.1996 року по 16.03.1996 року, з 23.07.1997 року по 16.02.1998 року включно при переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно до норм пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати зарахувати до загального та пільгового стажу період навчання в СПТУ №88 з 01.09.1987 року по 29.11.1987 року та з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року згідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», період проходження військової строкової служби з 17.11.1987 року по 21.12.1989 року згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», період роботи з 13.08.1990 року по 19.11.1990 року, з 20.11.1990 року по 21.01.1991 року, період роботи з 22.01.1991 року по 30.06.1991 року, 22.07.1991 року по 09.09.2021 року, з 10.03.1992 по 07.07. 1992 року, 27.10.1992 року по 27.02.1994 року, з 03.01.1995 року по 26.02.1995 року, з 23.01.1996 року по 16.03.1996 року, з 23.07.1997 року по 16.02.1998 року відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоду перебування позивача на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 17.11.2014 року по 17.11.2015 року та з 09.12.2015 року по 09.12.2017 року та з 31.01.2018 року по 31.01.2020 року відповідно до абзацу четвертого частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобов`язати повторно розглянути заяву за №1767 від 11.02.2020 року при переведені позивача з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно до норм пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоду навчання в СПТУ №88 з 01.09.1987 року по 29.11.1987 року та з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року згідно до частини 1 статті 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту», періоду проходження військової строкової служби з 17.11.1987 року по 21.12.1989 року згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», періоду роботи з 13.08.1990 року по 19.11.1990 року, з 20.11.1990 року по 21.12.1989 року, періоду роботи з 22.01.1991 року по 30.06.1991 року, 22.07.1991 року по 09.09.2021 року, з 10.03.1992 по 07.07. 1992 року, 27.10.1992 року по 27.02.1994 року, з 03.01.1995 року по 26.02.1995 року, з 23.01.1996 року по 16.03.1996 року, з 23.07.1997 року по 16.02.1998 року відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», періоду перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 17.11.2014 року по 17.11.2015 року та з 09.12.2015 року по 09.12.2017 року та з 31.01.2018 року по 31.01.2020 року відповідно до абзацу четвертого частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 року задоволено частково позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправним та скасував рішення Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області 19.02.2020 року №119 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до страхового та пільгового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 13.08.1990 по 19.11.1990 року, з 20.11.1990 по 21.01.1991 року, з 22.01.1991 по 30.06.1991 року, з 22.07.1991 по 09.09.1991 року, з 10.03.1992 по 07.07.1992 року, з 27.10.1992 по 27.02.1994 року, з 03.01.1995 по 26.02.1995 року, з 23.01.1996 по 16.03.1996 року; зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.02.2020 року 1767 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення в порядку, визначеному Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 681 гривня. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовив.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині незадоволення позовних вимог, та прийняти в цій частині нове рішення яким задовольнити вимоги, а саме визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України Донецької області в частині відмови у зарахуванні до загального та пільгового страхового стажу періоду навчання з 01.09.1987 року по 29.11.1987 року, періоду проходження військової служби з 17.11.1987 року по 21.12.1989 року, періоду навчання з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року, період роботи з 23.07.1997 року по 16.02.1998 року включно при переведені з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу період навчання з 01.09.1987 року по 29.11.1987 року, періоду проходження військової строкової служби з 17.11.1987 року по 21.12.1989 року, періоду навчання з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року, періоду роботи з 23.07.1997 року по 16.02.1998 року включно при переведені з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно до норм пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»; зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу періоду перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 17.11.2014 року по 17.11.2015 року та з 09.12.2015 року по 09.12.2017 року та з 31.01.2018 року по 31.01.2020 року відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд не застосував абзац 1 пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» згідно якого, чоловіки мають досягнути віку 50 років і при стажі роботи не менш 20 років у чоловіків, з них не менш 10 років на зазначених роботах, а не норму частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно Закону України від 02 березня 2015 року № 213ІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення».

Суд не надав правової оцінки позовних вимог щодо відмови відповідача зарахувати до загального та пільгового страхового стажу періоду навчання з 01.09.1987 року по 29.11.1987 року, періоду проходження військової служби з 17.11.1987 року по 21.12.1989 року, періоду навчання з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року, період роботи з 23.07.1997 року по 16.02.1998 року включно при переведені з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно до пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з переходом з пенсії по інвалідності.

19.02.2020 року Бахмутсько-Лиманським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 11.02.2020 року 1767 прийнято рішення №119 про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах.

Рішення обґрунтоване тим, що до пільгового стажу не враховані періоди роботи: з 13.08.1990 по 19.11.1990, з 20.11.1990 по 21.01.1991, з 22.01.1991 по 30.06.1991, з 03.01.1995 по 26.02.1995, з 22.07.1991 по 09.09.1991, з 10.03.1992 по 07.07.1992, з 27.10.1992 по 27.02.1994, з 23.01.1996 по 16.03.1996, оскільки в довідках уточнюючих пільговий характер роботи, виданих ДП «Артемвугілля» (за новим місцем реєстрації) зазначено, що первинні документи знаходяться на зберіганні за адресою: м. Горлівка, пр. Леніна 13 та вул. Вавілова, 39. м. Горлівка знаходиться на території, де органи влади тимчасово не здійснюють, або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, згідно переліку населених пунктів, затвердженого розпорядженням КМУ 1085-р від 07.11.2014 року. Згідно наданих документів, страховий стаж ОСОБА_1 склав 20 років 04 місяці 22 днів, в тому числі стаж на підземних роботах 07 років 10 місяців 05 днів. Враховуючи викладене, прийнято рішення відмовити в перерахунку по переводу пенсії на пільгових умовах з 11.02.2020 року згідно частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, передбаченого чинним законодавством.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_1 від 16 листопада 1987 року, ОСОБА_1 , проходив строкову військову службу у період з 17 листопада 1987 по 21 грудня 1989 року.

Згідно диплому серії НОМЕР_2 від 28 червня 1990 року, ОСОБА_1 01 вересня 1987 року вступив в ПТУ 88 м. Горлівки Донецької області і 28 червня 1990 року закінчив повний курс середнього професійно-технічного училища на базі середньої освіти за професією електрослюсар підземний.

Трудова книжка серії НОМЕР_3 від 15 серпня 1990 року свідчить, що ОСОБА_1 , працював на Шахті імені К.А. Румянцева виробничого об`єднання з видобутку вугілля «Артемвугілля» у період з 13.08.1990 по 30.06.1991 року, а саме: на підставі наказу 639к від 14.08.1990 прийнято електрослюсарем підземним 3 розряду; на підставі наказу 909к від 22.11.1990 переведено підземним учнем забійника І розряду; на підставі наказу 10к від 31.01.1991 переведено підземним забійником 1 розряду; на підставі наказу 448к від 19.06.1991 звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП УРСР.

Відповідно до відомостей трудової книжки позивача встановлено, що:

-працював на Шахті імені М.О. Ізотова у період з 22.07.1991 по 07.07.1992 року, а саме: на підставі наказу 340к від 17.07.1991 року прийнято забійником 6 розряду з повним робочим днем під землею; на підставі наказу 450к від 09.09.1991 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП УРСР.

-працював на Шахті імені М.О. Ізотова у період з 10.03.1992 по 07.07.1992 року, а саме: на підставі наказу 105к від 02.03.1992 року прийнято забійником 6 розряду з повним робочим днем під землею; на підставі наказу 325к від 06.07.1992 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

-на підставі наказу 560к від 26.10.1992 року прийнято забійником 6 розряду з повним робочим днем під землею; на підставі наказу 75к від 28.02.1994 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

-працював на Шахті імені К.А. Румянцева виробничого об`єднання по видобутку вугілля «Артемвугілля» у період з 03.01.1995 по 26.02.1995 року, а саме:на підставі наказу 6к від 06.01.1995 року прийнято підземним забійником 6 розряду; на підставі наказу 120к від 28.02.1995 року звільнено за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України.

- працював на Шахті імені ОСОБА_2 у період з 23.01.1996 по 16.03.1996 року, а саме: на підставі наказу 4к від 25.01.1996 року прийнято підземним забійником 6 розряду з повним робочим днем під землею; на підставі наказу 17к від 14.03.1996 року звільнено за власним бажанням ст. 38 КЗпП України.

В матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній 2012/01, видана 20.12.2019 року Державним підприємством «Артемвугілля», яке розташоване за новою адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, 66, відповідно до якої ОСОБА_1 працював на Шахті ім. К.А. Румянцева у періоди з 13.08.1990 по 19.11.1990 року, з 20.11.1990 по 21.01.1991 року,з 22.01.1991 по 30.06.1991 року, та з 03.01.1995 по 26.02.1995 року за професією, передбаченою Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 1010100а, підстава Постанова КМУ 162 від 11.03.1994 року. Додатково зазначено, що архів шахти знаходиться на збереженні в ДП «Артемвугілля», за адресою: Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 13.

Крім того, в матеріалах справи наявна довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній 2012/02, видана 20.12.2019 року Державним підприємством «Артемвугілля», яке розташоване за новою адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, 66, відповідно до якої ОСОБА_1 працював на Шахті ім. О.М. Ізотова у періоди з 22.07.1991 по 09.09.1991 року, з 10.03.1992 по 07.07.1992 року, та з 27.10.1992 по 27.02.1994 року за професією, передбаченою Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 1010100а, підстава Постанова РМ СРСР 10 від 26.01.1991 року. Додатково зазначено, що архів шахти знаходиться на збереженні в ДП «Артемвугілля», за адресою: Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 13.

Крім того, у матеріалах справи знаходиться довідка про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній 2012/03, видана 20.12.2019 року Державним підприємством «Артемвугілля», яке розташоване за новою адресою: Донецька область, м. Святогірськ, вул. Куйбишева, 66, відповідно до якої ОСОБА_1 працював на Шахті ім. А.І. Гайового у період з 23.01.1996 по 16.03.1996 року за професією, передбаченою Списком 1 розділом 1 підрозділом 1 код КП 1010100а, підстава Постанова КМУ 162 від 11.03.1994 року.

У матеріалах справи наявна довідка 01/942, яка видана 02.11.2015 року Горлівським центром професійно-технічної освіти, в підтвердження того, що ОСОБА_1 дійсно навчався в ПТУ 88 м. Горлівка з 01.09.1987 по 29.11.1987 року (наказ про відрахування у зв`язку з призовом в армію 51-к від 29.11.1987 року). Поновлений на навчанні з 12.01.1990 року (наказ про зарахування 86-к від 12.01.1990 року) по 28.06.1990 року (наказ про відрахування у зв`язку із закінченням навчання 117-к від 02.07.1990 року).

У матеріалах справи наявна довідка до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ 401246, відповідно до якої ОСОБА_1 первинно встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 17.11.2014 року. Інвалідність встановлено по 01.12.2015 року.

Також, у матеріалах справи наявна довідка до акта огляду МСЕК серії АВ 0607572, відповідно до якої ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 01.12.2015 року. Інвалідність встановлено по 01.01.2018 року.

Крім того, у матеріалах справи наявна довідка до акта огляду МСЕК серії АВ 0869403, відповідно до якої ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 01.01.2018 року. Інвалідність встановлено по 01.02.2020 року.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 , наданого відповідачем, до пільгового стажу не зараховано період проходження строкової військової служби в армії з 17.11.1987 по 21.12.1989 року, до страхового та пільгового стажу не зараховано період навчання в ПТУ 88 м. Горлівка з 01.09.1987 по 29.11.1987 року та з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року, періоди роботи з 13.08.1990 по 19.11.1990 року, з 20.11.1990 по 21.01.1991 року, з 22.01.1991 по 30.06.1991 року, з 22.07.1991 по 09.09.1991 року, з 10.03.1992 по 07.07.1992 року, з 27.10.1992 по 27.02.1994 року, з 03.01.1995 по 26.02.1995 року, з 23.01.1996 по 16.03.1996 року, та періоди перебування на пенсії по інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 17.11.2014 по 01.12.2015 року, з 01.12.2015 по 01.01.2018 року, з 01.01.2018 по 01.02.2020 року.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058) в редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частина 3 статті 4 Закону № 1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням ч.1 ст. 9 Закону № 1058-IV (в редакції на час звернення з заявою про переведення на пенсію по інвалідності) передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно ст. 24 Закону № 1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок та з 01.01.2011 єдиний соціальний внесок.

Страховий стаж обчислюється відповідно до вимог Закону №1058 за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності (01.01.2004) цим Законом.

Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - які народилися по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини 1 статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року;

За частиною 5 статті 114 Закону № 1058-IV, у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин 2 і 3 цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Відповідно до частини 6 статті 114 Закону № 1058-IV, контроль за правильністю застосування списків на пільгове пенсійне забезпечення і якістю проведення атестації робочих місць на підприємствах та в організаціях, підготовка пропозицій щодо вдосконалення таких списків покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону № 1788-XII у редакції згідно рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 чинній до внесення змін Законом України № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 ( 36-2003-п ) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам;

Відповідно до п.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказ Міністерства праці та соціальної політики України 18.11.2005 № 383 (далі Порядок № 383), під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Комплексний аналіз норми дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах за п.1 ч.2 статті 114 Закону №1058 є досягнення особою відповідного віку 50 років, перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, з урахуванням проведеної атестації робочих місць за час виконання роботи після 21 серпня 1992 року, а також документальне підтвердження зайнятості працівника повний робочий день за відповідною професією.

Щодо доводів апелянта на помилкове не застосування судом вимог абзацу 1 пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає, що вказані норми встановлюють ідентичні вимоги до позивача щодо віку та пільгового стажу визначені частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з цим, пункт «а» статті 13 Закону № 1788-XII у редакції згідно рішення Конституційного Суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020 чинній до внесення змін Законом України № 213-VІІІ встановлював менші вимоги до стажу роботи, а саме не менше 20 років.

Отже, у цій справі застосуванню також підлягають саме норми Закону №1788-ХІІ з урахуванням Рішення Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23 січня 2020 року, а не Закону №1058-ІV.

Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 10 Порядку № 383 встановлено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 N 637.

Згідно п.1 Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року в справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року в справі № 577/2688/17, від 31 березня 2020 року в справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року в справі № 550/927/17, від 10 грудня 2020 року в справі № 195/840/17.

Робота позивача у періоди з 13.08.1990 по 19.11.1990 року, з 20.11.1990 по 21.01.1991 року, з 22.01.1991 по 30.06.1991 року, з 22.07.1991 по 09.09.1991 року, з 10.03.1992 по 07.07.1992 року, з 27.10.1992 по 27.02.1994 року, з 03.01.1995 по 26.02.1995 року, з 23.01.1996 по 16.03.1996 року передбачена Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах та підтверджується записами у трудовій книжці

Також, зазначений факт підтверджується іншими документами, які надавались позивачем для призначення пенсії на пільгових умовах, а саме довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній 2012/01, 2012/02, 2012/03 від 20.12.2019 року, видані ДП «Артемвугілля».

Рішення суду в цій частині не оскаржується.

Щодо позовних вимог в частині зарахування до стажу позивача періоду навчання з 01.09.1987 року по 29.11.1987 року, періоду проходження військової строкової служби з 17.11.1987 року по 21.12.1989 року, періоду навчання з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року, періоду роботи з 23.07.1997 року по 16.02.1998 року включно, періоду перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 17.11.2014 року по 17.11.2015 року та з 09.12.2015 року по 09.12.2017 року та з 31.01.2018 року по 31.01.2020 року відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», при переведені з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах згідно до норм пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», суд зазначає наступне.

Адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення.

Аналогічна правова позиція міститься у п. 75 постанови Верховного Суду від 17.12.2018 по справі №509/4156/15-а (адміністративне провадження №К/9901/7504/18).

За положенням ч. 3 ст. 44 Закону № 1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25 листопада 2005 року N 22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за N 1566/11846.

Згідно п. 1.9 Порядку № 22-1, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

За п. 3.3 Порядку, орган, що призначає пенсію, надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності - бланки документів; допомогу особам щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.

Згідно до п. 4.3. Порядку, рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника органу, що призначає пенсію, на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Отже, за результатом розгляду заяви особи про призначення пенсії пенсійний орган має прийняти відповідне рішення.

Як вбачається з рішення від 19.02.2020 року №119 та відповідей відповідача, останні не містять відомостей щодо не зарахування вищезазначених періодів навчання, проходження строкової військової служби періоду перебування позивача на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з наведенням підстав, та обґрунтування причин такого не зарахування.

Суд зазначає, що після отримання заяви позивача про призначення пенсії, відповідач повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення із наданням оцінки кожному періоду роботи позивача.

Рішення пенсійного органу не містить у собі жодної обґрунтованої конкретизації щодо не зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача, посилання на норми діючого законодавства, які стали підставою для не зарахування певних періодів роботи до пільгового стажу за Списком 1, крім того, за змістом рішення відсутній аналіз причин зарахування чи відмови у зарахуванні спірних періодів роботи, отже, рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, має бути чітким та зрозумілим.

Отже, матеріали справи не містять доказів прийняття відповідачем належного рішення за результатом розгляду заяви позивача про призначення пенсії на пільгових умовах щодо вказаних періодів.

Пенсійний Фонд України, як орган державної влади, в силу вимог частини 2 статті 19 Конституції України, зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відсутність у листі про відмову в перерахунку пенсії мотивів не зарахування до пільгового стажу роботи окремих періодів та наявність розбіжностей вказаного у рішенні, свідчить про протиправність дій відповідача, та те, що відповідач діяв необґрунтовано, та без додержання вимог до відповідного рішення органу, уповноваженого на призначення пенсії.

З урахуванням вимог Порядку № 22-1 відповідачем неналежно виконано вимоги вказаного Порядку та порушено права позивача на належне підтвердження вищезазначеного спірного стажу для отримання пенсії.

Крім того, позивач звертаючись з заявою до відповідача про призначення пенсії на пільгових умовах, посилався на ст. 13 Закону № 1788, при цьому, рішення відповідача не містять відомостей щодо можливості призначення пенсії на пільгових у мовах відповідно до ст. 13 відповідного Закону.

Таким чином, суд вважає передчасним висновки суду першої інстанції про передчасність позовних вимог в цій частині є помилковим.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Отже, суд вважає висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволені позовних вимог в цій частині помилковими, оскільки, як вже зазначалось, у даному випадку відповідачем не розглянуто та не прийнято належне рішення щодо зарахування або відмову у зарахуванні спірних періодів до стажу, з обґрунтуванням свого рішення.

Стосовно обраного судом першої інстанції способу захисту порушеного права, колегія суддів зазначає наступне.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Статтею 58 Закону №1058 визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Згідно з частиною 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 29 травня 2018 року у справі № 800/341/17 (9991/944/12) і від 12 листопада 2019 року у справі № 9901/21/19 зазначила, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до КАС України, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин, про захист яких вони просять, від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд зазначає, що належними є способи захисту, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який забезпечує виконання її приписів. Визначення ефективного судового захисту пов`язане з відповідним змістом заявлених позовних вимог, тобто з визначенням належного способу захисту порушених прав, свобод та інтересів особи.

Як зазначалось, відповідачем жодного рішення щодо не зарахування вказаних спірних періодів роботи на час призначення пенсії не приймалось, мотивів не зарахування спірних періодів роботи та інших документів наданих позивачем не зазначалось.

З огляду на встановлені обставини справи, наведені норми законодавства, вимоги позивача, суд дійшов до висновку, що належним способом захисту, необхідним для поновлення порушеного прав позивача, є:

-зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України Донецької області при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 11.02.2020 року №1767 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах повторно розглянути питання зарахування до загального страхового стажу та пільгового стажу період навчання з 01.09.1987 року по 29.11.1987 року, період проходження військової строкової служби з 17.11.1987 року по 21.12.1989 року, період навчання з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року, період роботи з 23.07.1997 року по 16.02.1998 року включно, при період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 17.11.2014 року по 17.11.2015 року та з 09.12.2015 року по 09.12.2017 року та з 31.01.2018 року по 31.01.2020 року відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до приписів Порядку №22-1, Закону № 1058 та № 1788.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Отже, суд першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального права, частково неправильно вирішив справу що суті спору, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволені вимог, з прийняттям нової постанови в цій частині про їх часткове задоволення.

Керуючись ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 р. у справі № 200/17056/21 - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 р. у справі № 200/17056/21 - скасувати в частині відмови в задоволені позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зарахувати до пільгового стажу періодів навчання, проходження військової строкової служби, перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, та прийняти в цій частині нове судове рішення.

Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України Донецької області при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 11.02.2020 року №1767 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах повторно розглянути питання зарахування до загального страхового стажу та пільгового стажу період навчання з 01.09.1987 року по 29.11.1987 року, період проходження військової строкової служби з 17.11.1987 року по 21.12.1989 року, період навчання з 12.01.1990 року по 28.06.1990 року, період роботи з 23.07.1997 року по 16.02.1998 року включно, при період перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням з 17.11.2014 року по 17.11.2015 року та з 09.12.2015 року по 09.12.2017 року та з 31.01.2018 року по 31.01.2020 року відповідно до абзацу 4 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у відповідності до приписів Порядку №22-1 та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058-IV та Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII.

В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 17 листопада 2022 р. у справі № 200/17056/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 07 червня 2023 року.

Суддя-доповідач Е.Г. Казначеєв

Судді І.В. Геращенко

А.В. Гайдар