Справа № 643/14504/21
Суддя: Спаскін О.А.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 р.Справа № 643/14504/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Спаскіна О.А.,

Суддів: П`янової Я.В. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Федюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 26.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Січиокно Т.О., вул. Навроцького, 5, м. Полтава, Полтавська, 36002, по справі №643/14504/21

за позовом ОСОБА_1

до Старшого лейтенанта поліції 6 роти, 2 батальйону, УПП в Харківській області Топоренка Івана Анатолійовича, Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними дій та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом до старшого лейтенанта поліції 6 роти , 2 батальйону, УПП в Харківській області Топоренка Івана Анатолійовича, в якому просив визнати протиправними дії та скасувати постанову серії ЕАО № 4585618 від 04.08.2021 року, винесену інспектором патрульної поліції 6 роти 2 батальйону УПП в Харківській області Топоренком І.А., якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2021 залучено Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (м. Харків, вул. Шевченка, буд. 315-А) в якості співвідповідача.

Відповідно до ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 07.09.2021, вбачається, що 07.09.2022 року на виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08.03.2022 року № 2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» з Московського районного суду м. Харкова до суду надійшов вказаний вище позов та прийнято позовну заяву до розгляду.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 26.09.2022 в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив про неврахування судом першої інстанції, що дані з приладу TruCam №ТС 001133 не можна вважати належними доказами, оскільки проведення замірів швидкості відбувалося технічним приладом, що перебував в руках поліцейського, також зазначає, що інспектор не показав чи був опломбований пристрій, використання TruCam №ТС 001133 не можливе на підставі наказу МВС № 1052 від 23.12.2018, а використання такого приладу в Україні не регулююється жодним нормативним актом.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача - старшого лейтенанта поліції 6 роти , 2 батальйону, УПП в Харківській області Топоренка Івана Анатолійовича не надходив. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідач - Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції надало до суду пояснення в яких заперечує доводи викладені в апеляційній скарзі, вважає їх необґрунтованими, просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, посилаючись на мотиви та доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти апеляційної скарги та зазначив, що рішення суду першої інстанції є правомірним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачає.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 04.08.2021 року, о 14 год 46 хв., керуючи автомобілем марки Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_1 в населеному пункті селища Травневе, рухався зі швидкістю 113 км/год, при дозволеній швидкості 50 км/год чим перевищив дозволену швидкість на 63 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.122 КУпАП.

Інспектором 6 роти 2 батальйону УПП в Харківській області, старшим лейтенантом поліції Тодоренком І.А. винесеною постанову серії ЕАО № 4585618 від 04.08.2021, якою притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

Швидкість руху вимірювалася приладом Truсam №ТС 001133.

Не погодившись з постановою відповідача, позивач звернувся до суду з позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення належними доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 5 ст. 14 Закону України Про дорожній рух встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року 1306.

Відповідно до п.12.4 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до частини 4 статті 122 КУпАП (норми КУпАП застосовуються у тій редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених ч. 2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Cтаттею 251 КУпАП встановлено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» (станом на час виникнення спірних правовідносин) поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідно до п.п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису.

Судовим розглядом встановлено, що факт вчинення правопорушення зафіксовано на прилад TruCam №ТС 001133.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 283 КУпАП, відомості про технічний засіб, яким зафіксовано правопорушення - TruCam №ТС 001133, внесені до оскаржуваної постанови.

Факт керування позивачем автомобілем марки Hyundai Elantra, д.н.з. НОМЕР_1 04.08.2021 року, о 14 год 46 хв. у населеному пункті селища Травневе в ході судового розгляду ним не оскаржувався та підтверджується матеріалами справи.

Так на відеозапису з приладу TruCam №ТС 001133, зафіксовано, що прилад було наведено саме на автомобіль під керуванням позивача (про що свідчить оптичний приціл) та чітко видно номерний знак автомобіля.

З наявною в матеріалах справи копією сертифікату затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 року, затверджений тип засобу вимірювальної техніки Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam зареєстровано в державному реєстрі транспортних засобів вимірювальної техніки за № У3197-12.

Використання виробу TruCam LTI 20/20 № ТС001133 виробництва LaserTechnologyInc підтверджена експертним висновком від 11.06.2020 року № 04/03/02-1452, виданим Департаментом патрульної поліції Національної поліції України, в якому зазначено, що в об`єкті експертизи правильно реалізовано криптографічний алгоритм шифрування AES визначений п. 5.1 ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 (в режимі ЕСВ, визначеному ДСТУ ISO/IES 10116:2019, із довжиною ключа 128 біт). Дія експертного висновку поширюється на зразки об`єкта експертизи, із заводським номерами, зокрема ТС001133. Термін дії експертного висновку - до 10.06.2023.

Згідно свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/21946 від 25.05.2021, виданого Мінекономіки ДП «Всеукраїнський Державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт»), чинного до 25.05.2022 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 №ТС001133 відповідає вимогам технічної документації на вимірювач, діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год, максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі 2 км/год.

Колегія суддів зазначає, що прилад TruCам LTI 20/20 з серійним номером ТС001133 сертифікований, дозволений для використання на території України, пройшов періодичну повірку, що підтверджується експертним висновком від 11.06.2020, свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 25.05.2021, сертифікатом від 29.08.2012.

Доводи апелянта на проведення замірів швидкості технічним приладом, що перебував в руках поліцейського, що, на думку позивача, може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля з руки або обох рук з урахуванням вірогідної похибки та є підставою для скасування постанови, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач, є неприйнятними з огляду на те, що лазерний вимірювач TruCam LTI 20/20 №ТС001133 віднесено до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто вказаний прилад конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху, транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому, враховується похибка приладу ±2 км/год.

Отже, твердження позивача, що використання лазерного вимірювача ТruCam в ручному режимі впливає на точність вимірювання швидкості руху ТЗ спростовується дослідженими доказами по справі.

Наведене у пункті 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про Національну поліцію» словосполучення в частині права поліції "монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку" не вказує на спосіб її розміщення (стаціонарним способом, на тринозі, у ручному режимі і т ін.), а лише вказує на місце такого розміщення (по зовнішньому периметру доріг і будівель), що спростовує твердження позивача про протиправне тримання в руках поліцейськими приладу ТruCam в процесі його використання.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів зазначає, що показання приладу TruCam LTI 20/20 №ТС001133 є належним та допустимим доказом вчинення позивачем порушення п. 12.4 ПДР в розумінні ст.ст. 73-75 КАС України.

Щодо доводів апелянта про розташування відповідних дорожніх знаків, зокрема 5.45, 5.46, 5.60 та 5.70 ПДР України, які позначають межі населеного пункту та інформують водіїв про проведення відеофіксації порушень правил дорожнього руху на певній ділянці дороги, де зупинено його транспортний засіб, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ПДР знак 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ТЗ позивача було зупинено 04.08.2021 на відрізку дороги М03 448 км в населеному пункті смт. Травневе.

Листом Служба автомобільних доріг у Харківській області № 1304/06 від 25.05.2021 стосовно встановлених на мережі автомобільних доріг загального користування державного значення Харківської області дорожніх знаків 5.45, 5.46 та 5.70 ПДР України проінформувала Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про встановлення зазначених дорожніх знаків з наданням адресної прив`язки.

Так, з адресної прив`язки розташування знаків 5.45 та 5.46 на автомобільних дорогах загального користування державного значення Харківської області (а.с. 88), вбачається, що зазначені дорожні знаки розташовані на міжнародній автомобільній дорозі М-03 Київ-Харків-Довжанський, зокрема в с. Травневе 448км+090м-448км+983м, протяжністю ділянки 0,893 км.

Також, дорожній знак 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" розташований на автомобільній дорозі загального користування державного значення Харківської області на відрізку дороги М-03 Київ-Харків-Довжанський (на м. Ростов-на-Дону), зокрема км448+508-км449+498 (а.с. 89).

Інших належних доказів, окрім тверджень, позивача стосовно відсутності знаку 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху" де зупинено його транспортний засіб, судом не встановлено.

Отже, твердження апелянта щодо відсутності доказів, що підтверджують відповідність встановлення дорожніх знаків «5.45, 5.46, 5.60 та 5.70» на відрізку дороги де зупинено його транспортний засіб, спростовуються наданими відповідачем до суду письмовими доказами, а посилання позивача на скріншот зі сторінки в Google maps не заслуговуються уваги, оскільки не є належним доказом, у розумінні ст.ст. 73-76 КАС України та не підтверджують обставин наявності/відсутності продубльованого на протилежному боці догоги дорожнього знаку 5.45 "початок населеного пункту" на час їх виникнення та винесення спірної постанови (04.08.2021).

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо інших доводів апелянта, то вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 270-272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтава від 26.09.2022 по справі №643/14504/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.А. Спаскін
Судді Я.В. П`янова Л.В. Любчич

Повний текст постанови складено 07.06.2023 року