Справа № 360/197/23
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року справа №360/197/23

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі № 360/197/23 (головуючий І інстанції Свергун І.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати позивачу пенсії за період з 12.11.2020 по 31.10.2022 в сумі 246283,68 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити позивачу пенсію за період за період з 12.11.2020 по 31.10.2022 в сумі 246283,68 грн, допустивши негайне виконання рішення суду в межах платежу за один місяць.

В обгрунтування позову зазначив, що на виконання рішення суду позивачу призначено пенсію з 12.11.2020 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.

Також на виконання рішення відповідач здійснив нарахування заборгованості з пенсії за період з 12.11.2020 по 31.10.2022 у сумі 246283,68 грн, однак не виплатив її, пославшись на відсутність фінансування на виплату заборгованості з пенсії.

Такі дії відповідача є протиправними.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо невиплати ОСОБА_1 заборгованості по пенсії за віком за період з 12.11.2020 по 31.10.2022 в сумі 246283,68 грн.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість по пенсії за віком за період з 12.11.2020 по 31.10.2022 в сумі 246283,68 грн.

В частині виплати заборгованості за один місяць рішення допущено до негайного виконання.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що позивач фактично просить зобов`язати відповідача виконати рішення суду від 09.12.2021 у справі № 360/6763/21, тобто позивачем вже реалізована можливість судового захисту його права на отримання перерахованої з 12.11.2022 пенсії.

Суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, без врахування положень Закону № 1058 про заборону використання коштів ПФУ на цілі, не передбачені цим Законом.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 12.11.2020 звернувся до відповідача із заявою призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

За результатами розгляду заяви позивача від 12.11.2020 управлінням винесено рішення від 30.12.2020 «Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно з частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ОСОБА_1 ».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 30.06.2021 у справі № 360/2016/21 визнано противоправним та скасовано рішення Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області від 30.12.2020 "Про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах за віком згідно ч. 3 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ОСОБА_1 ".

Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Попаснянському районі Луганської області зарахувати до пільгового підземного стажу за списком № 1 ОСОБА_1 період проходження військової служби з 14.12.1994 по 12.06.1996 та період роботи з 19.06.1994 по 06.12.1994 на Державному відкритому акціонерному товаристві шахта «Пролетарська» дочірньому підприємстві Державної холдингової компанії «Луганськвугілля» та повторно розглянути заяву позивача від 12 листопада 2020 року про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання зазначеного рішення суду відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 17.08.2021 № 03, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком згідно пункту 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з недостатністю підземного пільгового стажу роботи на дату звернення за призначенням (12.11.2020).

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 09.12.2021 у справі № 360/6763/21 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про відмову в призначенні пенсії від 17.08.2021 № 03.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи за Списком № 1 один місяць служби за три місяці час проходження військової служби в особливий період, а саме в період безпосередньої участі в антитерористичній операції з 02.09.2015 по 10.10.2015, з 06.11.2015 по 07.12.2015, з 08.02.2016 по 24.03.2016 та з 31.03.2016 по 24.10.2016, в стаж роботи за професією гірник підземний другого розряду з повним робочим днем під землею; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи період проходження військової служби при частковій мобілізації з 02.09.2015 по 10.10.2015, з 06.11.2015 по 07.12.2015, з 08.02.2016 по 24.03.2016 та з 31.03.2016 по 24.10.2016 в повному обсязі, в стаж роботи за професією гірник підземний другого розряду з повним робочим днем під землею.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.11.2020 про призначення пенсії незалежно від віку на підставі частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.

На виконання рішення суду у справі № 360/6763/21 відповідачем призначено позивачу пенсію за віком на пільгових умовах з 12.11.2020, однак за період з 12.11.2020 по 31.10.2022 пенсію нараховано, але не виплачено.

Відповідач зазначає, що суму доплати, яка утворилась на виконання рішення суду за період з 12.11.2020 по 31.10.2022 в сумі 247363,68 грн обліковано в Головному управлінні, та внесено до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється в межах відповідних бюджетних призначень за окремою бюджетною програмою в порядку черговості.

Тобто, затримка у виплаті заборгованості (доплати за період з 12.11.2020 по 31.10.2022 в сумі 247363,68 грн) з пенсії ОСОБА_1 зумовлена не бездіяльністю Головного управління, а відсутністю належного асигнування.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачем допущена протиправна бездіяльність щодо не виплати нарахованої пенсії за судовим рішенням.

Оцінка суду.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема,:1) права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; 6) основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; 12) організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03.05.1996, ратифікована Законом України від 14.09.2006 № 137-V, яка набрала чинності з 01.02.2007 (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

За приписами статті 47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Право на отримання пенсії є конституційною гарантією. Суми пенсії є власністю позивача, оскільки з його заробітної плати протягом трудової діяльності здійснювалися утримання (страхові внески) з метою подальшої їх виплати у вигляді пенсії при досягненні особою пенсійного віку та набуття страхового трудового стажу.

Судом встановлено, що відповідач фактично визнає ту обставину, що пенсійні кошти за спірний період нараховані та обліковані в органі Пенсійного фонду, як заборгованість по виплаті пенсії, однак наполягає на тому, що виплату таких коштів буде здійснено після фінансування виплат за окремою бюджетною програмою з виконання судових рішень.

Суд не приймає до уваги вказані посилання відповідача, оскільки положеннями статей 9 та 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, зокрема, що пенсія за віком призначається та виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Суд звертає увагу, що Конституційний Суд України у Рішенні від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

У преамбулі до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з приводу особливостей виплати заборгованості пенсіонерам за судовими рішеннями.

Отже, встановлення відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

Таким чином, правових підстав для невиплати заборгованості позивачу по пенсійним виплатам судом не встановлено.

Таким чином, право позивача на отримання пенсії за період з 12.11.2020 по 31.10.2022 є абсолютним та не може бути обмежено будь-яким строком у силу вимог частини другої статті 46 Закону України № 1058-ІV, а бездіяльність відповідача носить триваючий характер.

Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України не є законом, тому не можуть звужувати чи скасовувати права громадян, які встановлено нормативно-правовими актами вищої юридичної сили, і у сфері спірних правовідносин, врегульованих Законом 1058-IV, не можуть застосовуватись.

Отже, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані положення Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду», якими регламентовано, що виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету шляхом перерахування коштів боржнику, оскільки реалізація позивачем права на отримання пенсії не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Є безпідставними посилання відповідача, що позивачем вже реалізована можливість судового захисту його права на отримання перерахованої з 12.11.2022 пенсії у справі № 360/6763/21, оскільки предметом в цій справі є правомірність дій відповідача щодо невиплати позивачу заборгованості по пенсії за період з 12.11.2020 по 31.10.2022.

Проте, предметом спору в справі № 360/6763/21 була перевірка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області від 17.08.2021 № 03 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, тобто встановлювалося наявність у позивача права на призначення пільгової пенсії.

Щодо доводів апелянта про безпідставне стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по справі суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки позовні вимоги задоволені, судом першої інстанції обґрунтовано стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати, понесені позивачем.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі № 360/197/23 залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2023 року у справі № 360/197/23 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 07 червня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 07 червня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв