Справа № 420/25896/21
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 червня 2023 року

м. Київ

справа №420/25896/21

адміністративне провадження №К/990/17875/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Рибачука А.І.

суддів: Берназюка Я.О., Стеценка С.Г.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі №420/25896/21 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення,-

УСТАНОВИВ:

17.05.2023 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі №420/25896/21.

З Єдиного державного реєстру судових рішень видно, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, в якому просив суд:

визнати протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 10.12.2020 №38 «Про організацію заходів з демонтажу незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів на території міста Одеси».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2022, мотивувальна частина якого була змінена постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2023, відмовлено в задоволенні позову.

Відповідно до частини першої статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною другою статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу (частина третя статті 329 КАС України).

Враховуючи викладене, пропущений строк касаційного оскарження може бути поновлений судом, якщо за результатами оцінки та перевірки наведених заявником у відповідній заяві причин пропуску такого строку, суд дійде висновку про їх поважність.

Як видно з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова суду апеляційної інстанції прийнята 23.03.2023, а її повний текст складено 24.03.2023. При цьому, касаційну скаргу направлено до суду касаційної інстанції 15.05.2023, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

При вирішенні питання щодо поважності наведених заявником причин пропуску строку касаційного оскарження суд виходить з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 6 та 7 частини першої статті 167 КАС України серед загальних вимог до форми та змісту письмового клопотання встановлено, що таке клопотання повинно містити перелік документів та інших доказів (за наявності), що до нього додаються, а також інші відомості, які вимагаються цим Кодексом.

Аналіз викладених положень КАС України дає підстави для висновку, що при зверненні до суду з письмовим клопотанням щодо вирішення певного питання заявник повинен надати відповідні докази (за наявності), які підтверджують викладені у клопотанні обставини.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження у разі його пропуску з поважних причин, крім визначених законом випадків.

До касаційної скарги додано клопотання, в якому скаржник просить поновити строк касаційного оскарження, посилаючись на те, що вперше касаційну скаргу ним було подано в межах строку на подання касаційної скарги, встановленого КАС України. Проте, у зв`язку з тим, що особою, яка підписала касаційну скаргу не було підтверджено своїх повноважень на вчинення процесуальних дій від імені позивача, касаційну скаргу було повернуто особі, яка її подала.

Колегія суддів зазначає, що поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації права щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Однак вказані причини пропуску строку касаційного оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки недотримання вимог КАС України при поданні касаційної скарги, що мало наслідком її повернення не свідчить про наявність об`єктивно непереборних обставин, які б перешкоджали своєчасному оскарженню судового рішення у цій справ.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржником причин пропуску такого строку поважними.

Згідно з частиною третьою статті 332 КАС України касаційна скарга залишається без руху, якщо вона подана після закінчення строків, встановлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається, зокрема, підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі ж подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

В обґрунтування касаційної скарги скаржник, з посиланням на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №522/6069/14-а та постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №826/24498/15, від 13.03.2020 у справі №826/27282/15, від 24.01.2019 у справі №826/22472/15, від 18.06.2020 у справі №5023/8376/11, від 02.11.2022 у справі №420/4209/19.

Колегія суддів враховує, що процесуальний кодекс та інші законодавчі акти не містять визначення поняття «подібні правовідносини», а також будь-яких критеріїв визначення подібності правовідносин з метою врахування відповідного висновку, тому для розуміння відповідних термінів звертається до правових висновків, викладених у судовому рішенні Великої Палати Верховного Суду.

Зокрема, у постанові від 19.05.2020 (справа №910/719/19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де подібними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог і встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відтак, колегія суддів зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи, перевірка правильності встановлення яких не належить до компетенції Верховного Суду.

Так, у справі №826/24498/15, на постанову Верховного Суду від 14.11.2018 у якій ОСОБА_1 посилається на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, предметом оскарження були окремі положення нормативно-правового акта, який визначає умови, підстави та процедуру надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, права та обов`язки суб`єктів, що є учасниками зазначеної процедури.

У справі №826/27282/15, на постанову Верховного Суду від 13.03.2020 у якій скаржник посилається як на приклад іншого правозастосування, оскаржувався нормативно-правий акт, який установлює основні вимоги пожежної безпеки для територій, наземних будинків, підземних споруд та рухомого складу метрополітенів; у справі №826/22472/15, на постанову Верховного Суду від 24.01.2019 у якій також здійснено посилання скаржником у своїй касаційній скарзі, спірні правовідносини виникли з приводу адміністрування податків, зборів, платежів, а також контролю за дотриманням вимог податкового законодавства. При цьому вказаними постановами Верховного Суд не вирішувались ці спори по суті, а предметом касаційного перегляду були ухвали судів першої інстанції постановленні з процесуальних питань, після їх перегляду в судах апеляційної інстанції (ухвала про залишення позову без розгляду у справі №826/27282/15 та ухвали про залишення позову без розгляду та про повернення позовної заяви у справі №826/22472/15).

У справі №5023/8376/11, на постанову Верховного Суду від 18.06.2020 у якій позивач також посилається на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, предметом касаційного перегляду була ухвала суду першої інстанції (після її перегляду в суді апеляційної інстанції) про відмову в задоволенні заяви про зобов`язання відповідача звільнити самовільно зайняті земельні ділянки у процедурі банкрутства.

Постановою Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №420/4209/19, на яку позивач також посилається на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, вирішувався спір про зобов`язання відповідача привести за власний рахунок самочинний об`єкт будівництва до первісного стану.

У справі №522/6069/14-а, на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у якій позивач також посилається на підтвердження підстави, визначеної пунктом 1 частини четвертої статті 328 КАС України, предметом оскарження була відмова відповідача у видачі позивачці містобудівних умов та обмежень на розробку проекту будівництва індивідуального житлового будинку.

Натомість у справі, яка розглядається, спірні правовідносини виникли щодо визнання протиправним та нечинним нормативно-правого акта органу місцевого самоврядування, який визначає організаційні засади взаємодії виконавчих органів, комунальних підприємств, установ, закладів та організацій Одеської міської ради з питань обстеження території міста Одеси з метою виявлення незаконно розміщених об`єктів, споруд та елементів і вжиття заходів з їх демонтажу, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що оскаржувані позивачем судові рішення та зазначені вище постанови Верховного Суду прийняті у справах правовідносини у яких є подібними, що виключає можливість розгляду цієї касаційної скарги з підстави, визначеної скаржником у поданій ним касаційній скарзі.

Таким чином, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) зазначення або зазначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, може унеможливити в подальшому її розгляд.

Отже, касаційна скарга за формою та змістом не відповідає положенням статті 330 КАС України, оскільки в ній не зазначено належне обґрунтування підстав касаційного оскарження, зокрема, в частині правильного та (або) додаткового визначення підстав касаційного оскарження з зазначенням необхідного обґрунтування в залежності від підстав касаційного оскарження.

Отже, скаржнику необхідно усунути зазначені недоліки шляхом подання до Верховного Суду заяви із зазначенням інших підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з наданням відповідних доказів та уточненої касаційної скарги, в якій необхідно зазначити належні підстави оскарження судових рішень в цій справі (з урахуванням вимог частини четвертої статті 328 КАС України та мотивів цієї ухвали).

Керуючись статтями 169, 328-332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2023 у справі №420/25896/21 залишити без руху.

Надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги.

Роз`яснити, що невиконання в установлений судом строк вимог ухвали щодо поновлення строку на касаційне оскарження є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі, у разі неусунення недоліків в іншій частині - касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

А.І. Рибачук

Я.О. Берназюк

С.Г. Стеценко,

Судді Верховного Суду