Справа № 200/9309/21
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

07 червня 2023 року

Київ

справа № 200/9309/21

адміністративне провадження № К/990/20143/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Гімона М.М., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТІК АГРО» на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023 у справі № 200/9309/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТІК АГРО» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

05.06.2023 до суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «АТІК АГРО» (далі - скаржник, позивач), направлена до суду поштою 23.05.2023.

Під час перевірки зазначеної касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що у касаційній скарзі не викладені передбачені КАС України підстави для оскарження постанови апеляційного суду в касаційному порядку.

Системний аналіз частини четвертої статті 328 КАС України і пункту 4 частини другої статті 330 КАС України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

При цьому, обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі: 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; 2) постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; 3) висновок судів, який суперечить позиції Верховного Суду; 4) в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

Обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 2 і 3 частини четвертої статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; 2) постанову Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини четвертої статті 328 КАС України);

- 1) норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України).

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Також обов`язковою умовою при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1 і 2 частини четвертої статті 328 КАС України є подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга).

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому, обставини, які формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, та оцінку судами їх сукупності не можна вважати подібністю правовідносин.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України і зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду з питання застосування пунктів 86.7, 86.7 статті 86 ПК України, викладених у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №826/3576/15, від 09.04.2019 у справі №826/19830/16, від 17.02.2020 у справі №808/7101/15, від 28.09.2020 у справі №520/2305/19.

Однак, як вже зазначалося, при поданні касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права. Обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

У справах №826/3576/15, №826/19830/16, №808/7101/15, на які посилається скаржник в касаційній скарзі, були встановлені обставини прийняття податкових повідомлень-рішень в один день зі складенням Акта перевірки (або датою його вручення), що за висновками Верховного Суду є істотним порушенням норм податкового законодавства, зокрема, в частині не забезпечення права платника податків подати заперечення на відповідний акт.

У справі №520/2305/19 були встановлені обставини розгляду заперечень на акт перевірки вже після прийняття податкового повідомлення-рішення, що також за висновками Верховного Суду є істотним порушенням норм податкового законодавства.

Натомість, у справі, у якій подано касаційну скаргу, подібних до вищенаведених обставин судами не встановлено. Позивачеві було забезпечено право на подання заперечень на акт перевірки, а прийняття податкового повідомлення-рішення відбулося вже після розгляду таких заперечень. Також встановлено порушення п`ятиденного строку прийняття податкових повідомлень-рішень після розгляду зауважень.

Суд апеляційної інстанції із посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 дійшов висновку, що таке порушення не тягне за собою протиправність прийнятих податкових повідомлень-рішень.

Зазначене свідчить, що правовідносини у справах не є подібними.

Слід зазначити, що у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №820/1975/17, від 24.04.2019 у справі №820/212/16 викладено висновок про те, що порушення строку направлення податкового повідомлення-рішення, само по собі не впливає на його законність і не повинно розцінюватися як обставина, що виключає застосування до платника податків фінансової відповідальності.

Крім того, у касаційній скарзі містяться доводи про відсутність належного обґрунтування відповідачами розміру сум проданих товарів, які взяті за основу для розрахунку штрафних санкцій, застосованих до позивача. Однак, такі доводи приведені не у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 КАС України (з наведенням обов`язкових умов у їх взаємозв`язку).

Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).

Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «АТІК АГРО» підлягає поверненню як така, що не містить підстав касаційного оскарження постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023.

На підставі вищенаведеного та керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТІК АГРО» на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 24.04.2023 у справі № 200/9309/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТІК АГРО» до Головного управління ДПС у Запорізькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, Головного управління ДПС у Донецькій області, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - повернути скаржнику.

Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя М.М. Гімон