Справа № 240/12535/23
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

06 червня 2023 року м. Житомир справа № 240/12535/23

категорія 113000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави до Житомирської обласної військової адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся заступник керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави із позовом до Житомирської обласної військової адміністрації, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття рішення за Наказом тво командира Військової частини НОМЕР_1 від 16 січня 2023 №10 "Про примусове відчуження майна" та зобов`язати відповідача прийняти рішення у формі розпорядження або наказу за указаним наказом військової частини відповідно до ч.1 ст.4 Закону України "Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану".

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15.05.2023 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою суду від 15.05.2023 залучено Житомирську обласну раду, як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Ухвалою суду від від 15.05.2023 залучено військову частину НОМЕР_1 , як третю особу на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Через відділ документального забезпечення суду 30 травня 2023 року від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування клопотання вказано, що повноваження прокурора для подання позову до суду відсутні. Житомирська обласна військова адміністрація стверджує, що органом, який уповноважений захищати інтереси держави пов`язанні із набуттям державного права власності на майно є Міністерство оборони України. Доказів звернення прокуратури до Міністерства оборони України з вимогою захистити інтереси держави до позовної заяви не додано. Так само відсутні будь-які документальні підтвердження, що Міністерство оборони України зверталось з клопотанням про захист майнових прав держави до прокуратури.

06.06.2023 року від заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону до суду надійшли заперечення, в яких просить залишити без задоволення клопотання представника відповідача про залишення позову прокурора без розгляду. Стверджує, що представник відповідача помилково вважає, що уповноваженим органом у спірних правовідносинах є Міністерство оборони України та військова частина НОМЕР_1 , оскільки предметом позову є не майновий спір, а саме публічно-правовий спір, зокрема бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Від Житомирської обласної ради 06.06.2023 надійшли письмові пояснення, в яких просять позовну заяву заступника керівника Житомирської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави до Житомирської обласної військової адміністрації залишити без розгляду, у зв`язку з тим що суб`єктом, наділеним повноваженнями щодо представництва інтересів держави в суді є Міністерство оборони України.

Суд вважає за можливе розгляд і вирішення клопотання здійснити в письмовому провадженні, відповідно до частини 5 статті 262, частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 131-1 Конституції України прокуратура здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право (ч.3 ст.5 КАС України).

Відповідно до частини 3 статті 53 КАС України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною 4 статті 53 КАС України передбачено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 23 Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону № 1697-VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Окремими абзацами частини 4 статті 23 Закону №1697-VII установлено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Таким чином, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

Перший виключний випадок передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень існує, однак не здійснює захисту або здійснює його неналежно. В такому разі відповідний орган виступає позивачем за позовом прокурора.

У другому ж випадку, з огляду на відсутність відповідного органу, прокурор набуває права на безпосереднє представництво держави в суді, діючи як самостійний позивач.

Отже, прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави та нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів держави та нездійснення чи неналежне здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.

З матеріалів справи вбачається, що листами від 03.04.2023 №1041 та від 17.04.2023 №12243 військова частина НОМЕР_1 звернулась до Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону з метою захисту інтересів держави, в обґрунтування яких вказано що бездіяльність Житомирської обласної військової адміністрації щодо неприйняття рішення за Наказом тво командира Військової частини НОМЕР_1 від 16 січня 2023 №10 "Про примусове відчуження майна" перешкоджає здійсненню завдань оборони України та може призвести до значного зниження обороноздатності військових частин і підрозділів внаслідок унеможливлення належного виконання ними поставлених бойових завдань.

Таким чином, суд погоджується з доводами позивача, що у даному випадку порушені інтереси Держави у сфері обороноздатності , що становить значний суспільний інтерес.

Також у позовній заяві прокурор стверджує про відсутність органу, до повноважень якого належить здійснення нагляду або контролю за діями/бездіяльністю уповноважених органів на прийняття рішень/погоджень про примусове вилучення або відчуження майна в умовах правового режиму воєнного стану у спосіб, обраний прокурором, тобто шляхом звернення до суду.

Разом з цим, суд зазначає, що належним суб`єктом владних повноважень для захисту інтересів держави є не будь-який орган, що уповноважений державою здійснювати певні функції контролю у певній сфері, а лише той, який має відповідні повноваження для захисту таких інтересів.

Як визначено у ч. 7 ст. 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» спрямування, координацію та контроль за діяльністю обласних військових адміністрацій з питань забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів правового режиму воєнного стану здійснює Генеральний штаб Збройних Сил України, а з інших питань Кабінет Міністрів України у межах своїх повноважень.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» повноваження Кабінету Міністрів України у відносинах з місцевими державними адміністраціями полягають лише у спрямуванні та координації діяльності місцевих державних адміністрацій щодо виконання Конституції та законів України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, органів виконавчої влади вищого рівня, здійснення на відповідній території інших наданих місцевим державним адміністраціям повноважень.

Враховуючи вищезазначене, Кабінет міністрів України не уповноважений відповідно до ст. 4 Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану» погоджувати замість місцевих військових адміністрацій рішення щодо примусового відчуження чи вилучення майна.

Згідно Положення про Генеральний штаб Збройних Сил України, що затверджений Указом Президента України від 30 січня 2019 року № 23/2019. Генеральний штаб Збройних Сил України є головним органом військового управління з планування оборони держави, стратегічного планування застосування Збройних Сил України та визначених сил і засобів інших складових сил оборони, координації і контролю за виконанням завдань у сфері оборони органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та силами оборони у межах, визначених законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Аналіз функцій та завдань Генерального штабу засвідчує, що він не є тим органом, що уповноважений державою здійснювати функції оскарження бездіяльності відповідача, не має повноважень звертатися до суду з такими заявами тощо.

Аналогічна позиція висвітлена у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29.11.2022 у справі № 240/401/19, в якій суд прийшов до правого висновку, що Кабінет Міністрів України уповноважений на звернення до суду за умови, якщо це необхідно для реалізації покладених на них повноважень та у разі, якщо таке прямо визначене законом.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах відсутній уповноважений орган щодо звернення до суду з позовною заявою.

Враховуючи наведене, прокурор при поданні позовної заяви обґрунтував неналежне здійснення захисту інтересів держави, тому суд не вбачає обґрунтованих підстав для залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з чим відмовляє у задоволення клопотання.

Керуючись статтями 248, 250, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання представника Житомирської обласної військової адміністрації про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя В.А. Панкеєва