Справа № 420/1237/23
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 р.м. ОдесаСправа № 420/1237/23

Головуючий в 1 інстанції: Попов В.Ф. Дата і місце ухвалення: 07.04.2023р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого - Ступакової І.Г.

суддів - Бітова А.І.

- Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 24.10.2022р. №70 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період її роботи в російській федерації у товаристві з обмеженою відповідальністю «КАНТЕМ» з 25 серпня 2004 року по 31 липня 2017 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що в жовтні 2022 року вона звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком, до якої додала всі необхідні документи для підтвердження необхідного страхового стажу, в тому числі трудову книжку. Однак, рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 24.10.2022р. №70, прийнятим по принципу екстериторіальності розгляду заяв про призначення пенсії, ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії з посиланням на відсутність у неї необхідного страхового стажу. При цьому, територіальним органом ПФУ не зараховано до страхового стажу період роботи позивача у ТОВ «КАНТЕМ» з 25 серпня 2004 року по 31 липня 2017 року з посиланням на знаходження товариства роботодавця на території держави-агресора російської федерації, з якою припинено листування, що унеможливлює здійснення перевірки відповідності стажу роботи та сум заробітку. Рішення відповідача про відмову в призначення пенсії за віком ОСОБА_1 вважає протиправним та зазначає, що трудовий договір з ТОВ «КАНТЕМ» нею розірвано 31.07.2017р., тобто задовго до повномасштабного вторгнення 24.02.2022р. російської федерації на територію України, а тому вона не має нести негативні наслідки вторгнення держави-агресора у вигляді неможливості оформити пенсію за віком.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 07.03.2023р. залучено до участі у розгляді справи другого відповідача - ГУ ПФУ в Одеській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2023р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 24.10.2022р. №70 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2022р. про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в російській федерації у товаристві з обмеженою відповідальністю «КАНТЕМ» з 25 серпня 2004 року по 31 липня 2017 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1073,60 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення від 07.04.2023р. з ухваленням по справі нового судового рішення - про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що на територіальний орган ПФУ покладено обов`язок звернення до відповідного пенсійного органу російської федерації із запитом щодо сплати страхових внесків за ОСОБА_1 за період її роботи в ТОВ «КАНТЕМ». Чинним законодавством передбачено, що відповідні документи про сплату страхових внесків за період особи в інших країнах надаються саме особою, яка звертається із заявою про призначення пенсії.

Також, апелянт посилається на те, що при вирішенні спору судом першої інстанції не враховано, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації з 24.02.2022р. припиненні будь-які відносини між Україною та агресором, у тому числі у галузі поштових відправлень. А відтак, Головне управління з об`єктивних причин не має можливості надіслати лист із запитом щодо сплати страхових внесків за ОСОБА_1 до пенсійного органу російської федерації.

Посилається апелянт і на те, що судом необґрунтовано стягнуто з ГУ ПФУ в Одеській області на користь позивача судовий збір в сумі 1073,60 грн. Предметом спору було оскарження ОСОБА_1 рішення від 24.10.2022р. №70 про відмову у призначенні їй пенсії за віком, яке прийнято ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Будь-яких рішень ГУ ПФУ в Одеській області щодо ОСОБА_1 не приймало.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою від 18.10.2022р. про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, заяву ОСОБА_1 за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Рішенням від 24.10.2022р. №70 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

У вказаному рішенні зазначено, що загальний страховий стаж позивача складає 22 роки 05 місяців 26 днів, замість необхідного 29 років (ст.26 Закону №1058-IV).

При цьому, до страхового стажу не зараховано період роботи ОСОБА_1 з 25.08.2004р. по 31.07.2017р. в ТОВ «КАНТЕМ», не враховано довідку про заробітну плату №17 від 04.08.2017р. Зазначено, що відповідна довідка підлягає перевірці відповідності стажу роботи та сум заробітної плати первинним документам. У зв`язку з введенням Указом Президента України від 24.02.2022р. №64/2022 воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, листування з країною-агресором припинено.

Не погоджуючись з правомірністю рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 24.10.2022р. №70 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку.

Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що період роботи ОСОБА_1 з 25.08.2004р. по 31.07.2017р. в ТОВ «КАНТЕМ» підтверджено як записами в трудовій книжці позивача, так і довідкою про заробітну плату №17 від 04.08.2017р. При цьому, відсутність перевіреної пенсійним органом інформації про сплату страхових внесків за певні періоди роботи жодним чином не підтверджує несплату таких внесків; відсутність інформації від пенсійного органу російської федерації щодо підтвердження страхового стажу позивача, не є підставою для неврахування вказаних періодів трудової діяльності до страхового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком.

За висновками суду першої інстанції, перекладення на фізичну особу доведення обставин щодо сплати страхових внесків для врахування певних періодів трудової діяльності до страхового стажу, як передумови для призначення їй пенсії за віком, у зв`язку із не вчиненням пенсійним органом дій щодо перевірки таких обставин, незалежно від наявності певних обставин через які вони не вчинені, при наявності належних записів у трудовій книжці щодо періодів трудової діяльності особи, не може бути визнано судом правомірним втручанням в її право на пенсійне забезпечення, оскільки покладає на особу індивідуальний надмірний тягар, що є порушенням принципу пропорційності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно ст.1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною першою статті 24 №1058-IV страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно ч.2, ч.4 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 4 Закону №1058-IV передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається, серед іншого, з міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Із урахуванням того, що спірний період роботи здобутий ОСОБА_1 на території рф, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Угоди про співробітництво в галузі трудової міграції та соціального захисту трудящих-мігрантів від 15.04.1994р., ратифікованої Законом України від 11.07.1995р. №290/95-ВР, яка підписана, зокрема, Урядами рф та України.

Відповідно до ст. 1 Угоди ця Угода регулює основні напрями співробітництва Сторін у галузі трудової діяльності та соціального захисту осіб (далі працівники) і членів їхніх сімей, які постійно проживають на території однієї з держав Сторін і провадять свою трудову діяльність на підприємствах, в установах, організаціях усіх форм власності (далі роботодавці або наймачі) на території іншої держави Сторін відповідно до законодавства Сторони працевлаштування.

Статтею 4 вказаної Угоди передбачено, зокрема, що трудовий стаж, зокрема стаж на пільгових підставах і за спеціальністю, взаємно визнається Сторонами.

У разі остаточного виїзду трудівника-мігранта зі Сторони працевлаштування роботодавець (наймач) видає йому довідку або інший документ, який містить відомості про тривалість роботи та заробітну плату помісячно.

За змістом статті 9 Угоди питання пенсійного забезпечення працівників і членів їхніх сімей регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року або (і) двосторонніми угодами.

Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року, яка діяла на момент здобуття позивачем спірного періоду роботи, а також на дату виникнення спірних правовідносин, передбачено наступне.

Пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають (стаття 1).

Статтею 3 Угоди передбачено, що всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за цією Угодою, несе держава, що надає забезпечення. Взаємні розрахунки не проводяться, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами.

Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу (ст. 6).

Органи, що здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасницях Угоди, співпрацюють між собою у порядку, який визначається угодою між їхнім центральними органами (ст. 8).

Необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані у належному порядку на території держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР або до 1 грудня 1991 року, приймаються на території держав учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11).

Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають (стаття 13).

Отже, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при визначенні розміру пенсії.

Згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

З огляду на зміст наведених вище положень нормативно-правових актів, стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць здійснюється за законодавством держави, на території якого вони проживають.

Відповідно до статті 22 федерального закону №167-Ф3 від 15.12.2001р. «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації» страхувальники по відношенню до застрахованих осіб з числа іноземних громадян або осіб без громадянства, які тимчасово проживають на території російської федерації, а також іноземні громадяни та особи без громадянства які тимчасово перебувають на території російської федерації, сплачують страхові внески по тарифу, встановленому діючим Федеральним законом для громадян російської федерації на фінансування страхової частини трудових (страхових) пенсій, незалежно від року народження вказаних застрахованих осіб.

Пунктом 1 статті 11 федерального закону російської федерації №400-ФЗ від 28.12.2013р. передбачено, що в страховий стаж включаються періоди роботи або іншої діяльності, які виконуються на території російської федерації при умові, що за ці періоди нараховувались і сплачувались страхові внески в пенсійний фонд російської федерації.

Таким чином, як законодавством України, так і законодавством російської федерації передбачено зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу при умові сплати страхових внесків до Пенсійного фонду тієї країни, на території якої здійснювалася така діяльність.

При цьому, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку, у свою чергу, нараховувалися страхові внески.

Спір між сторонами виник щодо відмови пенсійного органу у зарахуванні до страхового стажу позивача для призначення пенсії періоду роботи в російській федерації, у зв`язку з відсутністю даних про сплату страхових внесків.

Як вже зазначалося колегією суддів, до заяви про призначення пенсії ОСОБА_1 надала трудову книжку, в якій містяться записи про період її роботи з 25.08.2004р. по 31.07.2017р. в ТОВ «КАНТЕМ», а також довідку про заробітну плату №17 від 04.08.2017р. У вказаній довідці зазначено, що зі всіх включених в довідку сум проведена сплата страхових внесків згідно тарифу страхового внеску.

Вказаний документ оформлений належним чином, сумнівів щодо його справжності апелянт не висловлює. До того ж, сумніви пенсійного органу щодо обґрунтованості та достовірності виданих документів самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні страхового стажу при вирішення питання про призначення позивачу пенсії.

Відсутність у територіального органу ПФУ можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на території російської федерації, не може бути підставою для відмови ОСОБА_1 у реалізації її права на пенсійне забезпечення з урахуванням її заробітної плати.

У даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з повномаштабним вторгненням 24.02.2022 російської федерації на територію України та військовою агресією першої по відношенню до громадян України - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави видачі довідок про заробітну плату установою, що розташована на території російської федерації та неможливості проведення перевірки відповідності змісту довідки про заробітну плату для призначення пенсії первинними документами, оскільки такі документи знаходяться на території держави-агресора, порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про незаконність рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 24.10.2022р. №70 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 та, у зв`язку з цим, про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2022р. про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003р. №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 в російській федерації у товаристві з обмеженою відповідальністю «КАНТЕМ» з 25 серпня 2004 року по 31 липня 2017 року.

Доводи апеляційної скарги ГУ ПФУ в Одеській області таких висновків суду першої інстанції не спростовують.

Поряд з цим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апелянта про здійснення судом першої інстанції розподілу судових витрат по справі із порушенням норм процесуального права.

Так, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідачами у справі виступали ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ПФУ в Одеській області. При цьому, порушення прав ОСОБА_1 відбулося саме ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого від 24.10.2022р. №70 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком та в зарахуванні до страхового стажу періоду її роботи з 25 серпня 2004 року по 31 липня 2017 року.

В мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення від 07.04.2023р. суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що судовий збір підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 , відповідно до ст.139 КАС України, з ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, оскільки саме цим територіальним управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні їй пенсії за віком.

Однак, в резолютивній частині рішення суд стягнув судовий збір з ГУ ПФУ в Одеській області.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1, ч.4 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не правильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на зазначене колегія суддів доходить висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2023р. в частині розподілу судових витрат.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Змінити резолютивну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року шляхом викладення її абзацу п`ятого в наступній редакції:

«Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1073,60 грн.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України. Повний текст судового рішення виготовлений 06 квітня 2023 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук