Справа № 120/9188/22
Суддя: Яремчук Костянтин Олександрович
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

06 червня 2023 р. Справа № 120/9188/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Яремчука Костянтина Олександровича, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом керівника Тульчинської окружної прокуратури, що подана в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної адміністрації, до виконавчого комітету Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою звернувся керівник Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної адміністрації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, керівник Тульчинської окружної прокуратури зазначив, що за результатами проведеного вивчення стану дотримання вимог чинного законодавства щодо охорони об`єктів культурної спадщини на території Брацлавської селищної ради Тульчинського району Вінницької області Тульчинською окружною прокуратурою встановлено порушення інтересів держави, які підлягають усуненню в судовому порядку.

Так, прокуратурою встановлено, що виконавчим комітетом Брацлавської селищної ради всупереч вимогам законодавства не вжито жодних заходів, спрямованих на розроблення історико-архітектурного опорного плану селища міського типу Брацлав.

Вказані обставини підтверджуються листом відповідача від 03 серпня 2022 року вих. № 538, зі змісту якого слідує, що Брацлавська селищна рада не розробляла історико-архітектурний опорний план населених пунктів на території Брацлавської селищної ради.

Разом із тим прокурор наголошує, що чинне законодавство встановлює обов`язкове розроблення історико-архітектурного опорного плану у складі генерального плану населеного пункту щодо історичних населених місць України.

Відтак всупереч вимогам чинного законодавства відповідач допускає протиправну бездіяльність щодо невжиття заходів, спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану у складі генерального селища міського типу Брацлав.

Водночас така бездіяльність відповідача унеможливлює реалізацію конституційного обов`язку держави щодо збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, а також забезпечення сталого містобудування, розвитку та планування території населеного пункту. Тому інтерес держави у цьому випадку полягає в захисті об`єктів культурної спадщини.

Відтак керівник Тульчинської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної адміністрації, у якому просить визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Брацлавської селищної ради щодо невжиття заходів, спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану у складі генерального плану селища міського типу Брацлав, а також зобов`язати відповідача вчинити дії відповідно до вимог законодавства, що спрямовані на розроблення та затвердження відповідного опорного плану.

Ухвалою від 14 листопада 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено розгляд її здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали про відкриття провадження у справі від 14 листопада 2022 року вручена відповідачу 25 листопада 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до пункту 3 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України днем вручення судового рішення є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відтак з огляду на приписи пункту 3 частини 6 статті 251 Кодексу адміністративного судочинства України копія ухвали про відкриття провадження в адміністративній справі вручена відповідачеві.

При цьому відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду в строк, визначений ухвалою від 14 листопада 2022 року, не надійшов.

Згідно з частиною 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2001 року № 878 затверджено Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу).

До вказаного Списку включено селище міського типу Брацлав Вінницької області (дата заснування або першої писемної згадки Х-ХІ століття).

28 липня 2022 року керівник Тульчинської окружної прокуратури звернувся з листом вих. № 02.55-1600 вих-22 до Тульчинського міського голови, Брацлавського селищного голови та Томашпільського селищного голови, у якому просив надати інформацію про те, чи розроблено і затверджено історико-архітектурний опорний план відповідного населеного пункту, вказавши його розробника та реквізити рішення про затвердження, долучивши копії документів, які підтверджують затвердження такої документації.

Листом від 03 серпня 2022 року вих. № 538 виконком Брацлавської селищної ради повідомив, що Брацлавська селищна рада не розробляла історико-архітектурний опорний план населених пунктів Брацлавської селищної територіальної громади.

Крім того, керівник Тульчинської окружної прокуратури звернувся до начальника Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації з листом від 28 липня 2022 року вих. № 02.55-1599 вих 22, в якому просив надати інформацію про те, чи розроблено історико-архітектурний опорний план у складі генерального плану зокрема селища міського типу Брацлав та чи затверджено історико-архітектурний опорний план відповідного населеного пункту, вказавши його розробника та реквізити рішення про затвердження, долучивши копії документів, які підтверджують затвердження такої документації.

Листом від 17 серпня 2022 року вих. № 07-03-828 Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації повідомило, що станом на 2022 рік історико-архітектурний план селища міського типу Брацлав не розроблявся. Крім того, у листі йшлося про те, що відповідно до пункту 2.1 розділу ІІ Порядку розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту (наказ Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02 червня 2011 року) історико-архітектурний опорний план розробляється на замовлення виконавчих органів місцевого самоврядування суб`єктами господарювання. До повноважень органу охорони культурної спадщини не належить вжиття заходів для розроблення та затвердження історико-архітектурних опорних планів, зокрема ініціювання фінансування таких заходів та виділення для цього коштів. Управління містобудування та архітектури обласної військової адміністрації не затверджує зазначену вище науково-проектну документацію та не може надати копії рішень про її затвердження, оскільки не є розпорядником даних документів.

06 вересня 2022 року керівник Тульчинської окружної прокуратури повторно звернувся до начальника Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації з листом вих. № 02.55-2016 вих-22, в якому просив надати інформацію, чи вживалися Управлінням заходи, спрямовані на захист інтересів держави шляхом звернення до суду із відповідним позовом про зобов`язання Брацлавську селищну раду (її виконавчого комітету) розробити та затвердити відповідний історико-архітектурний опорний план.

Листом від 23 вересня 2022 року вих. № 05-11-972 Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації повідомило, що станом на 20 вересня 2022 року історико-архітектурний план селища міського типу Брацлав Тульчинського району не розроблявся. Управлінням направлено до Брацлавської селищної ради лист від 16 вересня 2022 року вих. № 07-03-947 із пропозицією активізувати роботу щодо розроблення зазначеної документації. Також Управління зазначило, що воно не наділене повноваженнями на звернення до суду із позовними вимогами щодо усунення порушень у сфері охорони культурної спадщини, а також вжиття заходів, спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного плану селища міського типу Брацлав Тульчинського району Вінницької області.

06 вересня 2022 року керівник Тульчинської окружної прокуратури також скерував лист вих. № 02.55-2017 вих-22 на адресу Міністерства культури та інформаційної політики України, в якому просив надати інформацію про вжиті Міністерством заходи з метою визнання бездіяльності виконавчого комітету Брацлавської селищної ради, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на розроблення історико-архітектурного опорного плану селища міського типу Брацлав.

У відповідь на такий лист Міністерство культури та інформаційної політики повідомило Тульчинську окружну прокуратуру про те, що Міністерство зверталося до голови Брацлавської селищної ради з листом від 18 вересня 2020 року вих. № 11329/6.11.1, в якому наголошувало на необхідності виконання вимог чинного пам`яткоохоронного законодавства та обов`язковості розроблення історико-архітектурного опорного плану.

Проте відповідь від Брацлавської селищної ради на адресу Міністерства не надходила.

Прокурор вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо невчинення дій з розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану у складі генерального плану селища міського типу Брацлав, а відтак з метою захисту інтересів держави звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись з приводу позовних вимог, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні і спрямований на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини визначає Закон України "Про основи містобудування" № 2780-ХІІ (далі Закон № 2780-ХІІ).

Згідно з положеннями статей 1, 2 Закону № 2780-XII містобудування (містобудівна діяльність) це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Головними напрямами містобудівної діяльності є: планування, забудова та інше використання територій; розробка і реалізація містобудівної документації та інвестиційних програм розвитку населених пунктів і територій; визначення територій, вибір, вилучення (викуп) і надання земель для містобудівних потреб; здійснення архітектурної діяльності; розміщення будівництва житлово-цивільних, виробничих та інших об`єктів, формування містобудівних ансамблів і ландшафтних комплексів, зон відпочинку та оздоровлення населення; створення соціальної, інженерної і транспортної інфраструктур територій та населених пунктів; створення та ведення містобудівних кадастрів населених пунктів; захист життєвого та природного середовища від шкідливого впливу техногенних і соціально-побутових факторів, небезпечних природних явищ; збереження пам`яток культурної спадщини; розвиток національних і культурних традицій в архітектурі і містобудуванні; забезпечення високих архітектурно-планувальних, функціональних і конструктивних якостей об`єктів містобудування, формування і реконструкція містобудівних ансамблів, кварталів, районів і ландшафтних комплексів, зон відпочинку та природних лікувальних ресурсів; розробка правових актів, національних стандартів, норм і правил, пов`язаних з містобудуванням; контроль за дотриманням містобудівного законодавства; підготовка кадрів для містобудування, підвищення їх кваліфікації; ліцензування видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, за переліком видів робіт та в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

В силу вимог статті 5 Закону № 2780-ХІІ однією із основних вимог до містобудівної діяльності є охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів.

Законом України від 08 червня 2000 року "Про охорону культурної спадщини" № 1805-ІІІ (далі - Закон № 1805-ІІІ) визначено наступні терміни:

- охорона культурної спадщини система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини;

- історичний ареал населеного місця частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку;

- історичне населене місце населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону № 1805-ІІІ державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону № 1805-ІІІ до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить:

1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території;

2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України;

3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць;

4) забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони;

5) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження;

6) організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини;

7) надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках місцевого значення, історико-культурних заповідних територіях та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини;

8) організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт;

9) видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них;

10) надання висновків щодо відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їх власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління;

11) укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону;

12) забезпечення в установленому законодавством порядку виготовлення, встановлення та утримання охоронних дошок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках або в межах їх територій;

13) підготовка пропозицій та проектів розпоряджень щодо проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування об`єктів культурної спадщини, відповідного використання пам`яток та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади;

14) популяризація справи охорони культурної спадщини на відповідній території, організація науково-методичної, експозиційно-виставкової та видавничої діяльності у цій сфері;

15) виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини;

16) підготовка пропозицій до програм соціально-економічного розвитку відповідної території і проектів місцевого бюджету та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади;

17) погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до вимог Земельного кодексу України;

18) інформування органів охорони культурної спадщини вищого рівня про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам`яток, що знаходяться на їх території;

19) участь в організації підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників у сфері охорони культурної спадщини;

20) організація досліджень об`єктів культурної спадщини, які потребують рятівних робіт;

21) застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону;

22) здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Відповідно до частин 3, 4 статті 32 Закону № 1805-ІІІ з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України.

Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини.

На охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 2001 року № 878 до Списку історичних населених місць України по Вінницькій включено селище міського типу Брацлав Вінницької області (дата заснування або першої писемної згадки Х-ХІ століття).

За приписами частин третьої-четвертої статті 17 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI) генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Розробником генерального плану населеного пункту може бути суб`єкт господарювання, який має право здійснювати розроблення містобудівної документації відповідно до Закону України "Про архітектурну діяльність" та документації із землеустрою відповідно до Закону України "Про землеустрій".

Генеральні плани населених пунктів можуть поєднуватися з детальними планами всієї території населених пунктів або її частин.

Для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, у межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони.

Відповідно до підпункту 6 пункту "а" частини 1 статті 31 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон № 280/97-ВР) до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження, у тому числі, підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Серед делегованих повноважень виконавчого органу сільських, селищних, міських рад є повноваження щодо організації охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників (підпункт 5 пункту "б" частини 1 статті 31 Закон № 280/97-ВР).

В силу вимог підпункту 7 пункту "а" частини 1 статті 32 Закону № 280/97-ВР серед власних (самоврядних) повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради також передбачені повноваження щодо створення умов для розвитку культури, сприяння відродженню осередків традиційної народної творчості, національно-культурних традицій населення, художніх промислів і ремесел.

Підпунктом 10 пункту "б" частини першої статті 32 Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень виконавчого органу сільської, селищної, міської ради у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, фізкультури і спорту, віднесено забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2002 року № 318 затверджено Порядок визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць (далі Порядок № 318).

Згідно з пунктами 1, 4-7 Порядку № 318 історичні ареали визначаються тільки в населених місцях, що занесені до Списку історичних населених місць України, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Відповідальними за визначення меж і режимів використання історичних ареалів є Мінкультури та уповноважені ним органи охорони культурної спадщини.

Межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць.

Історичний ареал це найбільш освоєна в минулому і добре збережена частина території населеного місця, що відрізняється традиційним характером середовища і значною кількістю об`єктів культурної спадщини від інших, менш освоєних або погано збережених частин населеного місця.

Межі історичних ареалів слід проводити вздовж розпланувальних і природних рубежів, що відокремлюють історичний ареал від решти міських територій, і визначати історико-архітектурним опорним планом населеного місця. Історико-архітектурні опорні плани розробляються на основі комплексних досліджень усієї території історичного населеного місця та його найближчого оточення.

Збереження традиційного характеру середовища історичних ареалів, охорона і раціональне використання розташованих в їх межах нерухомих об`єктів культурної спадщини, збереження її містоформуючої ролі є пріоритетним напрямом містобудівної діяльності в межах історичних ареалів.

З аналізу наведених норм слідує, що рішення про розроблення генерального плану населеного пункту приймає селищна рада, а зміни до такого плану може вносити лише орган місцевого самоврядування, який затверджував план. Такі зміни вносяться не частіше одного разу на п`ять років. Для населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, в межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини.

Суд зауважує, що бездіяльність відповідача щодо вжиття заходів, спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану, становить загрозу для самовільної, хаотичної або неконтрольованої забудови історичних центрів на території громади, руйнування пам`яток історії та культури, знищення історичної спадщини громади.

Як слідує з матеріалів справи, історико-архітектурний опорний план селища міського типу Брацлав не виготовлявся, що підтверджується листами виконкому Брацлавської селищної ради від 03 серпня 2022 року вих. № 538 та Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної військової адміністрації від 17 серпня 2022 року вих. № 07-03-828 та від 23 вересня 2022 року вих. № 05-11-972.

Отже, вказані вище обставини свідчать про те, що відповідач протиправно не вирішив питання щодо розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану у складі генерального плану селища міського типу Брацлав.

При цьому суд погоджується з доводами прокурора, що незатвердження такого плану унеможливлює реалізацію конституційного обов`язку держави щодо збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, а також забезпечення сталого містобудування, розвитку та планування території населеного пункту

Частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відтак з огляду на те, що обставини, наведені прокурором у позові, знайшли підтвердження в ході судового розгляду, тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити.

З урахуванням положень частини 2 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з огляду на відсутність витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, відсутні підстави для відшкодування таких витрат.

Керуючись статтями 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву керівника Тульчинської окружної прокуратури задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Брацлавської селищної ради щодо невжиття заходів, спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану у складі генерального плану селища міського типу Брацлав.

Зобов`язати виконавчий комітет Брацлавської селищної ради вчинити дії, спрямовані на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану у складі генерального плану селища міського типу Брацлав.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Керівник Тульчинської окружної прокуратури (місцезнаходження: 23600, Вінницька обл., Тульчинський р-н, м. Тульчин, вул. Гагаріна, буд. 14)

Позивачі:

Міністерство культури та інформаційної політики України (місцезнаходження: 01030, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 19; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43220275)

Управління містобудування та архітектури Вінницької обласної державної адміністрації (місцезнаходження: 21015, м. Вінниця, вул. Соборна, буд. 15а; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 43723537)

Відповідач: виконавчий комітет Брацлавської селищної ради (місцезнаходження: 22870, Вінницька обл., Тульчинський р-н, смт. Брацлав, вул. Незалежності, буд. 28; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 04325928)

Повний текст рішення суду складено 06.06.2023

Суддя Яремчук Костянтин Олександрович