Справа № 380/19087/22
Суддя: Карп'як Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Львів

справа №380/19087/22

провадження № П/380/19242/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Карп`як О.О, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, стягнення шкоди, -

встановив:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Авентус Лізинг (вул. Митрофана Довнар Запольського, будинок 5, офіс 220, м. Київ, 04116; , далі - позивач) до Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради (пл. Ринок, буд. 1, м. Львів, 79008; , далі відповідач 1), Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (вул. Саксаганського, буд. 110, м. Київ, 01032; , далі відповідач 2), у якій позивач просить:

- визнати дії Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради та Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із пред`явлення виконавчого документа за порушення ПДР до юридичної особи, відкриття за ним виконавчого провадження з повним комплексом дій по внесенню юридичної особи до єдиного реєстру боржників, арешту його рахунків, вимагання та отримання оплати подвійного розміру раніше вже сплаченого штрафу протиправними;

- зобов`язати відповідачів 1,2 утриматись в майбутньому від притягнення позивача як юридичної особи до адміністративної відповідальності за КУпАП при порушенні ПДР на автомобілях, що належать йому на праві власності;

- стягнути солідарно з відповідачів спричинену позивачу майнову шкоду у розмірі фактично здійснених платежів за виконавчим провадження №69684811 від 19.08.2022 у розмірі 1946 грн.;

- стягнути солідарно з відповідачів спричинену позивачу моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн.

- вирішити питання про розподіл понесених позивачем судових витрат по даній справі (у розмірі сплаченого судового збору та витрат на правову допомогу адвоката).

Ухвалою від 03.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, роз`яснено відповідачам їх право на подання відзиву на позовну заяву та доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідачів, а також документів, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою від 16.03.2023 у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Львівської міської ради відмовлено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судові засідання сторони не з`явились. Відповідачі причин неявки представників в судове засідання не повідомили. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Ухвалою від 02.05.2023 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Позиція позивача:

Позивач вказує, що є юридичною особою, основним видом діяльності якої є надання послуг фінансового лізингу. 03.04.2022 лізингоодержувач, якому було передано позивачем у користування автомобіль Субару Легасі р.н. НОМЕР_1 о 21 год.17 хв. вчинила порушення правил паркування на вул. Донецькій,7 у м. Львові, у зв`язку з чим відповідачем 1 було складено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №538554899 до повідомлення серії ЛВ №00025211 від 03.04.2022 21 год 17 хв. та притягнуто керівника ТОВ «Авентус Лізинг» ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП до штрафу у розмірі 680 грн. 03.08.2022 штраф за даною постановою по факту отримання постанови поштою ОСОБА_1 , яку притягнуто до адміністративної відповідальності було сплачено у повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення №11740 в сумі 680 грн. Натомість, 19.08.2022 відповідачем 2 за заявою відповідача 1 було відкрито виконавче провадження ВП №69684811 та вказано боржником у виконавчому провадженні ТОВ «Авентус Лізинг», виконавчим документом зазначено постанову №538554899 від 13.05.2022. Вважає, що незважаючи на те, що постанова серії РАП №538554899 від 13.05.2022 за правопорушення, зафіксоване 03.04.2022 винесена стосовно адміністративного правопорушення, вчиненого фізичною особою ОСОБА_2 , та виконавче провадження мало б бути відкрито за КУпАП виключно щодо цієї фізичної особи, однак боржником вказано ТОВ «Авентус Лізинг». Факт відкриття виконавчого провадження призвів до занесення позивача до реєстру боржників та зупинив, до моменту закриття виконавчого провадження 23.08.2022 зупинення реєстраційних дій з майном товариства. Тому вважає, що факт зупинення на 4 дні діяльності товариства є доведеним і таким, що не потребує окремого доказування. Окрім того вважає, що відкриття такого виконавчого провадження є незаконним з огляду на наступне: подання відповідачем 1 виконавчого документа відбулось поза строком пред`явлення його до примусового виконання; подання відповідачем 1 виконавчого документу за порушення правил паркування на юридичну особу взагалі не передбачено КУпАП. Вважає, що розмір моральної шкоди, заявленої до солідарного відшкодування з відповідачів визначається позивачем у розмірі 1000000 грн. Призначення експертиз для визначення розміру моральної шкоди не є обов`язковим, оскільки таке визначення, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, належить до компетенції суду.

30.01.2023 надійшла відповідь на відзив. Позивач вказує, що доводи відповідача 1 про те, що строк набрання законної сили постановою про адміністративне правопорушення визначено ним самостійно датою 08.06.2022 є введенням суду в оману, адже такий документ отримано, згідно підпису та дати отримувача на доказів, самостійно наданим відповідачем 1 це 06.08.2022, тобто не в червні, а в серпні 2022 року. Стосовно доводів відповдіача1 про направлення ним на адресу ОСОБА_1 рекомендованим повідомленням про вручення листа, вказує, що на день отримання відзиву в ньому немає жодної інформації, яка підтверджує чи спростовує дані докази. Тому вважає, що ОСОБА_1 сплатив за постановою за 3 дні до моменту отримання засобами поштового зв`язку. Звертає увагу також на те, що відповідно до ст.303 КУпАП передбачено, що не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо ї не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення. Тому вважає доводи відповідача 1, що наведені у відзиві є необґрунтованими та безпідставними.

Заперечення відповідачів:

27.01.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради, проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Вказує, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності як власника, за яким зареєстровано транспортний засіб, який було зафіксовано в момент вчинення правопорушення у м. Львів на пл.Д.Галицького, на якому було здійснено зупинку на пішохідному переході з дорожньою розміткою. Внаслідок такої події, було складено повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності ЛВ00025211. Вказує, що відповідно до ст14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб. Відповідно до ч.2 ст.279-1 КУпАП інспектором з паркування було надіслано запит до Головного сервісного центру МВС України з метою встановлення відомостей про відповідальну особу, визначену ст.14-2 КУпАП, за якою зареєстровано транспортний засіб та отримано відповідь. 13.05.2022 інспектором з паркування було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення РАП 538554899 від 13.05.2022 щодо позивача ТОВ «Авентус Лізинг» в особі його керівника Миника О.Б. Вказана постанова надіслана позивачу рекомендованим повідомленням про вручення та отримано ним 08.06.2022. Зазначає, що КУпАП встановлено не презумпцію винуватості власника транспортного засобу, а презумпцію володіння транспортним засобом в момент вчинення правопорушення саме його законним володільцем (власником). Відповідно до ч.2 ст.291 КУпАП, постанова набрала законної сили 08.06.2022. Вважає, що твердження позивача про отримання ним постанови 03.08.2022 не відповідає дійсності. Щодо строку пред`явлення виконавчого документу до виконання вказує, що строк пред`явлення постанови про накладення адміністративного стягнення почав спливати 09.06.2022 та тривав до 09.09.2022. Заява про пред`явлення виконавчого документу до виконання була скерована 03.08.2022, з дотримання строків. Інформує, що у відповідності до заяви, що була направлена на адресу відповідача 2, особою, притягнутою до адміністративної відповідальності та відповідно щодо якої відкривається виконавче провадження є ОСОБА_1 , керівник юридичної особи власника транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 ТОВ «Авентус Лізинг». Окрім того, у постанові з додатком 2 на звороті містяться всі необхідні реквізити, зокрема дата набрання законної сили та строк пред`явлення виконавчого документу до виконання. Щодо проведення ОСОБА_1 оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. 03.08.2022 вказує, що позивач мав право провести оплату штрафу впродовж 30 днів з дня набрання постановою законної сили, тобто до 08.07.2022. Вважає, що позивачем не доведено вмотивованості та підставності заявлення вимоги по стягнення моральної шкоди, не доведено, як самого факту спричинення моральної шкоди та не обґрунтовано її належними доказами, не доведено вмотивованості заявлення розміру такої. Вважає необґрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу. Просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Відповідач 2 відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» () зареєстроване юридичною особою, основний вид діяльності фінансовий лізинг, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

13.05.2022 інспектором з паркування сектору контролю майданчиків для платного паркування відділу інспекторів з паркування управління безпеки департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради Дулиба І.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії РАП №538554899 до повідомлення серії ЛВ №00025211 від 03.04.2022 21 год. 17 хв. відносно ОСОБА_1 , керівника ТОВ «Авентус Лізинг» (04116, м. Київ, вул. Митрофана Довнар Запольського, буд. 5 офіс 220, ) за порушення вимог пп. г п. 15.9 розділу 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10.10.2001 №1306 зупинка на пішохідних переходах, за правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. У постанові вказано, що транспортний засіб, який зафіксовано на момент вчинення правопорушення SUBARU LEGACY д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Авентус Лізинг» 03.04.2022 21год 17 хв водієм транспортного засобу здійснено зупинку за адресою м. Львів, пл. Данила Галицького, чим скоєно правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП. Тому, на підставі статей 279-1 279-4 КУпАП визнано винним ОСОБА_1 керівника ТОВ «Авентус Лізинг» у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №990, який долучений відповідачем 1 до відзиву, вказано про отримання листа з вказаною постановою 06.08.2022 представником позивача.

На сайті Укрпошта (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) відсутня інформація про відправлення за номером 990.

Відповідно до платіжного доручення №11740 від 03.08.2022, позивачем проведено оплату в розмірі 680 грн., призначення платежу: «оплата адмін. штрафу код.21081100 згідно постанови серія РАП№538554899 від 13.05.2022р. до повідом. серія ЛВ №00025211,ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ»,42441539 Без ПДВ».

Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради 03.08.2022 звернувся з заявою №3701-3390 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про прийняття до примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП538554899 про притягнення ОСОБА_1 ТОВ «Авентус Лізинг» до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн.

19.08.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69684811 на підставі постанови №538554899 від 13.05.2022, виданої Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури про стягнення штрафу у розмірі 1360 грн., боржником вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг». В постанові вказано, що виконавчий документ вступив в силу 08.06.2022.

19.08.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. винесено постанову у ВП №69684811 про стягнення з боржника ТзОВ «Авентус Лізинг» виконавчого збору у розмірі 136 грн.

19.08.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. винесено постанову у ВП №69684811 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, визначено для боржника ТОВ «Авентус Лізинг» розміру мінімальних витрат виконавчого провадження 450 грн.

Відповідно до платіжного доручення №11961 від 22.08.2022, позивачем сплачено 1946 грн. на рахунок Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ, призначення платежу: «погашення боргу за ВП69684811, боржник ТОВ ?АВЕНТУС ЛІЗИНГ?, ЄДРПОУ боржника 42441539.Без ПДВ.»

23.08.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. винесено постанову у ВП №69684811 про закінчення виконавчого провадження, вказано, що борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачені у повному обсязі, виконавчий документ виконано.

Вважаючи протиправними дії Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради та Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із пред`явлення виконавчого документа за порушення ПДР до юридичної особи, відкриття за ним виконавчого провадження з повним комплексом дій по внесенню юридичної особи до єдиного реєстру боржників, арешту його рахунків, вимагання та отримання оплати подвійного розміру раніше вже сплаченого штрафу протиправними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.1 ст.14-1 КУпАП, до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі №1-34/2010 від 22.12.2010 №23-рп/2010 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 14-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху), - визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 14-1, частину шосту статті 258 Кодексу України про адміністративні правопорушення (80731-10, 80732-10). Положення Кодексу України про адміністративні правопорушення (80731-10, 80732-10), визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України

цього Рішення. Окрім того, у Рішенні Конституційного Суду України вказано наступне: «Словосполучення "власник (співвласник) транспортного засобу", використане у статті 14-1 Кодексу ( 80731-10 ), означає, що таким власником (співвласником) може бути як фізична, так і юридична особа (статті 2, 318 Цивільного кодексу України) (435-15). Конституційний Суд України виходячи з конституційного принципу індивідуалізації юридичної відповідальності (частина друга статті 61 Конституції України) ( 254к/96-ВР ), правової доктрини, положень Кодексу (80731-10) (статті 9, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 27, 30, 31, 32 Загальної частини та Особлива частина) та своєї правової позиції, за якою "суб`єктом адміністративної відповідальності є лише фізична особа" (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 30 травня 2001 року N 7-рп/2001

( v007p710-01) у справі про відповідальність юридичних осіб), вважає, що суб`єктом, який підлягає адміністративній відповідальності в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є фізична особа.

Відповідно до ч.2 ст.14-1 КУпАП, за наявності обставин, які свідчать про вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, іншою особою, власник (співвласник) транспортного засобу може протягом десяти днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу повідомити про відповідні обставини (транспортний засіб знаходився у володінні чи користуванні іншої особи, вибув з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб тощо) орган (посадову особу), що виніс постанову про накладення адміністративного стягнення. На період з`ясування та перевірки цих обставин виконання постанови про накладення адміністративного стягнення зупиняється до моменту встановлення особи, яка вчинила це правопорушення.

Відповідно до ст.14-2 КУпАП, адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів - приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), у випадках, передбачених статтею 279-3 цього Кодексу.

Відповідно до ст.279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу. За запитом посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції, інспекторів з паркування у письмовій або електронній формі (у тому числі за умови ідентифікації цих посадових осіб за допомогою кваліфікованого електронного підпису) відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних". Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою та сьомою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення). Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі. Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню. Постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення. Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.

Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу. Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Згідно ст.299 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України. Постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, крім постанов про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, постанов у справах про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), підлягає примусовому виконанню після закінчення строку, установленого частиною першою статті 307 цього Кодексу. Постанова про накладення адміністративного стягнення звертається до виконання органом (посадовою особою), який виніс постанову.

Відповідно до ст.300 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно ст.300-1 КУпАП, у разі сплати відповідальною особою, зазначеною у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або громадянином (резидентом) України, який ввіз на територію України транспортний засіб, зареєстрований за межами України, 50 відсотків розміру штрафу за постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), до вручення такої постанови або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили така постанова вважається виконаною. Постанова про накладення адміністративного стягнення за порушення зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), також вважається виконаною у разі сплати штрафу за повідомленням про притягнення до адміністративної відповідальності, залишеним уповноваженою посадовою особою на місці вчинення правопорушення на лобовому склі транспортного засобу, у тому числі шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня вчинення відповідного правопорушення. У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій статті 14-2 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

Згідно ст.330-2 КУпАП, у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною. У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом.

Згідно ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.2 ст.74 КАС України, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Щодо набрання законної сили постанови про накладення адміністративного стягнення серії РАП №538554899 до повідомлення серії ЛВ №00025211 від 03.04.2022 21 год. 17 хв. відносно ОСОБА_1 , керівника ТОВ «Авентус Лізинг» законної сили.

Відповідно до ст.291 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, або під час її виконання у випадках, передбачених частиною першою статті 300-1 цього Кодексу. Постанова у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення, або про відмову в її отриманні, або повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.

Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №990, який долучений відповідачем 1 до відзиву, вказано про отримання листа з вказаною постановою 06.08.2022 представником позивача.

На сайті Укрпошта (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html) відсутня інформація про відправлення за номером 990.

Відтак, доводи позивача про набрання вказаною постановою законної сили 06.08.2022 є обґрунтованими.

В той же час, зазначення відповідачем 1 у постанові дату набрання нею чинності 08.06.2022 є необґрунтованим, як і строк пред`явлення постанови до примусового виконання 09.09.2022 року.

Щодо доводів позивача про те, що штраф за такою постановою було сплачено у повному обсязі задовго до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до платіжного доручення №11740 від 03.08.2022, позивачем проведено оплату в розмірі 680 грн., призначення платежу: «оплата адмін. штрафу код.21081100 згідно постанови серія РАП№538554899 від 13.05.2022р. до повідом. серія ЛВ №00025211,ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ»,42441539 Без ПДВ».

Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради 03.08.2022 звернувся з заявою №3701-3390 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про прийняття до примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП538554899 про притягнення ОСОБА_1 ТОВ «Авентус Лізинг» до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн.

19.08.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69684811 на підставі постанови №538554899 від 13.05.2022, виданої Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури про стягнення штрафу у розмірі 1360 грн., боржником вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг». В постанові вказано, що виконавчий документ вступив в силу 08.06.2022.

Відтак, на момент складення заяви про прийняття до примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП538554899 про притягнення ОСОБА_1 ТОВ «Авентус Лізинг» до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. штраф був сплачений позивачем.

Згідно ст.330-2 КУпАП, у разі сплати особами, зазначеними у статті 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною. У разі несплати штрафу особами, зазначеними у частині першій цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

Відтак, на момент відкриття виконавчого провадження №69684811, постанова №538554899 від 13.05.2022, видана Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури про стягнення штрафу була виконана у межах 10 денного строку з дня набрання постановою законної сили.

Відтак, звернення до примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП538554899 про притягнення ОСОБА_1 ТОВ «Авентус Лізинг» є протиправним.

З огляду на положення ч.1 ст.14-1, ст.14-2 КУпАП та Рішення Конституційного Суду України у справі №1-34/2010 від 22.12.2010 №23-рп/2010 судом враховуються доводи позивача про неправомірність відкриття виконавчого провадження №69684811 відносно боржника юридичної особи ТОВ «Авентус Лізинг».

Щодо доводів позивача про те, що відкриття виконавчого провадження відповідачем 2 перебуває поза межами строку, визначеного ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», суд такі відхиляє з огляду на наступне.

Згідно ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Також, за правилами статті 300 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення виконується уповноваженим на те органом у порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно із статтею 303 КУпАП не підлягає виконанню постанова про накладення адміністративного стягнення, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року за №133/2022, затвердженим Законом від 15 березня 2022 року №7168, продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово було продовжено і діє на час розгляду даної справи.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження, доповненого Законом України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Згідно з вимогами пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як встановлено судом, постанова по справі про адміністративне правопорушення серії РАП538554899 набрала законної сили 06.08.2022 року, строк пред`явлення постанови до виконання тривав до 06.11.2022 року включно.

Суд наголошує, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі про адміністративне правопорушення встановлені Законом України Про виконавче провадження.

Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69684811 з виконання вказаної постанови РАП538554899 прийнято виконавцем 19.08.2022 року, тобто після набрання чинності Законом № 2129-IX від 15 березня 2022 року.

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження, відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України Про виконавче провадження, як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Аналогічна правова позиція викладена ВС у постанові від 15.03.2023 у справі № 260/2595/22.

Щодо доводів позивача про зупинення на 4 дні діяльності ТОВ «Авентус Лізинг», суд такі відхиляє, оскільки до матеріалів справи не долучено доказів зупинення такої діяльності та постанов державного виконавця про накладення арешту на майно підприємства. Окрім того, доказів включення позивача до єдиного реєстру боржників до матеріалів справи не долучено.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги про визнання протиправними дій Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради із пред`явлення виконавчого документа постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП538554899 про притягнення ОСОБА_1 ТОВ «Авентус Лізинг» до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. до примусового виконання; визнання протиправними дій Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відкриття виконавчого провадження №69684811 щодо боржника ТОВ «Авентус Лізинг» - є обґрунтованими.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідачів утриматись в майбутньому від притягнення позивача як юридичної особи до адміністративної відповідальності за КУпАП при порушенні ПДР на автомобілях, що належать йому на праві власності, такі до задоволення не підлягає, з огляду на наступне.

Право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм слідує, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, вимога про зобов`язання відповідачів утриматись в майбутньому від притягнення позивача як юридичної особи до адміністративної відповідальності за КУпАП при порушенні ПДР на автомобілях на думку суду, є передчасною, адже спір в цій частині фактично не існує.

Щодо позовних вимог в частині стягнення солідарно з відповідачів спричинену позивачу майнову шкоду у розмірі фактично здійснених платежів за виконавчим провадження №69684811 від 19.08.2022 у розмірі 1946 грн., суд зазначає наступне.

Позивач вказує, що кошти в розмірі 1946 грн., які сплачені позивачем за платіжним дорученням №11961 від 22.08.2022 є прямим матеріальним збитком, який має бути відшкодований відповідача солідарно.

Відповідно до платіжного доручення №11740 від 03.08.2022, позивачем проведено оплату в розмірі 680 грн., призначення платежу: «оплата адмін. штрафу код.21081100 згідно постанови серія РАП№538554899 від 13.05.2022р. до повідом. серія ЛВ №00025211,ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ»,42441539 Без ПДВ».

Департамент міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради 03.08.2022 звернувся з заявою №3701-3390 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про прийняття до примусового виконання постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП538554899 про притягнення ОСОБА_1 ТОВ «Авентус Лізинг» до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн.

19.08.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69684811 на підставі постанови №538554899 від 13.05.2022, виданої Департаментом міської мобільності та вуличної інфраструктури про стягнення штрафу у розмірі 1360 грн., боржником вказано Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг». В постанові вказано, що виконавчий документ вступив в силу 08.06.2022.

19.08.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. винесено постанову у ВП №69684811 про стягнення з боржника ТзОВ «Авентус Лізинг» виконавчого збору у розмірі 136 грн.

19.08.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. винесено постанову у ВП №69684811 про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, визначено для боржника ТОВ «Авентус Лізинг» розміру мінімальних витрат виконавчого провадження 450 грн.

Відповідно до платіжного доручення №11961 від 22.08.2022, позивачем сплачено 1946 грн. на рахунок Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ, призначення платежу: «погашення боргу за ВП69684811, боржник ТОВ ?АВЕНТУС ЛІЗИНГ?, ЄДРПОУ боржника 42441539.Без ПДВ.»

23.08.2022 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщинським О.В. винесено постанову у ВП №69684811 про закінчення виконавчого провадження, вказано, що борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачені у повному обсязі, виконавчий документ виконано.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з положеннями частини п`ятої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Відповідно до частини першої статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина третя статті 22 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною першою статті 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи та посадові особи місцевого самоврядування несуть відповідальність за свою діяльність перед територіальною громадою, державою, юридичними і фізичними особами.

Частиною першою статті 77 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що шкода, заподіяна юридичним і фізичним особам в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності органів місцевого самоврядування, відшкодовується за рахунок коштів місцевого бюджету, а в результаті неправомірних рішень, дій або бездіяльності посадових осіб місцевого самоврядування - за рахунок їх власних коштів у порядку, встановленому законом.

Зі змісту вищенаведених норм права вбачається, що необхідною підставою для відшкодування шкоди (збитків) у публічно-правових відносинах є встановлений факт неправомірності рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноваження, наявність шкоди (збитків) для суб`єкта приватного права та доведеність у суді її конкретного розміру з урахуванням, зокрема принципів змагальності та офіційного дослідження всіх обставин справи, а також причино-наслідковий зв`язок між неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та заподіяною шкодою.

Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За таких обставин, необхідною підставою для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є неправомірні дії (бездіяльність) цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, в той час як відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому, довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 по справі №916/336/17.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Судом встановлено, що сплачена сума позивачем 1946 грн. (згідно платіжного доручення №11961 від 22.08.2022, на рахунок Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ), яку він вважає матеріальними збитками складається із суми штрафу 1360 грн, мінімальних витрат виконавчого провадження 450 грн., виконавчого збору 136 грн.

В той же час, постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.08.2022 ВП №69684811, постанова про стягнення виконавчого збору від 19.08.2022, постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 19.08.2022 позивачем не оскаржується, доказів їх скасування позивачем не подано, відтак є чинними.

Отже, з наведеного випливає, що позивачем було обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. Належним способом захисту у цьому випадку було б звернення позивача до суду про скасування вказаних постанов.

Відтак, сплачені позивачем в межах виконавчого провадження ВП №69684811 мінімальних витрат виконавчого провадження 450 грн., виконавчого збору 136 грн. не є збитками, оскільки постанови, за якими ці суми стягнені є чинними та не оскаржувались ним.

Щодо суми надмірно сплаченого штрафу в розмірі 1360 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до платіжного доручення №11740 від 03.08.2022, позивачем проведено оплату в розмірі 680 грн., призначення платежу: «оплата адмін. штрафу код.21081100 згідно постанови серія РАП№538554899 від 13.05.2022р. до повідом. серія ЛВ №00025211,ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ»,42441539 Без ПДВ».

Відповідно до платіжного доручення №11961 від 22.08.2022, позивачем сплачено 1946 грн. на рахунок Шевченківського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ, призначення платежу: «погашення боргу за ВП69684811, боржник ТОВ ?АВЕНТУС ЛІЗИНГ?, ЄДРПОУ боржника 42441539.Без ПДВ.» При цьому позивач зазначає, що вказані кошти сплачені для негайного закриття виконавчого провадження не з причин його згоди зі штрафом, а лише з метою виходу з боржників та зняття арештів з рахунків Товариства, виключно задля поновлення порушеного господарського процесу.

Набувачем сплаченого боржником у виконавчому провадженні штрафу є бюджет, помилково або надмірно сплачені суми штрафу підлягають стягненню саме з бюджету.

Відповідно до частини другої статті 45 Бюджетного кодексу України, повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Порядок повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів врегульовано наказом МФ України від 03.09.2013 №787 (із змінами і доповненнями.

Відповідно до п. 3 "Порядку повернення коштів помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України N 787 від 03.09.2013 року, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів. Повернення платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників, заяві платника (у разі повернення судового збору (крім помилково зарахованого)).

Таким чином, оскільки у цій справі відсутні всі три умови для притягнення відповідачів до цивільно-правової відповідальності, зокрема відшкодування матеріальної шкоди, тому вимоги позивача є необґрунтованими. Позивачем не наведено та переконливо не доведено завдання йому матеріальної шкоди, що є його процесуальним обов`язком.

З приводу вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000000 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ст.56 Конституції України визначено право кожної особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Окрім того, порядок відшкодування шкоди, завданої посадовою або службовою особою органу державної влади врегульовано спеціальною нормою, що міститься у ст.1174 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Суд бере до уваги правовий висновок Верховного Суду висловлений у постанові Великої Палати від 12 березня 2019 у справі № 920/715/17, згідно з яким ст.ст.1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Незгода позивача діями відповідачів щодо стягнення адміністративного штрафу не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди.

В той же час, позивач правом на оскарження постанови про застування штрафу та постанов державного виконавця не скористався.

Сам факт визнання протиправними дій Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради із пред`явлення виконавчого документа постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП538554899 про притягнення ОСОБА_1 ТОВ «Авентус Лізинг» до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. до примусового виконання; визнання протиправними дій Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відкриття виконавчого провадження №69684811 щодо боржника ТОВ «Авентус Лізинг» не тягне обов`язковий наслідок цивільно-правового характеру.

Згідно зі ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Разом з тим, слід надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В позовній заяві позивач обґрунтовуючи завдання йому моральної шкоди вказує, що доказами заподіяння такої є саме факти повного правового нігілізму в діях відповідачів, як суб`єктів владних повноважень, зокрема: щодо повторного притягнення неналежного суб`єкта відповідальності - юридичної особи, за правопорушення, яке воно не вчиняло та не могло вчинити, адже порушити правила паркування може лише фізична особа; в діях відповідача 1 в неможливості організувати облік сплачених штрафів та неможливість заповнити усі потрібні реквізити виконавчого документа, зокрема, період його пред`явлення до виконання, який би надавав відповідачу 2 відмовити у відкритті виконавчого провадження через прострочення строку його пред`явлення до виконання; в діях відповідача 1 щодо неспроможності відрізнити зміст та різницю між термінами «РНОКПП» та «ЄДРПОУ» та внесення відомостей про фізичну особу коду ЄДРПОУ юридичної особи; в діях відповідача 2 щодо неспроможності вірно визначити боржника у виконавчому провадженні.

В той же час, позивач не надав належних доказів заподіяння йому душевних страждань, шкоди престижу або ділової репутації, або інших негативних явищ, заподіяння йому моральної шкоди та жодним чином не обґрунтував грошову оцінку такої шкоди, то відповідно відсутні підстави для задоволення позовних вимог, бо згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 752/4100/17, від 26 грудня 2019 року у справі № 646/7744/17, збитки, заподіяні державним виконавцем громадянам чи юридичним особам під час здійснення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, передбаченому законом. Предметом доказування у такій справі є факти неправомірних дій (бездіяльності) державного виконавця при виконанні вимог виконавчого документа, виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) державного виконавця і заподіяння ним шкоди. Неправомірність дій (бездіяльності) державного виконавця має підтверджуватись належними доказами, зокрема, відповідним рішенням суду, яке може мати преюдиційне значення для справи про відшкодування збитків.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2005 року у справі № 32/421.

Відтак, позовні вимоги про стягнення солідарно з відповідачів спричинену позивачу моральну шкоду в розмірі 1000000 грн. є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

За приписами пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, разом із тим, якщо суб`єкт владних повноважень надасть докази правомірності свого рішення, то обов`язок спростувати такі докази покладається на позивача, що кореспондується із принципом змагальності сторін, закріпленому у ст. 3 КАС України.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

Щодо стягнення судових витрат.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2481 грн. згідно платіжної інструкції №13187 від 27.12.2022.

Відтак, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів слід стягнути по 620,25 грн. сплаченого судового збору.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, витрат пов`язаних із прибуттям до суду, оплатою поштової кореспонденції і втратою часу, то позивачем до матеріалів справи не долучено жодних доказів на підтвердження понесення ним таких витрат.

Керуючись ст.ст. 72,77, 90, 94, 139, 241 -246, 295 КАС України , суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Визнати протиправними дії Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради із пред`явлення виконавчого документа постанови по справі про адміністративне правопорушення серії РАП538554899 про притягнення ОСОБА_1 ТОВ «Авентус Лізинг» до адміністративної відповідальності і накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. до примусового виконання.

Визнати протиправними дії Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо відкриття виконавчого провадження №69684811 щодо боржника ТОВ «Авентус Лізинг».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту міської мобільності та вуличної інфраструктури Львівської міської ради на користь ТОВ «Авентус Лізинг» 620,25 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ТОВ «Авентус Лізинг» 620,25 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Карп`як Оксана Орестівна