Справа № 400/3201/19
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 р. справа № 400/3201/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., розглянув у загальному позовному провадженні, у порядку письмового провадження, адміністративну справу

за позовомМиколаївської окружної прокуратури, Бузький бульвар, 15, м. Миколаїв, 54050,

до відповідачаКоблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, вул. Одеська, 4, с. Коблеве, Березанський район, Миколаївська область, 57453,

провизнання протиправним та скасування рішення від 18.03.2019 р. № 52

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Миколаївської місцевої прокуратури № 1, який під час розгляду справи замінений правонаступником - Миколаївської окружною прокуратурою (далі позивач) звернувся з позовом до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (далі відповідач або Коблівська сільрада), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 18 березня 2019 р. № 52 "Про затвердження детального плану частини території с. Коблево для розміщення спорудження (будівництва) та обслуговування інших об`єктів стаціонарної рекреації та для розміщення, будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних, лінійних, протиерозійних та захисних протизсувних споруд".

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що спірне рішення прийнято відповідачем з перевищенням своїх повноважень, а також з суттєвими порушеннями вимог містобудівного, земельного та водного законодавства.

Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Про час та місце проведення судових засідань, відповідач повідомлявся у відповідності до вимог ст. 124-130 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

За час розгляду справи відзиву відповідач не подав, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, будь-яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило.

Стаття 44 ч. 2 КАС України визначає, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як передбачено ст. 159 ч. 4 КАС України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд не вбачає підстав вважати неподання відповідачем відзиву в даній справі, як визнання ним позову.

Відповідно до ст. 162 ч. 6 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд справи та не скористався своїм правом подати відзив або направити свого представника в судове засідання, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивача клопотав про розгляд справи в письмовому провадженні.

Згідно з ст. 205 ч. 9 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі наведеної норми, суд розглядає справу в письмовому провадженні.

Позовна заява залишалась без руху, а в наступному була повернута позивачу.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду, ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду про повернення позовної заяви була залишена без змін, а апеляційна скарга позивача без задоволення.

Постановою Верховного Суду ухвала Миколаївського окружного адміністративного суду та постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду були скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Вирішуючи справу, суд встановив наступні обставини, яким він надає таку правову оцінку.

18 березня 2019 р. на XXXVIII сесії 8 скликання Коблівської сільради було прийнято рішення № 52 "Про затвердження детального плану частини території с. Коблево для розміщення спорудження (будівництва) та обслуговування інших об`єктів стаціонарної рекреації та для розміщення, будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних, лінійних, протиерозійних та захисних протизсувних споруд" (далі Рішення № 52).

Відповідно до ст. 16 ч. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (тут і далі всі нормативні акти наведені в редакції на час прийняття Рішення № 52 - 18 березня 2019 р.), планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження генеральних планів населених пунктів, планів зонування територій і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території (ст. 1 ч. 1 п. 3 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Детальний план у межах населеного пункту уточнює положення генерального плану населеного пункту та визначає планувальну організацію і розвиток частини території.

Детальний план розробляється з метою визначення планувальної організації і функціонального призначення, просторової композиції і параметрів забудови та ландшафтної організації кварталу, мікрорайону, іншої частини території населеного пункту, призначених для комплексної забудови чи реконструкції, та підлягає стратегічній екологічній оцінці (ст. 19 ч. 1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Як визначено ст. 19 ч. 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", детальний план території у межах населеного пункту розглядається і затверджується виконавчим органом сільської, селищної, міської ради протягом 30 днів з дня його подання, а за відсутності затвердженого в установленому цим Законом порядку плану зонування території - відповідною сільською, селищною, міською радою.

Оскільки 14 липня 2015 р. Коблівською сільрадою було прийнято рішення № 17 "Про затвердження плану зонування території (зонінг) с. Коблево Березанського району Миколаївської області", за приписами вищенаведеної норми Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", компетенцією щодо затвердження детального плану території с. Коблево був наділений виконавчий комітет Коблівської сільради, а не відповідач.

Відповідно до ст. 1 ч. 1 п. 7 "Про стратегічну екологічну оцінку", стратегічна екологічна оцінка - процедура визначення, опису та оцінювання наслідків виконання документів державного планування для довкілля, у тому числі для здоров`я населення, виправданих альтернатив, розроблення заходів із запобігання, зменшення та пом`якшення можливих негативних наслідків, яка включає визначення обсягу стратегічної екологічної оцінки, складання звіту про стратегічну екологічну оцінку, проведення громадського обговорення та консультацій (за потреби - транскордонних консультацій), врахування у документі державного планування звіту про стратегічну екологічну оцінку, результатів громадського обговорення та консультацій, інформування про затвердження документа державного планування та здійснюється у порядку, визначеному цим Законом.

Документи державного планування - стратегії, плани, схеми, містобудівна документація, загальнодержавні програми, державні цільові програми та інші програми і програмні документи, включаючи зміни до них, які розробляються та/або підлягають затвердженню органом державної влади, органом місцевого самоврядування (ст. 1 ч. 1 п. 3 Закону України "Про стратегічну екологічну оцінку").

За приписами ст. 2 ч. 1 Закону України "Про стратегічну екологічну оцінку" цей Закон регулює відносини у сфері оцінки наслідків для довкілля, у тому числі для здоров`я населення, виконання документів державного планування та поширюється на документи державного планування, які стосуються сільського господарства, лісового господарства, рибного господарства, енергетики, промисловості, транспорту, поводження з відходами, використання водних ресурсів, охорони довкілля, телекомунікацій, туризму, містобудування або землеустрою (схеми) та виконання яких передбачатиме реалізацію видів діяльності (або які містять види діяльності та об`єкти), щодо яких законодавством передбачено здійснення процедури оцінки впливу на довкілля, або які вимагають оцінки, зважаючи на ймовірні наслідки для територій та об`єктів природно-заповідного фонду та екологічної мережі (далі - території з природоохоронним статусом), крім тих, що стосуються створення або розширення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Таким чином, містобудівна документація, до якої належить в тому числі детальний план території, підлягає стратегічній екологічній оцінці у відповідності до правил встановлених Законом України "Про стратегічну екологічну оцінку".

Згідно з ст. 8 ч. 1 п. 1, 2 Закону України "Про стратегічну екологічну оцінку", обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації (відповідні підрозділи з питань охорони навколишнього природного середовища та з питань охорони здоров`я), орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища та орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони здоров`я у межах своєї компетенції:

1) надають зауваження і пропозиції до заяви про визначення обсягу стратегічної екологічної оцінки проекту документа державного планування місцевого та регіонального рівнів;

2) надають зауваження і пропозиції до проекту документа державного планування та звіту про стратегічну екологічну оцінку.

В матеріалах справи мається лист Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації від 20 серпня 2019 р. на адресу позивача, з якого слідує, що Рішення № 52 для проходження стратегічної екологічної оцінки до Управління відповідачем не подавалось.

Відповідно до ст. 60 ч. 1, 3 Земельного кодексу України (далі ЗК України), вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності встановлюються прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

З метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Уздовж морів та навколо морських заток і лиманів встановлюється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води (ст. 88 Водного кодексу України (далі ВК України)).

Відповідно до ст. 88 ВК України, прибережні захисні смуги встановлюються за окремими проектами землеустрою.

Пояснювальна записка до детального плану території, не містить будь-яких даних щодо розроблення та/або погодження проекту землеустрою щодо прибережної захисної смуги.

Стаття 62 ч. 3 ЗК України і ст. 90 ч. 3 ВК України містять однакові норми, які передбачають, що у межах пляжної зони прибережних захисних смуг забороняється будівництво будь-яких споруд, крім гідротехнічних, гідрометричних та лінійних.

В згаданому листі Управління екології та природних ресурсів Миколаївської обласної державної адміністрації від 20 серпня 2019 р. вказано, що текстові і графічні матеріали пояснювальної записки до детального плану території не дозволяють встановити які саме гідротехнічні, гідрометричні, лінійні, протиерозійні та захисні протизсувні споруду планується побудувати в межах прибережної захисної смуги, а також точне місце їх розташування.

Згідно з пояснювальною запискою до детального плану території, з 0,2200 га загальної площі під будівництво торгівельних павільйонів відведено 0,0168 га, під споруди - 0,0910 га, під проходи та майданчики - 0,1122 га.

Детальний план території не містить інформації, яка б дозволяла визначити, які саме об`єкти будівництва планується розмістити в межах прибережної захисної смуги та їх місце розташування, що позбавляє детальний план території інформативності в цій частині.

Встановлені судом порушення, допущені Коблівською сільрадою при затвердженні Рішення № 52, є суттєвими, а негативні наслідки таких порушень неможливо усунути в інший спосіб ніж визнання Рішення № 52 протиправним.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Стаття 264 ч. 9 КАС України передбачає, що суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.

Резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили.

Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду (ст. 265 ч. 1, 2 КАС України).

Позовна заява містить вимогу позивача про відшкодування судових витрат у виді судового збору.

Відповідно до ст. 130 ч. 2 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Позивач, як орган прокуратури, в даному спорі виступає в статусі суб`єкта владних повноважень.

Судовими витратами в цій справі є виключно судовий збір, а тому такий вид судових витрат позивачу не відшкодовується.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246, 264, 265 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Миколаївської окружної прокуратури до Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, задовольнити.

2. Рішення Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області (вул. Одеська, буд. 4, с. Коблеве, Березанський район, Миколаївська область, ) від 18 березня 2019 р. № 52 "Про затвердження детального плану частини території с. Коблево для розміщення спорудження (будівництва) та обслуговування інших об`єктів стаціонарної рекреації та для розміщення, будівництва та експлуатації гідротехнічних, гідрометричних, лінійних, протиерозійних та захисних протизсувних споруд", визнати протиправним та нечинним.

3. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням вимог розділу VI п. 3 "Прикінцеві положення" КАС України.

Суддя А. О. Мороз