Справа № 640/11509/22
Суддя: Грибан Інна Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий суддя Грибан І.О.

судді: Беспалов О.О.

Парінов А.Б.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити, нарахувати та виплатити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 з 04.06.2022 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо не врахування до загального страхового стажу періоду навчання з 01.09.1988 року по 03.06.1993 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області врахувати до загального страхового стажу періоду навчання з 01.09.1988 року по 03.06.1993 року.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

- визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 24.06.2022 №71 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області призначити з 17.06.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 із зарахуванням до пільгового стажу період роботи ОСОБА_1 з 24.06.1991 - 01.09.1991 на посаді підземного гірника з повним робочим днем під землею для проходження виробничої практики в «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля», з 03.08.1992 - 28.09.1992 на посаді учня гірника очисного забою з повним робочим днем під землею в «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля», з 30.08.1993 -19.07.2000 на посадах гірського майстра з повним робочим днем під землею, помічника начальника дільниці з повним робочим днем під землею, заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля», з 24.10.2012 - 01.04.2015 на посадах гірника підземного ІІ-розряду з повним робочим днем під землею, майстра гірничого підземного з повним робочим днем під землею, помічника начальника дільниць з повним робочим днем під землею у Відокремленому підрозділі Шахта «Карбоніт» Державного підприємства «Первомайськвугілля».

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки вважає, що рішення було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що Пенсійним фондом було прийнято правомірне рішення № 71 від 24.06.2022 про відсутність підстав щодо призначення пенсії, дане рішення прийнято відповідачем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, оскільки, записи у трудовій книжці позивача за 24.06.1991 - 01.09.1991, 03.08.1992 - 28.09.1992 та 30.08.1993 - 19.07.2000, 24.10.2012 - 01.04.2015 не підтвердженні уточнюючими довідками, що вимагається Порядком № 637 від 12.08.1993.Також, на титульній сторінці трудової книжки позивача не зазначено відомостей про дату та рік народження ОСОБА_1 , що суперечить положенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06.1974 №162; Відтак, у позивача відсутній необхідний стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Відповідно, при опрацюванні даних позивача по обчисленню страхового стажу для призначення пенсії, розраховано стаж 24 роки 27 днів та враховуючи положення статті 114 Закону №1058, норма Закону якого щодо пенсійного віку неконституційною не визнавалась, позивач на момент звернення за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 не має достатнього стажу для призначення спірного виду пенсії

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України призначено справу до апеляційного розгляду у порядку письмового провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглядаючи справу в межах доводів апеляційної скарги на предмет законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно копії трудової книжки НОМЕР_1 пропрацював:

- з 24.06.1991 року по 01.09.1991 року - (запис №1 Наказ про призначення № 26/к від 24.06.1991, запис №2 Наказ про звільнення №40/к від 01.09.1991) на посаді підземного гірника з повним робочим днем під землею в «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля», проходження виробничої практики, що передбачена пунктом а підрозділу 1 розділу 1 Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (в календарному обрахунку 2 місяці 8 днів);

- з 03.08.1992 року по 28.09.1992 року - (запис №3 Наказ №39/к від 03.08.1992, № 4 Наказ про звільнення №47/к від 28.09.1992) на посаді учня гірника очисного забою з повним робочим днем під землею в «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля», що передбачена пунктом а підрозділу 1 розділу 1 Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (в календарному обрахунку 1 місяць 26 днів);

- навчання в Донбаському гірничо-металургійному інституті з 01.09.1988 року по 30.06.1993 року (запис №5 Диплом КБ №003401;

- з 30.08.1993 року по 19.07.2000 року - (записи №6 -12: Наказ №42 від 30.08.1993 про призначення, Наказ № 136/к від 31.08.1994 про переведення, Наказ №31/к від 14.03.1995 про переведення, Наказ № 134/к від 26.09.1995 про переведення, Наказ №57/к від 15.05.1996 про переведення, Наказ № 25 від 07.03.1998 про переведення, Наказ №208/к від 19.07.2000 про звільнення) на посадах гірського майстра з повним робочим днем під землею, помічника начальника дільниці з повним робочим днем під землею, заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля», що передбачена підрозділом 1 Розділом 1, Списку №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (в подальшому Держане підприємство Шахта «Слов`яносербська», в календарному обрахунку 6 років 10 місяців 20 днів);

- 15.09.2000 року по 28.09.2012 року - (запис № 13 Наказ № 37 о/с від 15.09.2000 про прийняття, Наказ № 64 о/с від 28.09.2012 про звільнення) служба в Управлінні Державної пенітенціарної служби України в Луганській області на посадах начальницького складу безперервно 12 років 0 місяців 13 днів;

- з 24.10.2012 року по 01.04.2015 року - (запис № 14 Наказ №346 к від 24.10.2012 про призначення, запис № 16 Наказ №8к від 03.01.2013 про переведення, запис № 18 Наказ № 726-к від 27.10.2014 про переведення, запис №20 Наказ № 178-к від 01.04.2015 про звільнення) на посадах гірника підземного ІІ-розряду з повним робочим днем під землею, майстра гірничого підземного з повним робочим днем під землею, помічника начальника дільниць з повним робочим днем під землею у Відокремленому підрозділі Шахта «Карбоніт» Державного підприємства «Первомайськвугілля», що передбачено підрозділом 1.1а, 1.1 в, Розділу 1. Списку №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 (в календарному обрахунку складає 2 роки 5 місяців 8 днів);

- проведення атестації робочих місць за умовами праці за професією гірник вважати пільговою за Списком №1 (запис № 15 Наказ № 205 від 16.04.2010);

- проведення атестації робочих місць за умовами праці за професією майстер гірничий вважати пільговою за Списком №1 (запис №16 Наказ №205 від 16.04.2010);

- проведення атестації робочих місць за умовами праці професією помічник начальника дільниці вважати пільговою за Списком №1 (запис №20 Наказ №205 від 16.04.2000).

Також трудова книжка містить записи щодо періоду роботи на інших посадах (записи №21 Наказ № 25-к від 07.04.2016, №22 Наказ №54-к від 01.07.2016, №23 Наказ №063 від 21.07.2016), що не пов`язані з пільговою пенсією.

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5 Пенсійного фонду України) від 17.06.2022, вказані періоди роботи підтверджені та обраховуються 9 років 8 місяців 2 дні пільгового стажу, 37 років 10 місяців загального стажу, страховий стаж 24 роки 27 днів, що не заперечується відповідачем.

Відповідно, судом встановлені також запис в трудовій книжці щодо проведення атестації робочих місць позивача згідно наказу № 205 від 16.04.2010.

Позивач звернувся 17.06.2022 до відповідача із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Рішенням Пенсійного фонду від 24.06.2022 № 71 відмовлено у призначенні пенсії позивачу за віком на пільгових умовах, оскільки до пільгового стажу не зараховано періоди роботи відповідно до записів трудової книжки 24.06.1991-01.09.1991 та 03.08.1992-28.09.1992 та 30.08.1993-19.07.2000 та 24.10.2012-01.04.2015, через відсутність уточнюючої довідки, в якій вказані періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада: характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їх номери, куди включаються ці періоди роботи: первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано довідку, що не відповідає вимогам п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ України від 12.08.1993 № 637.

Також зазначено, що на титульній сторінці трудової книжки відсутня дата народження власника, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях від 20.06 1974 № 162.

Також до страхового стажу не зараховано період навчання 01.09.1988-03.06.1993, оскільки в наданому дипломі прізвище не відповідає паспортним даним та не зазначено початок навчання.

Крім того, у вказаному рішенні відповідача також зазначено про те, що вік заявника 51 рік; пенсійний вік визначений п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 50 років; необхідний пільговий стаж, визначений п. ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 10 років; страховий стаж особи становить 24 роки 27 днів.

Таким чином, відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні пільгової пенсії за Списком №1 за заявою від 17.06.2022 з підстав відсутності у ОСОБА_1 необхідного відповідно до законодавства пільгового стажу, відсутності уточнюючих довідок, які вимагаються п. 20 Порядку № 637, на титульній сторінці трудової книжки відсутній запис дати народження власника, що суперечить положенням Інструкції № 162 від 20.06.1974 та в дипломі прізвище не відповідає паспортним даним заявника.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статі 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Конституції України, право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України гарантує Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XIІ (далі - Закон №1788-XIІ).

Згідно частини першої статті 1 зазначеного Закону №1788-XIІ, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За приписами пункту а) частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XIІ, у редакції до 02.03.2015, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за - списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII, були внесені зміни у наведену норму та збільшено необхідний стаж для набуття права на пенсію на пільгових умовах після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Та, за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок.

Відповідно, чоловіки набували право на дану пенсію у 50 років при стажі на зазначених Списку №1 роботах не менше 25 років з них не менше 10 років на зазначених роботах, коли до внесених Законом №213-VIII стаж складав не менше 20 років.

Водночас, відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування розроблений Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 5 Закону №1058-IV).

Загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється за принципами, зокрема: законодавчого визначення умов і порядку здійснення загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; рівноправності застрахованих осіб щодо отримання пенсійних виплат та виконання обов`язків стосовно сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; диференціації розмірів пенсій залежно від тривалості страхового стажу та розміру заробітної плати (доходу); фінансування видатків на виплату пенсій, надання соціальних послуг за рахунок страхових внесків, бюджетних коштів і коштів цільових фондів; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав, передбачених цим Законом; обов`язковості фінансування за рахунок коштів Пенсійного фонду витрат, пов`язаних з виплатою пенсій та наданням соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом (частина перша статті 7 Закону №1058-IV).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 9 Закону №1058-IV, пенсія за віком є різновидом пенсійних виплат в солідарній системі.

Згідно з пунктом 2 Розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV, у його первинній редакції від 09.07.2003, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, окрім іншого, особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Таким чином, Закон №1058-IV у питаннях пенсійного забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 відсилав до Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XIІ.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ Закон №1058-IV було доповнено розділом XIV-1 «Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян», у тому числі статтею 114, відповідно частин першої, другої якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

На пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема, працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають чоловіки, які досягли 50 років, мають страховий стаж не менше 25 років, з них не менше 10 років на роботах за Списком №1.

Відтак, починаючи з жовтня 2017 року призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 здійснювалось на підставі обох вищезгаданих Законів №1788-XIІ та №1058-IV, які містили ідентичні вимоги та положення.

Однак, рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII (справа №1-5/2018 (746/15)), визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII.

Конституційний Суд України вирішив, що застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Відтак, з моменту прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, призначення на пільгових умовах пенсії за віком за Списком №1 також здійснюється на підставі обох вищезгаданих Законів №1788-XIІ та №1058-IV, проте які, з урахуванням зазначеного рішення, містять різні вимоги до чоловіків та жінок щодо вікового цензу та щодо стажу роботи, а саме: Закон №1788-XIІ встановлює, зокрема, за Списком №1, для жінок досягнення 45 років, досягнення 50-річного віку для чоловіків, необхідний стаж такої роботи для чоловіків не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах, для жінок при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У той час, як Закон №1058-IV встановлює право на призначення пенсій на пільгових умовах за Списком № 1 після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, для жінок які досягли 50 років і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Законів №1788-XIІ та №1058-IV в частині визначення віку набуття права на пенсію на пільгових умовах та необхідного стажу роботи.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Конституційний Суд України в рішенні від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти ухвалюються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Таким чином, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у рішенні від 21.04.2021 у справі №360/3611/20 дійшов висновку, що ґрунтуючись на юридичній позиції Рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/2020, суд вважає, що ідентична правова норма, яка міститься в Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій», теж не відповідає Конституції України, а тому не підлягає застосуванню.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19).

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20 дійшла висновку, що на час виникнення спірних правовідносин була наявні колізія між нормами Закону №1788-XIІ з урахуванням Рішення №1-р/2020 з одного боку, та Законом №1058-IV з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Оскільки норми вказаних законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника.

Наразі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону №1788-XIІ з урахуванням Рішення №1-р/2020, а не Закону №1058-IV.

Таким чином, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів СРСР та України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Наразі, з матеріалів справи вбачається, що позивач на момент звернення до відповідача за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, досяг 51-річного віку, мав страховий стаж 24 роки 27 днів, стаж на роботах за Списком №1 - 9 років 08 місяців 21 дні, атестація робочого місця проведена 24.10.2012, 04.01.2013, 27.10.2014.

За записами в трудовій книжці підтверджено стаж роботи на посадах, що відповідають Списку №1 - 9 років 08 місяці 21 день.

Відповідно до абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV (доповнену відповідним абзацом статті 24 згідно із Законом № 345-VI від 02.09.2008; із змінами, внесеними згідно із Законом № 2148-VIII від 03.10.2017 - застосовується з 1 жовтня 2017 року) вбачається, що за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

За встановленими вище обставинами, з урахуванням положень чинного абз. 10 ч. 3 ст. 24 Закону № 1058-IV, норми якого не визнані неконституційними, вбачається що за кожний повний рік стажу роботи за Списком №1 до страхового стажу враховується по одному року, відповідно у ОСОБА_1 рахується 9 років 08 місяців та 21 день стажу роботи за Списком № 1, та враховуючи повний рік роботи згідно записів трудової книжки №6, №10, №11 та № 12 позивачу підлягають врахуванню до страхового стажу 4 роки (врахованого в одинарному розмірі), що як наслідок стаж роботи позивача за Списком №1 становить 13 років 8 місяців 21 день.

Відтак, виходячи з вищезазначеного, ОСОБА_1 має вік 51 рік та страховий стаж роботи - 24 роки 27 днів, з них 13 років 8 місяців 21 день саме за Списком № 1, що надає останньому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Щодо доводів відповідача про не зарахування пільгового стажу періоди роботи відповідно до записів трудової книжки 24.06.1991-01.09.1991 та 03.08.1992-28.09.1992 та 30.08.1993-19.07.2000 та 24.10.2012-01.04.2015, оскільки відсутні уточнюючі довідки, в яких вказані періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада: характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування Списків або їх номери, куди включаються ці періоди роботи: первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано довідку, що не відповідає вимогам п.20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» затвердженого Постановою КМУ України вiд 12.08.1993 № 637, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 10 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року за № 383 та зареєстрованому в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731 (далі - Порядок № 383) визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку № 637.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути зазначено: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видано зазначену довідку.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Тобто, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст.13 Закону № 1788-XII є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією (трудова книжка та (або) уточнюючі довідки).

При цьому, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки, як такої, або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Також, в разі розміщення підприємств, на яких працювала особа, на тимчасово окупованій території, документами, які підтверджують період роботи на посаді за Списком №1 даними, які наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З матеріалів справи вбачається, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 пропрацював 24.06.1991 року по 01.09.1991 року на посаді підземного гірника з повним робочим днем під землею в «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля», проходив виробничу практику; з 03.08.1992 року по 28.09.1992 р. на посаді учня гірника очисного забою з повним робочим днем під землею в «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля». Дані посада передбачена пунктом а підрозділу 1 розділу 1 Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 (1010100а)

З 30.08.1993 року по 19.07.2000 на посадах гірського майстра з повним робочим днем під землею, помічника начальника дільниці з повним робочим днем під землею, заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею в «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля». Дані посади передбачено підрозділом 1 Розділом 1, Списку №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162 (10101000, 1010100а).

З 24.10.2012 року по 01.04.2015 року позивач пропрацював на посадах гірника підземного ІІ-розряду з повним робочим днем під землею, майстра гірничого підземного з повним робочим днем під землею, помічника начальника дільниць з повним робочим днем під землею у Відокремленому підрозділі Шахта «Карбоніт» Державного підприємства «Первомайськвугілля». Дана посада передбачена підрозділом 1.1 а, 1.1 в, Розділу 1 Списку №1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Наразі, право на пенсійне забезпечення особи не повинно безумовно залежати від дій чи бездіяльності осіб, які ведуть облік трудового стажу своїх працівників і відповідно зберігають всю інформацію щодо проходження їх трудової служби на підприємстві, установі чи організації, здійснюють відповідні записи до трудової книжки, в разі необхідності видають необхідні довідки, відповідно до положень Порядку № 637.

Також колегія суддів зазначає, що витребування Пенсійним фондом від заявника пенсіонера додаткових документів, згідно з положенням Порядку № 637, а саме: уточнюючих довідок, в яких має бути зазначено періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи: розділ, підрозділ, пункт, найменування спискiв або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видані зазначені довідки, можливо лише у тому випадку, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу (п. 20 Порядку № 637).

Наразі, в даному випадку, в трудовій книжці та наданих документах до Пенсійного фонду, зокрема відомості про застраховану особу Пенсійного фонду України Форми ОК-5, підтверджено періоди роботи, що надають право на призначення ОСОБА_1 пільгової пенсії, в інших випадках, Пенсійний фонд відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1, уповноважений здійснювати відповідні запити до підприємств, установ та організацій задля зібрання додаткових документів та необхідної уточнюючої інформації щодо обрахування необхідного стажу для виходу заявника на пенсію.

Крім того, судом першої інстанції правильно звернута увага на те, що місце роботи позивача, перебування його підприємства вказано «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля» - Луганська обл., Слов`яносербський р-н, селище міського типу Лозівський, вулиця Леніна та Відокремлений підрозділ Шахта «Карбоніт» Державне підприємство «Первомайськвугілля» - Луганська обл., Попаснянський р-н, м. Гірське (Пн), вул. Івана Данькова, буд. 21, які знаходяться на тимчасово окупованій території, що відповідно унеможливлює для особи затребування від вказаних підприємств додаткових документів для призначення йому пенсії.

Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII (далі-Закон №1207-VII) тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Датою початку тимчасової окупації є 19 лютого 2014 року.

Згідно абз. 4 ст. 2 Закону №1207-VII окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Межі та перелік районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях з цієї дати, визначено Президентом України за поданням Міністерства оборони України, підготовленим на основі пропозицій Генерального штабу Збройних Сил України.

Також Попаснянський р-н, місто Золоте де знаходиться відокремлений підрозділ Шахта «Карбоніт» Державне підприємство «Первомайськвугілля» та Луганська обл., Слов`яносербський р-н, селище міського типу Лозівський де знаходиться «Шахта «Слов`яносербська» В/О «Луганськвугілля» відносяться до тимчасово окупованих територій згідно Межі та Переліку районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях, затверджених Указом Президента України від 7 лютого 2019 року № 32/2019.

Наразі, частинами 1 та 2 статті 4 Закону №1207-VII передбачено, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина, правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Також, позивач згідно довідки Внутрішньо переміщеної особи від 11.07.2016 №3255-1125 складеної 23.05.2019 Департаментом соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, проживав та був зареєстрований відповідно в АДРЕСА_1 , та наразі, фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 є АДРЕСА_2 .

Положеннями ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону № 1207-VII визначено, що державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

За змістом ч.1 ст.17 Закону № 1207-VII у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені Законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Статтею 18 Закону № 1207-VII передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та прав на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно, суд вважає обґрунтованими посилання позивача щодо відсутності у нього об`єктивних підстав для надання додаткових документів щодо підтвердження стажу роботи на посадах за Списком №1. Та, відповідач в свою чергу, не позбавлений обов`язку здійснювати належну перевірку відомостей в наданих заявником до Пенсійного фонду документах відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону №1058-ІV та надавати в кінцевому результаті їм належної правової оцінки, але надання останньої має бути обґрунтованим та закріплено нормами діючого законодавства.

Таким чином, дії відповідача щодо не врахування вказаних спірних періодів роботи ОСОБА_1 до пільгового стажу є неправомірними, доводи зазначені у відзиві суд вважає необґрунтованими та не підтвердженими належними та достатніми доказами.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість посилання відповідача на відсутність у трудовій книжці запису про народження власника, оскільки позивач не має нести відповідальності за дії чи бездіяльність органу та його посадової особи щодо порядку ведення трудової книжки, внесення до неї записів та виправлення.

При цьому, судом першої інстанції вірно відмічено, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Аналогічну позицію викладено в постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року в справі №754/14898/15-а.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає правильний висновок суду першої інстанції про те, що в трудовій книжці та наданих документах до Пенсійного фонду підтверджено періоди роботи, що надають право на призначення ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: І.О. Грибан

Судді: О.О. Беспалов

А.Б. Парінов

(повний текст постанови складено 06.06.2023р.)