Справа № 761/7354/23
Суддя: Пономаренко Н. В.
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 761/7354/23
Провадження № 2-а/761/496/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Пономаренко Н.В.

з участю секретаря: Бражніченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасуванням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

в с т а н о в и в :

У березні 2023 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасуванням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно з якою позивач просив суд:

- постанову серія та номер 1 КІ від 21.02.2023 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.122 КУпАП, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

- рішення про тимчасове затримання транспортного засобу Jeep Compass д.з.н. НОМЕР_1 шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку прийняте інспектором з паркування Павлюком Віталієм Івановичем - визнати протиправним.

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що 21.02.2023 головним інспектором з паркування управління (інспекції) з паркування департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюком Віталієм Івановичем винесено стосовно позивача постанову серія та номер 1КІ1 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст.122 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі - КУпАП). В зазначеній постанові суть порушення викладено таким чином: «Транспортний засіб зупинено ближче 10 м. від виїзду з прилеглої території». Вказано на порушення п.15.9, и) Правил дорожнього руху (далі - ПДР). Зазначено адресу правопорушення: м. Київ, вул. Юрія Ілленка, 51-А. Дата та час фіксації: 21.02.2023 о 19:11:00 год. Вказані дані транспортного засобу Jeep Compass, д.н.з. НОМЕР_1 . А також вказано що застосовувався прилад фіксації-Термінал ParkUP (серійний номер чи інші індивідуальні ознаки не вказано).

ОСОБА_1 вказав , що він на підставі доручення від власника транспортного засобу ОСОБА_2 має право користуватись та розпоряджатись транспортним засобом Jeep Compass д.н.з. НОМЕР_1 . Тому є належним позивачем за даним позовом.

В обґрунтування позову зазначено, що постанова не відповідає вимогам закону та винесена із порушенням прав позивача. Так:- у постанові не зазначено особу, якою ніби-то вчинено адміністративне правопорушення. Вказано на залишення для стоянки транспортного засобу у певному місці, але не зазначено, ким це здійснено. В оскаржуваній постанові міститься вказівка на транспортний засіб марки Jeep модель Compass, державний номерний знак НОМЕР_1 . ОСОБА_2 є власником зазначеного транспортного засобу. Але це не є достатнім для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з наступних підстав. У оскаржуваній постанові не міститься жодного посилання на ст.14-2 КпАП України.

У позовній заяві зазначено, що враховуючи зазначене, керуючись правовою позицією, викладеною у Рішенні Конституційного Суду України №23-рп/2010 від 22.12.2010, позивач вважає, що у будь-якому випадку, покладення на позивача адміністративної відповідальності лише за ознакою володіння згаданим транспортним засобом, без встановлення особи, яка безпосередньо вичинила правопорушення (якщо його було вчинено), суперечить вимогам Конституції України, а тому вказана постанова підлягає скасуванню.

У позові вказано, що постанову винесено із порушенням прав позивача, передбачених ст.268 КпАП України, а саме - порядок її винесення не давав можливості ОСОБА_1 надати пояснення, подати докази, скористатися правовою допомогою, справа була розглянута без присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та без сповіщення про місце і час розгляду справи, тощо.

Позивачем вказано, що в оскаржуваній постанові немає жодного посилання на те, що транспортний засіб підлягає евакуації чи іншим чином має бути переміщений в інше місце. Також в оскаржуваній постанові не зазначено на якій саме відстані, на міркування інспектора, транспортний засіб знаходився від виїзду з «прилеглої території».

Окрім цього, позивачем вказано, що у документі під назвою «Доказова база по адміністративному правопорушенню» (отриманий позивачем із мобільного додатку «Київ цифровий») зазначається про застосування приладу фіксації - терміналу ParkUP та на наведених фотографіях видно застосування невідомого технічного засобу. Такі прилади мають мати індивідуальні ознаки, зокрема серійний номер, який неодмінно повинен зазначатись. Крім того, прилади фіксації мають мати сертифікат відповідності та пройти повірку, а вимірювальні прилади мати відповідні сертифікати. Належним доказом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.122 КУпАП, виходячи з його природи, є замір відстані на місці вчинення правопорушення під час його вчинення, що і підтверджувало б факт паркування і порушення п.15.9. (и) ПДР України. Однак у оскаржуваній постанові 1КІ від 21.02.2023 такі ніби-то замірі незрозумілі, без прив`язки до місцевості. І, як зазначалось вище, не зрозуміло чи робились якісь заміри взагалі, а якщо робились, то яким чином робились заміри відстаней і звідки були взяті точки відліку для проведення замірів і які результати цих замірів. Тож судити про дійсну відстань по наданим фото неможливо.

Позивач вказує, що тимчасове затримання транспортних засобів інспекторами з паркування регулюється ст.265-4 КУпАП. В цій статті зазначено що тимчасове затримання транспортних засобів шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється за умови якщо транспортний засіб розмішений так що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху. Із фотографій, отриманих під час фотозйомки ніби-то правопорушення, вбачається, що з переду транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_1 на значній відстані безперешкодно може зупинитися вантажний автомобіль IVECO 150Е, VIN-код НОМЕР_2 , д.н.з НОМЕР_3 (модель та VIN-код отримана з веб-ресурсу МТСБУ). Довжина такого автомобіля складає 5718мм, або 5,718м (отримано з веб-ресурсу https://autosvit.com.ua/).Таким чином, транспортний засіб Jeep Compass, д.н.з. НОМЕР_1 був залишений без суттєвого перешкоджання для руху транспортних засобів. Отже рішення прийняте інспектором з паркування про застосування тимчасового затримання суперечить ст265-4 КУпАП і є протиправним.

У зв`язку із викладеним, позивач просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2023 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

28.03.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача - Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрації), в якому останній просить відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на його безпідставність. Відповідачем вказано, що позивачем не доведено відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого частиною першою ст. 122 КУпАП та відповідно не спростовано правомірність дій відповідача при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 21.02.2023 року серії 1КІ № . При цьому відповідачем вказано, що зі змісту матеріалів фотофіксації вбачається, що транспортний засіб JEEP COMPASS, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_2 , зупинено ближче 10 метрів від виїздів з прилеглої території. Додатково головним інспектором з паркування проведено замір відстані, яким встановлено, що транспортний засіб розташовано на відстані 2 м 70 см від місця виїзду з прилеглої території, чим і порушено приписи пункту 15.9 и) ПДР. Окрім того, відповідачем вказано, що враховуючи той факт, що постанову винесено законну та правомірну, а тимчасове затримання транспортного засобу відбулося в межах чинного законодавства, тому і вимога щодо стягнення з відповідача коштів є необґрунтованою. Окрім того, у відзиві зазначено, що обов`язковою умовою для визначення протиправними рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень є наявність факту порушення останнім прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась за їх судовим захистом. Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваних законом інтересів особи) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способами, визначеними законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішенням про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні 11.05.2023 позивач свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні 11.05.2023 представники відповідача заперечували проти задоволення позову, посилаючись на його безпідставність.

Разом з тим, в судове засідання 05.06.2023 сторони не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належними чином, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність. При цьому, позивач просив позов задовольнити, а відповідач - відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою головного інспектора з паркування відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюком Віталієм Івановичем про накладення адміністративного стягнення по справі про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) від 21 лютого 2023 року серії 1КІ № притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 680,00 грн.

З постанови вбачається, що транспортний засіб «JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 , 21 лютого 2023 року о 19 год. 11 хв. на вул. Юрія Іллєнка, 51-А в м. Києві зупинено ближче 10 м від виїзду з прилеглої території, чим порушено п. 15.9 и) ПДР України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, та вчинено адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП. Технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення: термінал ParkUP.

Як вбачається з матеріалів справи, власником транспортного засобу JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

Відповідно до довіреності від 25.04.2022 року посвідченою Приватного нотаріус Київського міського нотаріального округу Череповицьким М.Б. вбачається, що ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_1 , користування та розпоряджатись від свого імені належним йому на підставі свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого ТСЦ 8048, транспортним засобом «JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом позовних вимог позивача є оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів від 21.02.2023 серія 1КІ №. Разом з тим, вищезазначена постанова винесена стосовно ОСОБА_2 , а не позивача ОСОБА_1 .

Таким чином, оскаржуваною постановою права та обов`язки позивача жодним чином не порушуються, оскільки до відповідальності притягається третя особа.

Відповідно до положень частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Слід зазначити, що умовою для звернення особи до суду з позовом щодо оскарження рішення органу місцевого самоврядування є наявність у позивача переконання в порушенні його прав або свобод чи в існуванні перешкод у здійсненні цих прав, тобто створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб`єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона має право розраховувати в разі належної поведінки зобов`язаної особи.

Отже, обов`язковою ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку та відповідно задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення органу місцевого самоврядування протиправно породжує, змінює або припиняє права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Захист прав здійснюється у разі їх порушення. З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав.

Об`єктом судового захисту є права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб.

Отже, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, в адміністративного суду відсутні підстави для задоволення позову.

Крім того, згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 10 квітня 2012 року по справі № 21-1115во10, щодо положення частини першої статті 2 та статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначено, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або законний інтерес якої порушені цим рішенням.

Отже, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особі, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), а також встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення).

Таким чином, обов`язковою умовою для визнання протиправним рішення (дії, бездіяльності) суб`єкта владних повноважень є наявність факту порушення останнім прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулась за їх судовим захистом.

Відсутність порушеного права (свободи, охоронюваного законом інтересу) чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду у Постанові від 03.07.2019 року у справі №527/451/17.

Таким чином судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не є особою права якого потребують судового захисту в разі їх порушення.

Окрім того, згідно з розділом 7 Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року №2089 у структурі Департаменту утворюється управління (інспекція) з паркування, положення про яке затверджується наказом Департаменту. У складі управління (інспекції) з паркування Департаменту діють інспектори з паркування. Інспектори з паркування управління (інспекції) з паркування. Департаменту для виконання покладених на них завдань мають право: здійснювати фіксацію порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів у режимі фотозйомки, відеозапису (п. 7.1); розглядати справа про адміністративні правопорушення, на розгляд яких їх уповноважено (п. 7.2); складати протоколи про адміністративні правопорушення, виносити постанови про накладання адміністративних стягнень (п. 7.3.); накладати адміністративні стягнення за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису (п. 7.4.); розміщувати на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про накладання адміністративних стягнень або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (п. 7.5.).

Отже, притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема складення та винесення постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення законодавства у сфері паркування міста Києва є складовою частиною виконання посадовою особою Інспекції з паркування своїх обов`язків, передбачених Положенням про Департамент транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), затвердженого розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 19.11.2018 року №2089.

Підпунктом «и» п.15.9 ПДР України зазначено, що зупинка забороняється ближче 10 м від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Згідно п.1.10 ПДР України прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Відповідно до ч. 3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Примітка. Суб`єктом правопорушення в цій статті є особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, а в разі вчинення передбачених частинами першою - третьою цієї статті правопорушень у виді перевищення обмеження швидкості руху транспортних засобів, проїзду на заборонний сигнал регулювання дорожнього руху, порушення правил зупинки, стоянки, а також установленої для транспортних засобів заборони рухатися смугою для маршрутних транспортних засобів, тротуарами чи пішохідними доріжками, виїзду на смугу зустрічного руху, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в автоматичному режимі, а також у разі порушення правил зупинки, стоянки транспортних засобів, якщо зазначене правопорушення зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), - відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України. У разі внесення змін до постанови про накладення адміністративного стягнення з підстав, встановлених абзацом третім частини першої статті 279-3 цього Кодексу, суб`єктом цього правопорушення може бути особа, яка керувала транспортним засобом у момент вчинення правопорушення, зафіксованого в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису).

Положеннями ст.14-2 КУпАП передбачено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Режим фотозйомки (відеозапису) передбачає здійснення уповноваженою посадовою особою фото/відеофіксації обставин порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів, а саме: дати, часу (моменту), місця розташування транспортного засобу по відношенню до нерухомих об`єктів та/або географічних координат, інших ознак наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. При здійсненні фотозйомки обов`язковою є наявність не менше двох зображень транспортного засобу, отриманих з різних або протилежних ракурсів.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно наці правовідносини поширюється положення ч.4 ст.258 КУпАП, коли уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Як встановлено судом, при складенні оскаржуваної постанови інспектором проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом ParkUP, про що відповідно до вимог ст. 283 КУпАП вказано у постанові.

Веб-сайт, посилання на який міститься в оскаржуваній постанові, kyiv.digital/penalty/check через ідентифікатори доступу до фото/відеоматеріалів правопорушення - номер постанови від 21.02.2023 року, де містяться фото транспортного засобу «JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме містить дев`ять фотознімків, виконаних з різних ракурсів, які відображають: дату порушення - 21.02.2023 року, час вчинення правопорушення - з 19:05:20 до 19:06:25.

Зі змісту матеріалів фотофіксації, також вбачається, що транспортний засіб «JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , здійснює зупинку ближче 10 м від виїзду з прилеглої територій.

В даному випадку слід зазначити, що розміщення вказаного транспортного засобу «JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 м від виїзду з прилеглої територій, чітко підтверджується матеріалами фотофіксації.

Судом приймаються до уваги зроблені головним інспектором заміри відстані, фото яких наявне в матеріалах фотофіксації, з яких вбачається, що транспортний засіб позивача розташовано на відстані 2 м. 70 см.

При цьому, факт того, що транспортний засіб «JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 , ближче 10 м від виїзду з прилеглої територій, в даному випадку є очевидним, що є порушення пп.«и» п.15.9 ПДР України, а тому суд оцінює критично обґрунтування позиву, щодо відсутності замірів дійсної відстані транспортного засобу до прилеглої території.

Крім того, суд відхиляє обґрунтування позову, що фотозйомка проводилась несертифікованим невідомим технічним засобом без зазначення його ідентифікуючих даних (серійного та інвентарного номера, марки, серії), відсутні дані про повірку технічного засобу, оскільки вони є безпідставними, так як в оскаржуваній постанові 1КІ №000088101 вказано технічний засіб, яким здійснено фото/відео фіксацію правопорушення: термінал ParkUP. При цьому, до відзиву відповідачем долучено копію сертифікату перевірки типу приладу ParkUP, який виданий ДП «УКРМЕТРТЕСТСТАНДАРТ» 29.07.2020, який дійсний до 29.07.2030.

Суд зазначає, що зазначені речові докази відповідають критеріям належності та допустимості, оскільки одержані з дотриманням закону та містить інформацію про обставини, які мають значення для справи.

Встановлено, що на виконання вказаних вище приписів чинного законодавства України Відповідачем було здійснено фотофіксацію, вказаних обставин в кількості чотирьох зображень з різних ракурсів.

Згідно з статтею 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Відповідно до абзацу 5 статті 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно з статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення: прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);розмір штрафу та порядок його сплати;правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Встановивши власника автомобіля, а саме ОСОБА_2 , за яким зареєстровано транспортний засіб «JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 , головним інспектором з паркування винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 21.02.2023 серія 1КІ № за порушення вимог частини третьої статті 122 КУпАП.

Так, відповідно до копії Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.02.2023 року, вбачається, що було евакуйовано на штрафмайданчик транспортний засіб «JEEP COMPASS», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 2 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.11.2018 р. № 990 ( далі - Постанова № 990), тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється інспектором з паркування в разі вчинення водієм порушення, передбаченого частиною третьою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у випадках, коли розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, а також у разі вчинення порушення, передбаченого частиною другою статті 152-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП тимчасове затримання транспортного засобу інспектором з паркування здійснюється шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора і дозволяється виключно у випадках, встановлених цією статтею. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. У разі фіксації обставин тимчасового затримання транспортного засобу в режимі фотозйомки (відеозапису) таке затримання відбувається без присутності понятих. Тимчасове затримання транспортного засобу шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку здійснюється у разі вчинення порушення, передбаченого частинами третьою та сьомою статті 122 (порушення правил зупинки, стоянки в межах відповідного населеного пункту), частиною першою статті 152-1 цього Кодексу, у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті, а так само у разі вчинення порушень, передбачених частинами другою та восьмою статті 152-1 цього Кодексу. Для цілей цього Кодексу розміщення транспортного засобу є таким, що суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, якщо транспортний засіб, зокрема: з) ближче 10 метрів від виїздів з прилеглих територій і безпосередньо в місці виїзду.

Пунктом 3 Порядку тимчасового затримання інспекторами з паркування транспортних засобів та їх зберігання, затверджений постановою КМ України від 14.11.2019 №990 визначено, що зберігання тимчасового затриманих транспортних засобів здійснюється на спеціальних майданчиках чи стоянках Національної поліції її територіальних (у тому числі міжрегіональний) органів, а також підприємств, установ та організацій, з якими територіальними органами Національної поліції укладено договору про надання послуг із зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Пунктом 12 Постанови № 990 визначено, що повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, відбувається невідкладно за зверненням відповідальної особи, зазначеної в частині першій статті 14-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, або особи, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особи, яка керувала транспортним засобом на момент учинення правопорушення. Умовами повернення зазначеним особам транспортного засобу є оплата вартості послуг з доставлення та/або зберігання транспортного засобу та сплата штрафу за вчинене правопорушення.

Відповідно до ст. 265-4 КУпАП повернення транспортного засобу, затриманого шляхом доставки для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або особі, яка ввезла транспортний засіб на територію України, або особі, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення правопорушення, відбувається невідкладно за зверненням такої особи після сплати штрафу за вчинене правопорушення та оплати вартості послуг із транспортування та/або зберігання транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, вбачається, що головним інспектором повністю дотримані норми чинного законодавства України при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення серія від 21.02.2023 серія 1КІ № .

Досліджуючи матеріали справи, судом було встановлено те, що доказів неправомірної поведінки Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), головного інспектора з паркування відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюка Віталія Івановича, не було надано, а приймаючи оскаржувану постанову, інспектор з паркування реалізовував свої повноваження по забезпеченню безпеки дорожнього руху.

Крім того, суд, приймаючи рішення звертає увагу на те, що відповідно до висновку Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, викладеним у постанові від 17 травня 2018 року у справі №670/346/17, було зазначено наступне: «доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (передбачені статтею 251 КУпАП).».

Суд зауважує, що кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У зв`язку з чим судом надане обґрунтування рішення саме за конкретними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору.

Таким чином, інші доводи сторін не впливають на вищевказані висновки суду.

При цьому, позивачем не доведено відсутність підстав для притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та, відповідно, не спростовано правомірність дій інспектора з паркування при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення 21.02.2023 серія 1КІ № , відтак позовні вимоги щодо скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване у режимі фотозйомки (відеозапису) серія 1КІ № , винесену головним інспектора з паркування відділу контролю за дотримання правил зупинки, стоянки транспортних засобів та оплати послуг управління (інспекції) з паркування Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Павлюком Віталієм Івановичем від 21.02.2023 рок та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення, не підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, позов є необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову повністю.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 14-2, 122, 152-1, 248, 251, 255, 258, 265-4, 279-1, 280, 283, 288, 289 КУпАП, ст.ст.5, 15, 72-77, 79, 241-246, 250, 251, 286 КАС України,-

в и р і ш и в :

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту транспортної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про скасуванням постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його нескасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.06.2023.

Суддя: