Справа № 214/4035/23
Суддя: Чернова Н. В.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 214/4035/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Гончар Г.В.,

представника позивача Черната А.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали адміністративної справи №214/4035/23 за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України, -

ВСТАНОВИВ:

07.06.2023 року представник Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Черната А.С. звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд: затримати та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шість місяців, з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України; вирішити питання щодо негайного виконання рішення проо затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач) громадянин російської федерації, місце народження: с. Овсянківська дорога, Кирсанівського району Тамбовської області, російська федерація, востаннє прибув на територію України у 1995 році з російської федерації із матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в подальшому 10.12.2001 року набула громадянство України разом із донькою, без ОСОБА_1 , та з того часу не виїжджав. В ході проведення цільових профілактичних заходів, направлених на протидію нелегальній міграції працівниками Саксаганського відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, виявлено порушення міграційного законодавства з боку Відповідача. Протоколом серії ПР МДН №004706 від 11.02.2023 року було зафіксовано порушення законодавства України за ч.1 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення була винесена постанова серії ПН МДН № 004697 від 11.02.2023 року, якою Відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави. Постанова Відповідачем не оскаржена, штраф сплачено. Саксаганським відділом у м. Кривому Розі ГУ ДМС в Дніпропетровській області 11.02.2023 прийнято рішення № 5 про примусове повернення за межі України до країни походження громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати залишити територію України у термін до 08 березня 2023 року. Відповідач територію України не покинув, ухилився від виїзду з України, чим порушив правила перебування іноземців на території України, перейшов на нелегальне становище, правова характеристика якого визначена у п.14 ст.1 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Також, позивач звертає увагу суду на те, що відповідач тривалий час перебуває на території України, без законних підстав, не вживав заходів для легалізації свого перебування в Україні, дії відповідача порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства (ухилення від виїзду з України після втрати підстав для перебування в Україні передбачених ч.16 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», невиконання в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення прийнятого відносно нього), у відповідача відсутні законні підстави для перебування на території України, та відповідно, відсутня можливість легального працевлаштування в Україні, а отже, відсутні законні джерела прибутку в Україні, у зв`язку з чим відповідач самостійно територію України не покине. Наявність вищевказаних обставин створює обґрунтовані підстави вважати, що відповідач, стосовно якого прийнято рішення про примусове видворення з України, ухилятиметься від виконання цього рішення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення, а також, існує ризик її втечі. Крім того, у відповідача, паспортний документ відсутній, що не дає право на виїзд з України, і також є підставою для подання до суду позовної заяви про застосування судом до іноземця заходів затримання іноземця з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, відповідно до вимог частини 1 статті 289 Кодексу адміністративного судочинства України. Отже, наявність вищевикладених обставин, створює підстави для затримання відповідача з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, у зв`язку з чим, Головне управління ДМС України у Дніпропетровській області звертається до суду з даною позовною заявою.

Ухвалою суду від 07.06.2023 року позовну заяву прийнято до провадження з призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.26-27).

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Суд, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, надавши їм оцінку в сукупності, вислухавши пояснення сторін, дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з такого.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , в с. Овсянківська дорога, Кирсанівського району Тамбовської області, російська федерація, є громадянином російської федерації, документований довідкою про особу, виданою Саксаганським відділом у місті Кривому Розі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 11.02.2023 року, проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до довідки про звільнення, серії РІВ №12328 від 05.08.2022 року ОСОБА_1 звільнений по відбутті строку покарання (а.с. 11).

Рішенням Саксаганського відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області №5 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 11.02.2023 року встановлено, що громадянин рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 приїхав на територію України в 1995 році разом з матір`ю до бабусі. Мати гр. України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 набула громадянства України 10.12.2001 року без сина. В м. Кривому Розі іноземець-порушник мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . З заявами про оформлення посвідки на тимчасове або постійне проживання, із заявами про продовження строку перебування або набуття громадянства України не звертався, та перейшов нелегальне становище. Вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина рф ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов`язати його покинути територію України у термін до 08.03.2023 року.(а.с. 13).

Протоколом серії ПР МДН №004706 від 11.02.2023 року було зафіксовано порушення законодавства України за ч.1 ст.203 КУпАП, за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення була винесена постанова серії ПН МДН № 004697 від 11.02.2023 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КупАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот) грн. в дохід держави. (а.с. 15-16).

Протоколом про адміністративне затримання №МДН №000100 від 07.06.2023 року у зв`язку із вчиненням правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП вирішено питання про поміщення особи до ПТПІ (а.с. 22).

Рішенням Саксаганського відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області №5 про примусове видворення з України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.06.2023 року вирішено примусово відворити за межі України громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.23-24).

Згідно з наданими ОСОБА_1 , письмовими поясненнями він в 1994-1995 році разом з матір`ю, громадянкою рф приїхав до бабусі в м. Кривий Ріг. В 2001 році його мати отримала громадянство України разом з сестрою. ОСОБА_4 , але його при оформлені громадянства у справі не вказала. В 2012 році він був засуджений Довгинцівським районний судом до десяти років позбавлення волі. 08.06.2022 року звільнився з колонії №76, де йому надані поясне, що для оформлення громадянства України йому необхідно звернутися до посольства рф для отримання паспорта громадянина рф. (а.с.17).

Згідно з п.2 ст.92 Конституції України, виключно законами України визначаються громадянство, правосуб`єктність громадян, статус іноземців та осіб без громадянства.

Згідно діючого законодавства України, правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року №3773-VI (далі Закон № 3773-VI).

Положеннями частини 1 статті 9 вищевказаного Закону № 3773-VI, встановлено що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України.

Згідно до частини 1 статті 16 Закону № 3773-VI, реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону.

Відповідно до частини 2 статті 16 Закону № 3773-VI, відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Положеннями частини 3 статті 9 Закону № 3773-VI, передбачено, що строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений в статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно до частини 16 статті 4 вищевказаного Закону № 3773-VI, іноземці та особи без громадянства, які в`їхали в Україну на інших законних підставах, вважаються такими, які тимчасово перебувають на території України на законних підставах на період наданого візою дозволу на в`їзд або на період, встановлений законодавством чи міжнародним договором України.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Згідно до вимог частини 3 статті 3 Закону №3773-VI, іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Положеннями частини 1 статті 26 Закону № 3773-VI, передбачено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України). У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до абзацу першого частини 1 статті 30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Положеннями частини 1 статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), передбачено, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Відповідно до положень частини 3 статті 30 Закону № 3773-VI, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення суду має право розміщувати іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Положеннями абзацу першого частини 4 статті 30 Закону № 3773-VI, передбачено, що Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до частини 8 статті 30 Закону № 3773-VI, положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Згідно з положеннями абзаців першого та другого частини 1 статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення або реадмісію, ухилятиметься від виконання рішення про його (її) примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик його (її) втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, стосовно якого (якої) прийнято рішення про примусове видворення, документа, що дає право на виїзд з України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальний орган чи підрозділ, орган охорони державного кордону, орган Служби безпеки України подає до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням зазначених органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовну заяву про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання з метою ідентифікації та/або забезпечення примусового видворення за межі території України;

2) затримання з метою забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття на поруки підприємством, установою чи організацією;

4) зобов`язання внести заставу.

Відповідно до частини 11 статті 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства, такий строк може бути продовжено, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до підпунктів «b» та «f» пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини від 04.11.1950 року (в чинній редакції Конвенції від 01.08.2021), ратифікованої Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР (в чинній редакції Закону від 13.03.2006), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом; законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 до теперішнього часу без поважних причин проживає в Україні без реєстрації, без документів, що надають право на проживання в Україні, ухиляється від виїзду за межі України, чим грубо порушує законодавство України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Оскільки положення ст.371 КАС України не передбачають можливість негайного виконання судового рішення в частині затримання іноземця та поміщення у пункт тимчасового перебування, тому доводи позивача в цій частині суд залишає поза увагою як такі, що суперечать положенням КАС України та побудовані на його вільному тлумаченні стороною позивача на власний розсуд.

Враховуючи, що згідно з ч.15 ст.288 КАС України позивач звільнений від сплати судового збору за пред`явлення даного позову, ухваленого на його користь, тому витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 9, 241-246, 250, 288, 289, 371 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області до громадянина російської федерації ОСОБА_1 про затримання та поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою забезпечення видворення за межі території України задовольнити.

Затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 та помістити до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на шість місяців, з метою забезпечення його видворення за межі території України.

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду складено та підписано 07 червня 2023 року.

Суддя Н.В. Чернова