Справа № 560/4008/20
Суддя: Олендер І.Я.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

05 червня 2023 року

м. Київ

справа № 560/4008/20

адміністративне провадження № К/990/15068/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Олендера І.Я.,

суддів: Гончарової І.А., Пасічник С.С.,

перевіривши касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення,

в с т а н о в и в:

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 19.04.2023 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права та недотримання норм процесуального права, просить скасувати рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20, ухвалити нову постанову, якою справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

У поданій позивачем касаційній скарзі також наведено підстави, що зумовили пропуск визначеного законом процесуального строку на касаційне оскарження спірних судових рішень. В обґрунтування поважності підстав пропуску строку при поданні касаційної скарги позивач зазначив, що після отримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 копії постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20, а саме - 14.12.2022, що підтверджується копією клопотання позивача від 06.12.2022 про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи та зняття копій, скаржник 22.02.2023 звернувся до суду касаційної інстанції з метою його оскарження в касаційному порядку. Натомість Верховний Суд ухвалою від 15.03.2023 вперше подану позивачем касацій скаргу повернув особі, яка її подала на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України як таку, що не містила належного викладення підстав для касаційного оскарження спірних судових рішень у цій справі. Верховний Суд роз`яснив скаржнику вимоги щодо форми і змісту касаційної скарги, яким така має відповідати при викладенні підстав касаційного оскарження, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України та вказав про наявність у особи права на повторне звернення до суду з касаційною скаргою після повернення такої заявнику.

Користуючись наданим КАС України процесуальним правом повторного звернення, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 19.04.2023 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у справі №560/4008/20..

У своїх доводах про поважність причин пропуску строку при поданні касаційної скарги позивач також вказав, що смерть сина та хвороба дружини у 2021 році, збройна агресія на території України з введенням Указом Президента України положення воєнного стану у 2022 році, стали об`єктивною перешкодою для своєчасного оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20 у касаційному порядку. Наголошує, що приведення касаційної скарги у відповідність до положень КАС України (наведення обґрунтованих підстав касаційного оскарження судових рішень, які на думку скаржника, є достатніми для відкриття провадження у справі) є підставою для поновлення пропущеного строку повторно поданої касаційної скарги та відкриття касаційного провадження у даній справі.

Верховний Суд ухвалою від 02.05.2023 касаційну скаргу позивача залишив без руху з мотивів її невідповідності вимогам статей 329 КАС України. Цією ж ухвалою суд визначив скаржнику строк, тривалістю у десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху, впродовж якого особа має право надати суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження вказавши інші підстави та надавши належні докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Залишаючи подану позивачем касаційну скаргу без руху, Верховний Суд, врахувавши обставини справи, дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що скаржником пропущено строк з поважних причин, оскільки наведені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження доводи не є такими, що пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій з касаційного оскарження судових рішень, а також не підтверджені належними й допустимими доказами.

Вказану ухвалу Верховного Суду вручено представнику заявника 09.05.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху, фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 до суду подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження з обґрунтуванням необхідності поновлення пропущеного ним з поважних причин строку на касаційне оскарження судових рішень та прийняття касаційної скарги до розгляду Верховним Судом.

Разом з тим, розглянувши клопотання позивача про поновлення строку на касаційне оскарження спірних судових рішень, Судом встановлено, що обґрунтовуючи поважність підстав пропуску строку на касаційне оскарження, скаржник зазначає причини попуску процесуального строку аналогічні тим, що були наведені позивачем при поданні касаційної скарги, та які судом було визнано неповажними. Інших умотивованих доводів, які б підтверджували поважність підстав пропуску строку касаційного оскарження фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не наводить; доказів про які зазначав суд касаційної інстанції залишаючи подану позивачем касаційну скаргу без руху не надає.

Позивач повторно наголошує, що копію постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20 він не отримував. Зі змістом спірної постанови позивач ознайомився лише 14.12.2022 знявши фотокопії з матеріалів адміністративної справи в суді першої інстанції.

Також у своїх доводах про поважність причин пропуску строку при поданні касаційної скарги позивач повторно звертає увагу, що смерть сина та хвороба дружини у 2021 році, збройна агресія на території України з введенням Указом Президента України положення воєнного стану у 2022 році, стали об`єктивною перешкодою для своєчасного оскарження постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20 у касаційному порядку.

Зазначає, що копію ухвали Верховного Суду від 15.03.2023 про повернення на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України вперше поданої позивачем касаційної скарги заявнику, останній отримав 21.03.2023 і невідкладно - 19.04.2023, тобто в межах розумних строків, реалізував своє право на повторне звернення до суду з касаційною скаргою.

На думку позивача, наведені ним обставини є поважною підставою для поновлення пропущеного строку повторно поданої касаційної скарги та відкриття касаційного провадження у даній справі

Так, статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Аналіз положень статей 5, 13, 328, 329 КАС України дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Згідно з частиною першою статті 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 КАС України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі «Мельник проти України» від 28.03.2006, заява №23436/03).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Оцінюючи обставини, що перешкоджали здійсненню процесуального права на касаційне оскарження, на які заявник посилається як на поважні, суд виходить з оцінки та аналізу всіх наведених у клопотанні доводів і з того, чи мав заявник за таких обставин можливість своєчасно реалізувати право на касаційне оскарження. Такі обставини мають бути обов`язково підтверджені відповідними доказами.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

У той же час, Верховний Суд повторно звертає увагу, що з урахуванням приписів статті 44 КАС України, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, а тому маючи намір добросовісної реалізації належного йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту для чого, як особа, зацікавлена у її поданні, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати усі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання касаційної скарги.

Разом з тим, до поданої на виконання вимог ухвали від 02.05.2023 про залишення касаційної скарги без руху заяви про поновлення строку на касаційне оскарження, позивач так і не долучає належних і допустимих доказів на підтвердження наявності обставин того, що копія спірної постанови від 09.02.2022 на адресу останнього не надходила.

Зокрема, жодних доказів, наприклад, як: докази своєчасного звернення (або неможливості звернення) до суду апеляційної інстанції про отримання оскаржуваного судового рішення або довідка суду апеляційної інстанції про час направлення/ненаправлення копії постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20 на адресу скаржника позивач не надає.

Долучена позивачем до матеріалів касаційної скарги копія клопотання від 06.12.2022 про ознайомлення з матеріалами адміністративної справи та зняття копій, як вже зазначав Верховний Суд, не свідчить про те, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 не був обізнаним про наявність оскаржуваної постанови та ознайомленим з її змістом, а лише засвідчує факт ознайомлення позивача 14.12.2022 з матеріалами справи в Хмельницькому окружному адміністративному суді.

Також скаржник жодним чином не обґрунтовує неможливість подання касаційної скарги у період з 14.12.2022 (момент отримання копії спірної постанови в суді першої інстанції) по 22.02.2023 (момент подання касаційної скарги вперше), з яким закон пов`язує право на безумовне поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

У поданні касаційної скарги вперше лише 22.02.2023, тобто через 70 днів з моменту коли особа отримала копію спірної постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20 в суді першої інстанції після ознайомлення з матеріалами справи, Верховний Суд не вбачає наміру добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження судового рішення з дотриманням строку на касаційне оскарження та забезпечення неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема стосовно строку подання касаційної скарги.

Повторно оцінюючи доводи скаржника щодо складних сімейних подій, які вплинули на своєчасність оскарження спірних судових рішень у цій справі в касаційному порядку, Верховний Суд не вважає, що такі свідчать на користь висновку про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки постанова Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20 була ухвалена судом апеляційної інстанції у 2022 році, а події, мова про які веде позивач у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження (смерть сина, хвороба дружини скаржника) відбулися у 2021 році.

Поряд з цим, Верховний Суд також вважає за необхідне зазначити, що питання поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Разом з тим, позивач, у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження, поданій на виконання вимог ухвали від 02.05.2023 про залишення касаційної скарги без руху, так і не наводить доводів та не надає суду належних доказів на підтвердження того, яким саме чином введення воєнного стану вплинуло на його обов`язок своєчасно подати касаційну скаргу (з урахуванням того, що строк з моменту ухвалення судом апеляційної інстанції постанови (09.02.2022) і до дня подання цієї апеляційної скарги (19.04.2023), становить понад чотирнадцять місяців).

Посилання скаржника на обставини, пов`язані повторним поданням касаційної скарги у цій справі, недостатньо для підтвердження поважності причин пропуску строку. Позивач, маючи намір реалізації наданого йому права на касаційне оскарження судового рішення, повинен діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у нього прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне виконання своїх процесуальних обов`язків.

Верховний Суд також зазначає, що підставою для повернення попередньої касаційної скарги позивачу слугувало виключно відсутність належного обґрунтування підстав для касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Відтак, посилання позивача на відсутність законних підстав для повернення раніше поданої касаційної скарги не приймаються судом касаційної інстанції, оскільки за встановлених обставин, в діях фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не вбачається наміру добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням положень КАС України. Зазначене свідчить виключно про формальний підхід скаржника до оформлення касаційної скарги.

Недотримання скаржником положень пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України щодо належного обґрунтування підстав передбачених цим Кодексом для оскарження судових рішень у касаційному порядку, не є поважною причиною пропуску строку визначеного процесуальним законом, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну та не надає особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження.

Також, Верховний Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про поновлення строку касаційного оскарження суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого статтею 329 КАС України строку касаційного оскарження до дати звернення з касаційною скаргою вперше; з моменту повернення вперше поданої касаційної скарги/відмови у відкритті касаційного провадження за вперше поданою касаційною скаргою до дати повторного звернення з касаційною скаргою і так далі.

Втім, у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження позивачем не наведено жодних обґрунтованих доводів та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження наявності у останнього об`єктивних перешкод, які унеможливили реалізацію права на повторне звернення (після постановлення 15.03.2023 Верховним Судом ухвали про повернення касаційної скарги заявнику) до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в найкоротші строки. У поданні повторної касаційної скарги лише 19.04.2023, тобто через двадцять вісім днів з моменту отримання копії ухвали про повернення судом вперше поданої позивачем касаційної скарги заявнику, Верховний Суд не вбачає наміру добросовісної реалізації належного особі права на касаційне оскарження судових рішень та забезпечення неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги.

Усталеною є позиція Верховного Суду щодо питання оцінки поважності причин пропуску строку через невиконання скаржником вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення заявнику касаційної скарги не належать до об`єктивних обставин особливого і непереборного характеру і не надають такій особі права у будь-який необмежений час після спливу строку касаційного оскарження реалізовувати право на касаційне оскарження судового рішення.

Ураховуючи обставини справи, зазначені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не визнаються Судом поважними, оскільки вони не є такими, що не залежали від волевиявлення особи, що оскаржує судові рішення, і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами. Сукупність цих обставин свідчить виключно про те, що позивач допустив необґрунтовані зволікання щодо реалізації свого права на касаційне оскарження судових рішень з дотриманням вимог КАС України.

На переконання Суду, зазначені скаржником у заяві щодо поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження доводи свідчить виключно про намагання скаржника домогтися безпідставного поновлення судом строку на касаційне оскарження та нівелювання принципом правової визначеності.

Суд вважає за необхідне зазначити, що звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою це право сторони, а не обов`язок, а тому, якщо особа вважає за необхідне скористатися своїм правом на касаційне оскарження, то реалізація зазначеного права повинна відбуватися із дотриманням порядку та строків встановлених положеннями КАС України. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З урахуванням вищевикладеного, Верховний Суд не вбачає підстав для визнання, зазначених скаржником у заяві про поновлення строку касаційного оскарження, причин пропуску такого строку поважними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 КАС України, Суд -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про поновлення строку касаційного оскарження рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 09.02.2022 у справі №560/4008/20 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді І.Я. Олендер

І.А. Гончарова

С.С. Пасічник