Справа № 320/1373/23
Суддя: Степанюк Анатолій Германович
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1373/23 Суддя першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Степанюка А.Г.,

суддів - Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

при секретарі - Масловській К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на проголошену о 14 годині 25 хвилин ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року, дата складання повного тексту якої не зазначена, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Конституційного Суду України про визнання протиправної бездіяльності та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2023 року ОСОБА_1 (далі - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Конституційного Суду України (далі - Відповідач, КС України) про:

- визнання протиправною бездіяльності КС України щодо нездійснення розрахунку з ОСОБА_1 при припиненні трудових відносин та стягнення з КС України на користь ОСОБА_2 5 737 772,90 грн заборгованості з виплати винагороди судді Конституційного Суду України;

- стягнення з КС України на користь ОСОБА_1 2 620 937,90 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 16.05.2021 (дня, наступного після звільнення) по 16.11.2022.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 22.03.2023 зупинено провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №9901/96/21. При цьому суд першої інстанції виходив з того, що Указ Президента України від 27.03.2021 №124/2021 в частині скасування Указу Президента України від 14.05.2013 №256, на підставі якого прийнято заступником Голови Конституційного Суду України розпорядження про тимчасове зупинення виплати ОСОБА_1 винагороди судді, є предметом розгляду справи №9901/96/21, а відтак до набрання законної сили судовим рішенням у згаданій справі неможливо розглянути спір про стягнення заборгованості з виплати винагороди судді та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Не погоджуючись з викладеним в ухвалі рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі і направити її до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування своєї позиції зазначає, що судом неправильно застосовано до спірних правовідносин п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, позаяк зібрані у справі докази дозволяють встановити та оцінити обставини, які є предметом судового розгляду. Підкреслює, що у межах справи №9901/96/21 не вирішуються питання, які є спірними у справі №320/1373/23. Наголошує, що оскаржувана ухвала не містить належних обґрунтувань необхідності зупинення провадження у справі, а розгляд питання правомірності Указу Президента України від 27.03.2021 №124/2021 не впливає на застосування до роботодавця правових наслідків несвоєчасного розрахунку при звільненні, передбачених ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України.

Після усунення визначених в ухвалі від 19.04.2023 про залишення апеляційної скарги без руху недоліків ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.05.2023 відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції, які надійшли 25.05.2023.

У відзиві на апеляційну скаргу КС України просить відмовити в її вимогах та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції. Свою позицію обґрунтовує тим, що тимчасове зупинення виплати Позивачу суддівської винагороди було зумовлене прийняттям розпорядження від 30.04.2021 №34/01/2021-ОД, яке у свою чергу прийнято на підставі Указу Президента України від 27.03.2021 №124/2021, який є предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/96/21 і надання правової оцінки якому не належить до компетенції Київського окружного адміністративного суду. Окремо зазначив, що у період відсторонення ОСОБА_1 від посади останньому виплачувалася суддівська винагорода.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.05.2023 справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 07.06.2023.

У судовому представник Позивача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній мотивів і підстав, додатково підкресливши на відсутності зв`язку справи №320/1373/23 із справою №9901/96/21, а також на необхідності врахування позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/43/21.

Представник Відповідача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду першої інстанції - без змін, наголошуючи на тому, що Указ Президента України від 27.03.2021 №124/2021 є предметом перегляду й Конституційного Суду України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Зупиняючи провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, Київський окружний адміністративний суд виходив з того, що до набрання законної сили рішенням суду у справі №9901/96/21 неможливо вирішити спір у справі №320/1373/23, оскільки передумовою цього є встановлення правомірності Указу Президента України від 27.03.2021 №124/2021, на підставі якого прийнято розпорядження від 30.04.2021 №34/01/2021-ОД, що зумовило припинення виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди.

З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

У постанові від 16.09.2021 у справі №360/2189/20 Верховний Суд звернув увагу, що обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета справи.

З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку, зокрема, адміністративного судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Матеріали справи свідчать, що предметом спору у цій справі є, зокрема, визнання протиправною бездіяльності КС України щодо нездійснення розрахунку з ОСОБА_1 при припиненні 15.05.2022 трудових відносин у зв`язку із закінченням строку його повноважень на підставі п. 1 ч. 1 ст. 149-1 Конституції України.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, починаючи з квітня 2021 року і до травня 2022 року ОСОБА_1 не нараховувалася та не виплачувалася винагорода судді у зв`язку з прийняттям в.о. Голови Конституційного Суду України 30.04.2021 розпорядження №34/01/2021-ОД (а.с. 117), яким з урахуванням внесених розпорядженням в.о. Голови Конституційного Суду України від 06.05.2021 №37/01/2021-ОД (а.с. 118) приписано тимчасово зупинити - на період з 31.03.2021 до вирішення справ за позовами, зокрема, ОСОБА_1 у судовому порядку - нарахування й виплату ОСОБА_1 винагороди судді Конституційного Суду України.

Поряд з цим, зміст розпорядження від 30.04.2021 №34/01/2021-ОД свідчить, що останнє прийнято у зв`язку з набранням чинності Указу Президента України від 27.03.2021 №124/2021 «Про деякі питання забезпечення національної безпеки України», яким, зокрема, скасовано Указ Президента України від 14.05.2013 №256 «Про призначення ОСОБА_1 суддею Конституційного Суду України» (а.с. 115).

Отже, починаючи з квітня 2021 року і по день припинення трудових відносин Конституційного Суду України з ОСОБА_1 у травні 2022 року останньому не нараховувалася і не виплачувалася винагорода судді. Причиною цих невиплат є, як було встановлено вище, розпорядження від 30.04.2021 №34/01/2021-ОД, прийняте на підставі Указу Президента України від 27.03.2021 №124/2021.

У чергу, передумовою вирішення питання про стягнення з КС України на користь ОСОБА_1 заборгованості з виплати винагороди судді та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є перевірка існування у КС України правових підстав для проведення розрахунку з ОСОБА_1 при припиненні трудових відносин шляхом виплати останньому 5 737 772,90 грн. При цьому, як вже було неодноразово наголошено вище, припинення нарахування та виплати суддівської винагороди здійснено на підставі відповідного розпорядження від 30.04.2021 №34/01/2021-ОД, яке прийнято у зв`язку з набранням чинності Указом Президента України від 27.03.2021 №124/2021.

У свою чергу, згаданий Указ Президента України від 27.03.2021 №124/2021 «Про деякі питання забезпечення національної безпеки України» є предметом оскарження ОСОБА_1 у Верховному Суді у справі №9901/96/21.

Рішенням Верховного Суду від 14.07.2021 у цій справі позов ОСОБА_1 до Президента України, третя особа - Конституційний Суд України, про визнання протиправним та скасування Указу Президента України задоволено - визнано протиправним та сковано Указ Президента України від 27.03.2021 №124/2021 «Про деякі питання забезпечення національної безпеки України» в частині скасування Указу Президента України від 14.05.2013 №256 «Про призначення ОСОБА_1 суддею Конституційного Суду України».

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №9901/96/21 за апеляційною скаргою Президента України на рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 14.07.2021. При цьому на час перегляду оскаржуваної у межах справи №320/1373/23 ухвали суду рішення у справі №9901/96/21 законної сили не набрало.

Зважаючи на викладене колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції про наявність правових підстав для зупинення провадження у цій справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України, позаяк обставини правомірності прийняття Указу Президента України від 27.03.2021 №124/2021 «Про деякі питання забезпечення національної безпеки України» в частині, що стосується ОСОБА_1 , є предметом розгляду справи №9901/96/21, компетенцією надання такому Указу правової оцінки Київський окружний адміністративний суд на відміну від Верховного Суду не наділений, а вирішення питання про допущення КС України протиправної бездіяльності щодо здійснення розрахунку з ОСОБА_1 при припинені трудових відносин неможливе до завершення судового розгляду з оцінки правомірності прийнятого згаданого вище Указу Президента України.

При цьому, вимоги про стягнення заборгованості з виплати винагороди судді Конституційного Суду України саме у розмірі 5 373 772,90 грн та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні саме у сумі 2 620 937,90 грн нерозривно пов`язані з вимогою про визнання протиправною бездіяльності КС України, що з огляду на наведені вище мотиви вказує на обґрунтованість постановленої Київським окружним адміністративним судом оскаржуваної ухвали.

Щодо посилання Апелянта на необхідність врахування судом апеляційної інстанції позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №9901/43/21 (постанова від 16.02.2022) судова колегія вважає помилковим, оскільки обставини згаданої справи та справи №320/1373/23 є різними, зупинення провадження у справі №9901/43/21 мало місце до вирішення справи Конституційним Судом України, а не Верховним Судом, і, як було неодноразово наголошено вище, будь-яка оцінка правомірності Указу Президента України окружним адміністративним судом не може надаватися.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про правильність твердження суду першої інстанції щодо необхідності зупинення провадження у справі, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують. У зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 236, 242-244, 250, 308, 310, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.

Касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції подається безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя А.Г. Степанюк

Судді Н.П. Бужак

М.І. Кобаль

Повний текст постанови складено та підписано 07 червня 2023 року.