Справа № 480/3325/23
Суддя: М.М. Шаповал
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 року Справа № 480/3325/23

Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Шаповала М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3325/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України (далі - ГУ ПФУ) в Сумській області щодо зменшення розміру пенсії позивача за рахунок виплати з 01 квітня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області провести перерахунок та виплату пенсії позивача з 01 квітня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року та урахуванням перерахунку пенсії згідно рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року по справі № 480/10652/21, виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати згідно Закону України від 19 жовтня 2000 року N 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати";

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо виплати позивача з 01 квітня 2019 року пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Сумській області здійснювати виплату пенсії позивачу з 01 квітня 2019 року без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням перерахунку пенсії згідно рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року по справі № 480/10652/21, виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати згідно Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 89 % грошового забезпечення.

З 01.01.2018 пенсія позивача була перерахована на виконання постанови Кабінету Міністрів України (далі - КМУ, Уряд) від 21.02.2018 № 103. Однак при перерахунку пенсії були враховані лише посадовий оклад, оклад за військовим званням та надбавка за вислугу років у зв`язку із внесенням відповідних змін до постанови Уряду від 13.02.2008 № 45, якою передбачено порядок перерахунку пенсій.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.12.2018 по справі № 826/3858/18 визнано нечинними та скасовано пункти 1 та 2 постанови КМУ від 21.02.2018 № 103 (набрало законної сили 05.03.2019). З 05.03.2019 у позивача виникло право на перерахунок пенсії. ІНФОРМАЦІЯ_1 було видано нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача станом на 05.03.2019.

Рішенням суду від 30.11.2021 по справі № 480/10652/21 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019, на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 30.07.2021 № 11/48782/3485. Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 30.07.2021 № 11/48782/3485, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення суду ГУ ПФУ в Сумській області проведено перерахунок пенсії позивача, однак пенсія з 01 квітня 2019 року йому нараховувалось та виплачувалось в період з 01.04.2019 по 31.12.2019 лише 75 % підвищення станом на 01.01.2018.

Крім того, в деяких перерахунках - на 01.01.2020, на 01.03.2022, на 01.03.2023 розмір перерахованої пенсії більший за розмір отримуваної позивачем пенсії через обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач не погоджується з даними діями відповідача та вважає їх протиправними.

Ухвалою суду від 13.04.2023 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позов не надав, про причини неподання відзиву суд не повідомив, тому відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України неподання суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області відзиву на позов кваліфікується судом як визнання позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

ІНФОРМАЦІЯ_1 30.07.2021 було видано довідку № 11/48782/3485 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії позивачу станом на 05.03.2019 відповідно до постанови КМУ від 30.08.2017 № 704, з урахуванням правових висновків Касаційного адміністративного суду у справі № 160/8324/19.

Рішенням суду від 30.11.2021 по справі № 480/10652/21 визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019, на підставі наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 30.07.2021 № 11/48782/3485. Зобов`язано ГУ ПФУ в Сумській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу відповідно до наданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки від 30.07.2021 № 11/48782/3485, з урахуванням раніше виплачених сум.

На виконання рішення суду ГУ ПФУ в Сумській області проведено перерахунок пенсії позивача, однак пенсія з 01 квітня 2019 року йому нараховувалось та виплачувалось в період з 01.04.2019 по 31.12.2019 лише 75 % підвищення станом на 01.01.2018.

Крім того, в деяких перерахунках - на 01.01.2020, на 01.03.2022, на 01.03.2023 розмір перерахованої пенсії більший за розмір отримуваної позивачем пенсії через обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Сумській області із заявою, в якій просив виплачувати позивачу з 01.01.2018 р. пенсію без обмеження максимальним розміром та здійснити йому виплату недоплаченої частини пенсії з урахуванням виплачених сум.

Листом від 11.04.2023 № 3078-4524/Т-02/8-1800/23 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії щодо виплати її без обмеження максимальним розміром.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, визначено Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин між сторонами, далі - Закон № 2262-ХІІ).

Щодо позовної вимоги про визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо проведення перерахунку підвищення пенсії у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 виплату перерахованих відповідно до пункту 1 цієї постанови підвищених пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) проводити з 1 січня 2018 року у таких розмірах: з 1 січня 2018 року - 50 відсотків; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - 75 відсотків; з 1 січня 2020 року - 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року.

У зв`язку із скасуванням пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 грудня 2018 року у справі № 2826/3858/18, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2019 року, обмеження щодо часткової виплати суми підвищення до пенсії скасовано.

Отже, з 05 березня 2019 року пенсія позивачу підлягає виплаті у розмірі 100 відсотків суми підвищення пенсії.

Як вбачається зі змісту пунктів 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України № 103, нею врегульовані строки виплати пенсій, а не порядок проведення перерахунку.

У зв`язку з чим суд зазначає, що питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, а також розмірів такої доплати не охоплюються поняттям "порядок проведення перерахунку пенсії".

На підставі викладеного суд вважає, що право позивача на отримання перерахованого розміру пенсії за період з 05 березня 2019 року, з урахуванням вже сплачених сум, визначається Законом № 2262- XII, отже підпадає під дію статті 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності".

Щодо обмеження пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність суд зазначає наступне.

Частиною 7 статті 43 Закону № 2262-XII встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень другого речення частини сьомої статті 43, першого речення частини першої статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

При цьому у вказаному рішенні Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Відповідно до статті 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними. Обов`язок виконання рішення Конституційного Суду України є вимогою Конституції України, яка має найвищу юридичну силу щодо всіх інших нормативно-правових актів (пункти 3, 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2000 року № 15-рп/2000 у справі про порядок виконання рішень Конституційного Суду України). Це виключає можливість органу державної влади, у тому числі парламенту, органу місцевого самоврядування, їх посадових осіб відтворювати положення правових актів, визнаних Конституційним Судом України неконституційними, крім випадків, коли положення Конституції України, через невідповідність яким певний акт (його окремі положення) було визнано неконституційним, у подальшому змінені в порядку, передбаченому розділом XIII Основного Закону України.

Конституційний Суд України в пункті 7 Рішення № 4-рп/2016 від 08 червня 2016 року вже висловлював правову позицію, якою зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічної редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені. Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй".

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З огляду на те, що положення ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визнано Конституційним Судом України неконституційним, воно втратило чинність з дня ухвалення такого рішення, а саме з 20.12.2016. При цьому внесені Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774 від 06.12.2016 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є по своїй суті повторним запровадженням правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, а тому ці зміни самі по собі не створюють підстав для такого обмеження максимального розміру пенсії.

Таким чином, положення ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII щодо встановлення максимального розміру пенсії втратили чинність, а тому пенсія військовим пенсіонерам повинна виплачуватись без обмеження максимальним розміром, тобто в розмірі її фактичного нарахування.

Щодо виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, суд зазначає.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України від 19 жовтня 2000 року N 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон України № 2050-Ш) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159).

Статті 2, 3, 4 Закону України № 2050- ІІІ визначають, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: в тому числі і пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Тобто, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ прямо передбачено, що під доходами, на які поширюються правила щодо компенсації втрат, у цьому Законі слід розуміти, зокрема, пенсії.

Основною умовою для виплати позивачу передбаченої статтею 55 Закону № 2262-ХІІ, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком № 159 компенсації є порушення встановлених строків виплати, в тому числі, пенсії. При цьому компенсація за порушення строків виплати пенсії проводиться незалежно від порядку і підстав її нарахування органом Пенсійного фонду України, добровільно чи на виконання судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 Закону України № 2050-ІІІ дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати позивач набуває незалежно від того, чи були такі суми попередньо нараховані, але невиплачені. Первинною умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача, яка в даному випадку є очевидною.

На підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати з 01 квітня 2019 року 75 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року з урахуванням 100 відсотків суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року та урахуванням перерахунку пенсії згідно рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року по справі № 480/10652/21, виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати згідно Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо виплати ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року без обмеження максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та з урахуванням перерахунку пенсії згідно рішення Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2021 року по справі № 480/10652/21, виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з урахуванням компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати згідно Закону України від 19 жовтня 2000 року № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Шаповал