Справа № 260/2094/23
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2023 року м. Ужгород№ 260/2094/23
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області у якому просить: стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області (вул.Ф.Ракоці, ІЗ, м.Ужгород, Закарпатської області, 88008, ) на користь ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ідент. код НОМЕР_1 ) середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 03 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року в сумі 120920,67 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 22.07.2019 року наказом №155 о/с «По особовому складу» Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 22.07.2019 року підполковника поліції ОСОБА_1 заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення було звільнено зі служби в поліції за п.4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) відповідно до ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію». 02.12.2019 р. рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/1096/19 позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ №155о/с Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 22.07.2019 р. про звільнення з 22.07.2019 р. підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналі і ичпого та докумен тального забезпечення; поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головною управління Національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення або на рівнозначній посаді з 22.07.2019 року; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 91513,31 (Дев`яносто одну тисячу п`ятсот тринадцять) грн. 31 коп. з відрахуванням податків та зборів; стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Закарпатській області 5000,00 грн. (П`ять тисяч) грн. 00 коп. судових витрат; у решті позовних вимог відмовлено.

19.05.2020 року набрала законної сили постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду, якою рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі №260/1096/19 залишено без змін.

Судом встановлено, що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі №260/1096/19 про поновлення було виконано відповідачем тільки 01.06.2020 року.

Відповідачем до суду подано відзив, у якому проти позову заперечив. Просив у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до положень ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України, з врахуванням положень ст.262 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено та визнається відповідачем, що 22.07.2019 року наказом №155 о/с «По особовому складу» Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 22.07.2019 року за підписом т.в.о. начальника Рубель А. підполковника поліції ОСОБА_1 (0070026) заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУМИ в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення було незаконно звільнено зі служби в поліції за п.4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) відповідно до ч. 1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію».

02.12.2019 р. рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/1096/19 позов ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано наказ №155о/с Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 22.07.2019 р. про звільнення з 22.07.2019 р. підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналі і ичпого та докумен тального забезпечення; поновлено підполковника поліції ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головною управління Національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення або на рівнозначній посаді з 22.07.2019 року; стягнуто з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 91513,31 (Дев`яносто одну тисячу п`ятсот тринадцять) грн. 31 коп. з відрахуванням податків та зборів; стягнуто з бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Закарпатській області 5000,00 грн. (П`ять тисяч) грн. 00 коп. судових витрат; у решті позовних вимог відмовлено.

19.05.2020 року набрала законної сили постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду, якою рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі №260/1096/19 залишено без змін.

На виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 наказом Головного управління Національної поліції в Закарпатській області від 01.06.2020 року № 116 о/с, пункт наказу ГУ НП у Закарпатській області від 22 липня 2019 року № 155 о/с, у частині звільнення зі служби в поліції, відповідно до п. 4 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) підполковника поліції ОСОБА_1 , колишнього заступника начальника управління кадрового забезпечення ГУНП в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення було скасовано та поновлено його на посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу комплектування, з 23 липня 2019 року.

Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання, принцип обов`язковості судових рішень закріплений також і в ст. 14 КАС України, відповідно до змісту якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби та присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць, а ч. 2 ст. 372 КАС України визначено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Аналіз вищенаведених правових норм чинного законодавства, що регулює трудові правовідносини, дає підстави для висновку, що рішення судів про поновлення на роботі є обов`язковими та виконуються негайно. Законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення і цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника, тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.

Як встановлено судом, Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/1096/19 ухвалене 02 грудня 2019 року. Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на займаній на час звільнення посаді заступника начальника управління кадрового забезпечення Головного управління національної поліції в Закарпатській області - начальника відділу організаційно-аналітичного та документального забезпечення або на рівнозначній посаді та стягнення на користь ОСОБА_1 заробітної плати у межах одного місяця в розмірі 20986,14 грн. підлягало до негайного виконання.

Судом встановлено, що позивача поновлено на посаді наказом №116о/с від 01.06.2020 року «По особовому складу».

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, в разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно зі статтею 236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Водночас спірний у цій справі є період затримки виконання судового рішення для стягнення середнього заробітку, зокрема кількість днів, самостійно визначених позивачем як належний спосіб захисту його права.

Наведена правова позиція цілком узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 02.10.2019 року у справі № 823/1507/18, від 05.09.2019 року у справі № 816/943/17, від 28.11.2019 року у справі № 804/6862/16.

Підсумовуючи наведене суд дійшов висновку, що наявність вини відповідача в затримці виконання судового рішення не є обов`язковою для задоволення заявлених вимог. Наявність вини випливає з норм Конституції України, згідно з якими судові рішення, які набрали законної сили, повинні виконуватись державними органами добровільно, без відкриття виконавчого провадження.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №812/801/17 і від 30.04.2020 у справі №260/1424/18.

Вирішуючи питання щодо суми середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі, суд виходить з такого.

Сума середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі повинна обраховуватися за період з 03.12.2019 року по дату виконання рішення суду 31.05.2020 року.

Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100), який застосовується у випадку виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку №100 основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку).

У відповідності до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Таким чином, середня заробітна плата для цілей, передбачених статтею 236 КЗпП України, повинна обчислюватися з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи.

Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд враховує середньоденний розмір заробітної плати ОСОБА_1 , встановлений у рішенні Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 року у справі № 260/1096/19.

Вказаним рішенням встановлено, що середньомісячна заробітна плата позивача становить 20986,14 грн, середньоденна 688,07 грн.

Період затримки рішення становить 181 день (з 03.12.2019 по 31.05.2020 рр.).

Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання судового рішення складає 124540,67 грн. (688 грн. 07 коп. * 181 дні).

З урахуванням встановленої затримки виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 02.12.2019 у справі № 260/1096/19, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі за період з 03.12.2019 по 31.05.2020 рр. у розмірі 124540,67 грн., з урахуванням обов`язкових платежів та зборів.

Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається зі змісту позовних вимог позивачем заявлено вимогу про стягнення з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 03 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року в сумі 120920,67 грн., однак, як встановлено судом при розрахунках, при середньоденній заробітній платі позивача - 688,07 грн., сума яка підлягає до стягненню становить 124540,67 грн.

Відтак, з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд вважає за необхідне стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 03 грудня 2019 року по 31 травня 2020 року в сумі 124540,67 грн..

Згідно з абзацом 5 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тому відповідач, як податковий агент згідно норм Податкового Кодексу України та як страхувальник згідно Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», зобов`язаний виплатити позивачеві суму середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, утримавши із нього при виплаті податки та інші обов`язкові платежі.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що позивачем для звернення до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1209,20 грн, про що в матеріалах справи міститься доказ квитанція від 19.05.2023 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Таким чином, у відповідності до ст. 139 КАС України необхідно стягнути на користь позивача судові витрати у розмірі 1209,20 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області.

Керуючись статтями 2, 9, 73-78, 90, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області (вул.Ф.Ракоці, буд.13, м.Ужгород, Закарпатська область,88000, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення задовольнити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (вул. Ф.Ракоці, буд. 13, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 03.12.2019 р. по 31.05.2020 р. в розмірі 124 540,67 грн. (сто двадцять чотири тисячі п`ятсот гривень 67 копійок), з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору