Справа № 520/1869/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 р.Справа № 520/1869/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Токар А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в режимі відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою представника третьої особи Бардіна Іллі Сергійовича на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2022, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 15.08.22 по справі №520/1869/22

за позовом ОСОБА_1

до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) третя особа ОСОБА_2

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) (далі МВДВС, відповідач), третя особа ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 , третя особа) в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) Розтоцького Д.П. про накладення штрафу у ВП 67206935 від 24.11.2021 на суму 1700 грн.;

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) Розтоцького Д.П. про накладення штрафу у ВП 67206935 від 13.01.2022 на суму 3400, 00 грн.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 задоволено адміністративний позов.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Холодногірсько - Новобаварського ВДВС у м. Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) Розтоцького Д.П. про накладення штрафу у ВП 67206935 від 24.11.2021 на суму 1700 грн.

Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Розтоцького Д.П. про накладення штрафу у ВП 67206935 від 13.01.2022 на суму 3400, 00 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Холодногірсько-Новобаварського ВДВС у м. Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) витрати зі сплати судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, третя особа ОСОБА_2 , через свого представника Бардіна І.С. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати судове рішення та в частині оскарження постанови державного виконавця МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) Розтоцького Д.П. про накладення штрафу у ВП 67206935 від 24.11.2021 на 1700 грн залишити позовну заяву без розгляду, а в частині оскарження постанови від 13.01.2022 на суму 3400 грн відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що 21.10.2021 було відкрито виконавче провадження ВП№67206935. З метою вручення документів виконавчого провадження державним виконавцем 28.10.2021 здійснено вихід за адресою перебування боржника. Державним виконавцем особисто попереджено боржника про відповідальність за ухилення від виконання судового рішення.

Вказав, що за ухилення від виконання рішення суду було винесено постанову про накладення штрафу від 24.11.2021, яку неодноразово направлено боржнику та його адвокатам за всіма відомими адресами.

Крім цього, зазначив, що 13.01.2022 державним виконавцем повторно винесено постанову про накладення штрафу на боржника. Боржник так і не надав виконавцю належних документів, які б підтверджували наявність поважних причин для невиконання судових рішень. Виконавцем встановлено факт, що боржник, як вбачається, не вчинював жодних заходів, направлених на виконання судових рішень.

На думку апелянта, відповідач під час винесення оскаржуваних постанов діяв на підставі, в межах та у спосіб, що прямо передбачених Конституцією та законами України, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог.

Звернув увагу суду на те, що відповідно до тексту оскаржуваного судового рішення вбачається, що матеріали справи крім позову та певних процесуальних документів нічого не містять. Суд першої інстанції протиправно надав оцінку оскаржуваним у справі постановам, не вникаючи, що саме відбулося в межах виконавчого провадження.

Крім того, зазначив, що суд першої інстанції проігнорував права апелянта та його бажання взяти участь у вирішенні справи. Апелянту не було відомо про прийняття оскаржуваного рішення до моменту ознайомлення із матеріалами справи.

Вказав, що позивач не надав суду доказів щодо об`єктивності, поважності та непереборності причини пропуску строку для подання позовної заяви.

На думку апелянта суд першої інстанції був зобов`язаний залишити позовну заяву в частині оскарження постанов про накладення штрафів без розгляду, однак суд проігнорував дослідження вказаних обставин, не витребував матеріали справи виконавчого провадження та помилково розглянув позов.

Апелянт зазначив, що саме на виконання принципу належного урядування виконавець, встановивши факт системного протиправного ухилення боржниці від виконання судового рішення виніс оскаржувані постанови, що було його обов`язком та необхідністю з огляду на фактичні обставини справи. Отже, порушення принципу належного урядування вбачається у діях суду першої інстанції, який допустив продовження протиправної безкарної лінії боржниці, щодо ухилення від виконання обов`язкового судового рішення.

Крім цього, вказав, що позивач не надав суду жодних допустимих доказів того, що вона зверталась до стягувача із пропозицією виконати рішення суду та погодити час і місце зустрічей з дитиною. Боржниця не надала ані виконавцю, ані суду доказів, що вона вживала дії щодо виконання рішення, а тому застосування штрафів було обов`язковим.

Звернув увагу суду на те, що виконавче провадження, постанови про накладення штрафів в межах якого оскаржуються, стосуються питання забезпечення можливості батька спілкуватися та приймати участь у вихованні своєї дитини, яке заперечується позивачем та яка умисно позбавляє дитину спілкування із своїм батьком, налаштовуючи дитину проти нього.

Від представника позивача надійшов відзив, в якому він просив залишити апеляційну скаргу представника третьої особи адвоката Бардіна І.С. без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 по справі №520/1869/22 -без змін.

В обґрунтування зазначив, що держвиконавець ОСОБА_3 спочатку виносить постанову про накладення штрафу на ОСОБА_4 від 24.11.2021 за незабезпечення боржником побачень стягувача з дитиною в невизначеному ні судом ні виконавцем місці, а коли сплинув тиждень, виконавець виніс постанову від 30.11.2021 де визначив місце, де боржник ОСОБА_4 , яка зареєстрована та проживає у м. Одесі з чотирьохрічним сином Багратіоном - повинна приїжджати з м. Одеси до м. Харкова, щоб забезпечити 4-х часові побачення малолітнього Багратіона з батьком по суботам або неділям та у середу з 19.00 до 20.00. Ні відповідачем, ні третьою особою не надано жодного належного та допустимого доказу направлення цих постанов боржнику ОСОБА_4 за місцем її реєстрації та мешкання з малолітнім сином у м. Одесі.

Крім цього, зазначив, що як вбачається з матеріалів справи, ще 22.02.2022 третій особі та її представнику було відомо, що у провадженні Харківського окружного адміністративного суду знаходиться адміністративний позов ОСОБА_4 про скасування спірних постанов, але ні ОСОБА_2 ні його представник судовою справою не цікавились, повідомлення суду ігнорували.

Вказав, що ОСОБА_5 не надано жодного доказу, що за станом на 24.11.2021, або 30.11.2021 ОСОБА_4 укладала угоду на представлення її інтересів у виконавчому провадженні ВП №67206935 з яким-небудь адвокатом, котрому у законній спосіб виконавець Розтоцький Д.П. мав нагоду надсилати постанови або інші матеріали виконавчого провадження. Не надано доказу ні виконавчою службою, ні третьою особою та її представником, що спірні постанови надсилалися ОСОБА_4 за місцем її реєстрації та проживання з малолітнім сином у м. Одесі.

Зазначив, що припущення ОСОБА_5 , що оскільки адвокат, який не представляє інтереси ОСОБА_4 у виконавчому провадженні отримав лист виконавця Розтоцького Д.П. від 02.12.2021, з якимись постановами, та з якими адвокат не знайомився, повернувши виконавцю Розтоцькому Д.П. ці постанови з пропозицією направляти усю кореспонденцію та всі матеріали виконавчого провадження за місцем проживання боржника ОСОБА_4 з малолітнім сином у м. Одесі - не може вважатися доказом того, що 02.12.2021 ОСОБА_4 було відомо про спірні постанови.

31.05.2023 на адресу суду від представника МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) Розтоцького Д.П. надійшли пояснення, в яких він зазначив, що судом першої інстанції було допущено велику кількість процесуальних порушень під час судового розгляду справи.

Вказав, що постановою про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2021 ВП №67206935 відкрито виконавче провадження. З метою вручення документів виконавчого провадження державним виконавцем здійснено вихід за адресою перебування Боржника (у момент проведення слідчих дій співробітниками правоохоронного органу) та було запропоновано боржнику отримати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2021 та інші документи виконавчого провадження. Державним виконавцем особисто попереджено Боржника про відповідальність за ухилення від виконання судового рішення. Боржниця активно ухилялась від отримання документів виконавчого провадження та відмовлялась спілкуватись із виконавцем.

Окрім фактичної обізнаності боржника з 28.10.2021 про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_1 ще раніше (25.10.2021) отримала поштове відправлення №755, яким їй було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2021, вимогу державного виконавця від 21.10.2021 №128792 та інші документи виконавчого провадження.

Зазначив, що Вимога-виклик отримана Боржником 25.10.2021 була проігнорована.

Крім цього зазначив, що Державним виконавцем на адресу Боржника було повторно направлено Вимогу-виклик від 12.11.2021 №136852 та роз`яснено про відповідальність за невиконання рішень, роз`яснено права і обов`язки сторін та інших учасників виконавчого провадження, передбачені ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» та запропоновано визначитись із місцем проведення побачень з дитиною. Отримані Боржником вимоги-виклики державного виконавця не виконані, а Стягувач листом від 23.11.2021 повідомив виконавця про факт ухилення Боржника від виконання судового рішення, що перевірив також виконавець.

Позивачка не надала виконавцю належних документів, які б підтверджували наявність поважних причин для невиконання судових рішень.

Крім цього, у своїх поясненнях державний виконавець зазначив, що позивачка не надала доказів щодо об`єктивності, поважності та непереборності причин пропуску строку для подання позовної заяви, а отже рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/1869/22 від 15.08.2022 потрібно скасувати. В частині оскарження постанови державного виконавця МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) Розтоцького Д.П. про накладення штрафів у ВП 67206935 від 24.11.2021 на 1700 грн залишити позовну заяву без розгляду, а в частині оскарження постанови від 13.01.2022 на суму 3400 грн відмовити у задоволенні позову

Відповідно до ст. 268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 287 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

У судовому засіданні представником апелянта та представником позивача надані усні пояснення, які продублювані в аналогічних письмових поясненнях, долучених до матеріалів справи.

Клопотання представника позивача про долучення до матеріалів справи копії заяви про направлення поштової кореспонденції за адресою боржника та притягнення державного виконавця до дисциплінарної відповідальності та копії опису і службового чеку про відправлення заяви про направлення поштової кореспонденцуії за адресою боржника та притягнення державного виконавця до дисциплінарної відповідальності, копії скарги з додатками ОСОБА_6 на дії державного виконавця про скасування постанови від 21.10.2021 про відкриття виконавчого провадження №67206935 (справа №642/7542/21, копію доручення, яким уповноважено виконавця Розтоцького Д.П. представляти виконавчу службу у справі №642/7542/21 за скаргою ОСОБА_4 на дії виконавця про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2021 №67206935 та копію клопотання виконавця РозтоцькогоД.П. про ознайомлення з матеріалами справи №642/7542/21, 05.06.2021 ухвалою суду, постановленої без виходу до нарадчої кімнати, залишено без задоволення.

01.06.2023 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, представника третьої особи, представника позивача, представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

На примусовому виконанні МВДВС по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного МУ МЮ (м. Харків) перебувало виконавче провадження №67206935 з примусового виконання виконавчого листа по справі №642/3503/19, виданого 10.08.2021 Харківським апеляційним судом про визначення порядку участі у вихованні малолітньої дитини встановлено ОСОБА_2 наступний порядок участі у вихованні сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши наступний графік спільних побачень: перша, третя субота та друга, четверга неділя місяця з 14-00 год. до 18-00 год.: щосереди з 19-00 год. до 20-00 год. у присутності матері дитини ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 21.10.2020 №630 визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , разом з матір`ю ОСОБА_1

21.10.2021 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №67206935.

24.11.2021 винесено постанову ВП №67206935 про накладення штрафу у розмірі 1700,00 грн. на боржника ОСОБА_1

30.11.2021 року Державний виконавець Розтоцький Д.П. постановою у ВП №67206935 визначив місце побачення ОСОБА_2 з сином за адресою: АДРЕСА_1 - за місцезнаходженням органу виконання.

13.01.2022 державним виконавцем винесено постанову ВП №67206935 про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн на боржника ОСОБА_8 .

Позивач вважаючи, що державним виконавцем протиправно прийнято рішення про накладення на нього штрафу, звернулася з даним позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних постанов про накладення штрафу, у зв`язку з чим позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404- VIII).

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та, у передбачених цим Законом випадках, на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Частиною 1 статті 13 Закону №1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Як вбачається з матеріалів справи 24.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про накладення на позивачку штрафу на суму 1700, 00 грн.

Виконавцем за місцем реєстрації Боржниці та її адвокату направлялась вказана постанова 24.11.2022, що підтверджується доказами відправлення цінним листом з описом вкладення, що наявні в матеріалах виконавчого провадження, оригінал якого було досліджено під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 28 Закону №1404-VIII, копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Колегія суддів, зазначає, що позивачка 07.12.2021 направила заяву державному виконавцю, в якій просила надсилати кореспонденцію за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім цього колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частинами першою та другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Положеннями ч. 3 ст. 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Згідно ч. 1-2 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів зауважує, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановленого строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Вирішуючи питання про дотримання строку звернення до суду у кожному конкретному випадку, необхідно виходити не лише з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, але й з об`єктивної можливості особи знати про такі факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли їй стало відомо про прийняття певного рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, внаслідок чого відбулося порушення прав, свобод чи інтересів особи. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо вона знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дії, і у неї не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Отже, виходячи з положень статей 122 і 123 КАС України, суд першої інстанції мав перевірити дотримання позивачем строку звернення до суду, чітко встановивши час, коли позивачка дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, а в разі пропуску строку - дати оцінку поважності причин пропуску та в залежності від з`ясованого відкрити провадження у справі або повернути позовну заяву (на стадії до відкриття провадження) чи залишити її без розгляду (на стадії після відкриття провадження).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №520/5455/2020 від 09.12.2021.

Враховуючи вище зазначені правові норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про наявність поважних причин пропуску строку на звернення з адміністративним позовом, оскільки на адресу Боржника, зазначеної в виконавчому провадженні направлялась копія постанови від 24.11.2021, таким чином позивачка повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів найближчим часом після винесення оскаржуваної потанови державного виконавця. Як наслідок, позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця від 24.11.2021 про накладення штрафу підлягають залишенню без розгляду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Посилання представника позивача, про неотримання його довірительницею копії постанови про накладення штрафу від 24.11.2021, оскільки остання зареєстрована та проживала в даний період часу в м. Одесі, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки матеріали виконавчого провадження не містять належного повідомлення державного виконавця про зміну її місця проживання. Про зміну місця проживання ОСОБА_4 повідомила державну виконавчу службу заявою від 07.12.2021.

Твердження представника позивача, що державний виконавець був обізнаний, при винесенні постанови про накладення штрафу від 24.11.2021, про зміну місця проживання ОСОБА_1 , під час розгляду в Ленінському районному суді м. Харкова справи №642/7542/21, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки боржником заява про зміну місця проживання та реєстрації до державної виконавчої служби була надіслана на початку грудня 2021 року .

30.11.2021 Державний виконавець Розтоцький Д.П. постановою у ВП №67206935 визначив місце побачення стягувана з сином за адресою: АДРЕСА_1 - за місцезнаходженням органу виконання.

Як встановлено під час судового розгляду вказана постанова не скасована.

Статтею 64-1 Закону №1404-VIII встановлено особливості виконання рішення про встановлення побачення з дитиною, рішення про усунення перешкод у побаченні з дитиною.

Частинами 1-5 цієї статті визначено, що виконання рішення про встановлення побачення з дитиною полягає у забезпеченні боржником побачень стягувача з дитиною в порядку, визначеному рішенням.

Державний виконавець здійснює перевірку виконання боржником цього рішення у час та місці побачення, визначених рішенням, а у разі якщо вони рішенням не визначені, то перевірка здійснюється у час та місці побачення, визначених державним виконавцем.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт та виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі, визначеному частиною першою статті 75 цього Закону. У постанові зазначаються вимога виконувати рішення та попередження про кримінальну відповідальність.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення державний виконавець складає акт, виносить постанову про накладення на боржника штрафу в подвійному розмірі, надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, звертається з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до суду за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби, виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами (із врахуванням обмежень, передбачених частиною десятою статті 71 цього Закону) та вживає інші заходи примусового виконання рішення, передбачені цим Законом.

У разі виконання рішення боржником виконавець складає акт та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, абзацом 3 п. 5 розділу IX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженого наказом Мінюсту №512/5 від 02.04.2012, встановлено, що державний виконавець визначає час та (або) місце побачення стягувача з дитиною, враховуючи позицію сторін виконавчого провадження та інтереси дитини, шляхом винесення постанови про визначення часу та (або) місця побачення стягувача з дитиною.

Якщо сторона виконавчого провадження не з`явилася у визначений у виклиці час до державного виконавця та письмово не повідомила державного виконавця про зручні для неї час та (або) місце проведення побачення стягувача з дитиною, державний виконавець визначає час та (або) місце такого побачення без врахування позиції відповідної сторони виконавчого провадження.

Таким чином, вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен був встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання.

Отже, державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Під час судового розгляду встановлено, що державним виконавцем повторна вимога-виклик від 23.12.2021 №152878, в порядку ст. 18 Закону №1404-VIII, направлялася на адресу Боржника як у м. Хакові та і у м. Одеса ( а.с.230-233т.1).

13.01. 2022 державним виконавцем складено Акт про невиконання без поважних причин боржником рішення, в якому зазначено про не забезпечення Боржником реальних побачень Стягувача з дитиною. В акті зазначено про відсутність вчинення жодних заходів зі сторони Боржника направлених на виконання судового рішення.

13.01.2022 державним виконавцем винесено постанову ВП №67206935 про накладення штрафу у розмірі 3400,00 грн за невиконання рішення боржником без поважних причин.

Під час дослідження матеріалів виконавчого провадження, колегією суддів встановлено, що Боржник не надав виконавцю належних документів, які б підтверджували наявність поважних причин для невиконання судового рішення.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова від 13.01.2022 державним виконавцем винесена правомірно та відсутні підстави для її скасування.

Посилання позивачки на те, що державний виконавець при винесенні постанови про визначення часу та місця побачення Стягувача з дитиною від 30.11.2021, усвідомлював що Боржник з малолітньою дитиною мешкають у м. Одесі, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на дату винесення зазначеної постанови, ОСОБА_1 із заявою про зміну місця проживання до державного виконавця не зверталася.

Також колегія суддів вважає необгрунтованими посилання позивача на те, що державним виконавцем постанова про визначення часу та місця побачення Стягувача з дитиною від 30.11.2021 не надсилалася їй, оскільки під час судового розгляду встановлено (під час дослідження матеріалів виконавчого провадження), що зазначена постанова була направлена Боржнику за адресою зазначеною у виконавчому листі ( а.с.194-200). На дату винесення заначеної постанови іншої адреси місця проживання ОСОБА_1 державному виконавцю повідомлено не було.

Враховуючи вище зазначене та положення правових норм, колегія суддів вважає помиковими висновки суду першої інстанції, що відповідач при прийнятті оскаржуваної постанови від 13.01.2021 про накладення штрафу в сумі 3400 грн неправомірно не врахував приписи чинного законодавства.

Щодо інших доказів сторін, колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи учасників судового розгляду, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третьої особи Бардіна Іллі Сергійовича задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2022 року по справі №520/1869/22 скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування постанови державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Холодногірському та Новобаварському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Розтоцького Дмитра Петровича від 24.11.2021 про накладення штрафу у виконавчому провадженні №67206935 залишити без розгляду.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 05.06.2023