Справа № 520/7875/23
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2023-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

05 червня 2023 року № 520/7875/23

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Зоркіна Ю.В., розглянувши за правилами спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп. НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Ярославська, буд. 1/29, м. Харків, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з вказаним позовом, у якому просить суд:

визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та невиплати компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток (як основних, так і додаткових) за 2015 рік у кількості 17 діб, за 2016 рік у кількості 17 діб, за 2017 рік у кількості 1 доба, за 2018 рік у кількості 35 діб, за 2019 рік у кількості 36 діб, за 2020 рік у кількості 51 доба, за 2021 рік у кількості 14 діб, у загальній кількості 171 доба.;

зобов`язати ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток (як основних, так і додаткових) за 2015 рік у кількості 17 діб, за 2016 рік у кількості 17 діб, за 2017 рік у кількості 1 доба, за 2018 рік у кількості 35 діб, за 2019 рік у кількості 36 діб, за 2020 рік у кількості 51 доба, за 2021 рік у кількості 14 діб, у загальній кількості 171 доба

В обґрунтування вимог зазначено, що під час звільнення не проведено повного розрахунку за невикористані відпустки минулих років.

Відповідач, Головне управління Національної поліції в Харківській області, з поданим позовом не погодився, зазначивши, що позивач не має права на одержання грошової компенсації за невикористані відпустки попередніх років.

Дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

В період з 02.04.2008 по 06.11.2015 позивач проходив службу в органах Внутрішніх справ України. Наказом ГУНП в Дніпропетровській області від 07.11.2015 №1о/с позивача в порядку пункту 9 розділу XV Закону України «Про Національну поліцію» прийнято на службу до ГУНП в Дніпропетровській області на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах, слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області.

27.03.2018 позивач переведений для подальшого несення служби до Головного управління Національної поліції в Харківській області.

06.08.2021 на підставі наказу №414 о/с від 03.08.2021 звільнений зі служби в поліції згідно з пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з виплатою компенсації за невикористану щорічну чергову оплачувану відпустку за період з 01.01.2021 по 06.08.2021 у кількості 22 діб.

Також, відповідно до Рішення МВС України з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій працівників органів внутрішніх справ України №12/ І/ХХІ/6 від 09.07.2015 позивачу надано статус учасника бойових дій (посвідчення серії НОМЕР_2 від 23.07.2015).

Листом ГУНП в Харківській області від 24.02.2023 за №16зі/119/05/29-2023 позивача повідомили, що компенсація за невикористані дні щорічної чергової оплачуваної відпустки за 2021 рік у кількості 22 доби нарахована та виплачена у 30.08.2021 року у розмірі 11 054, 12 грн. з урахуванням утримання 1,5% військового збору в сумі 165,81 грн. (11 054,12*1,5%) перерахована у розмірі 10 888,31 грн. (11 054,12- 165,81) на зарплатну картку АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до інформації, викладеної в листі УКЗ ГУНП в Дніпропетровській області від 17.03.2023 №20/г-190, невикористана мною частина щорічної відпустки за 2015 рік складає 3 доби, за 2016 рік 3 доби, за 2017 рік 1 доба.

Додаткові відпустки (14 календарних днів за кожен рік) відповідно до ст. 162 Закону України «Про відпустки» за 2015, 2016 та 2018 роки не використовувались.

Зазначені відомості, крім того, підтверджуються доданими до вказаного листа копіями витягів з наказів ГУНП в Дніпропетровській області №284о/с від 03.10.2016, №2о/с від 03.01.2017, №203о/с від 19.06.2017, №370о/с від 11.12.2017, №67о/с від 05.03.2018.

Відповідно до інформації, викладеної в листі УКЗ ГУНП в Харківській області від 23.02.2023 №14зівс/119-12/01-2023, невикористана частина щорічної відпустки за 2018 рік складає 21 доби, за 2019 рік 22 доби, за 2020 рік 37 діб.

Крім того, додаткові оплачувані відпустки згідно зі ст. 12 п. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» за 2018-2021 роки не використовувались (14 календарних днів за кожен рік). Зазначені відомості, крім того, підтверджуються доданими до вказаного листа копіями витягів з наказів ГУНП в Харківській області №190о/с від 19.07.2018, №212о/с від 17.07.2019.

Вирішуючи спір по суті, суд вважає, що до відносин, які склались на підставі встановлених обставин спору, підлягають застосуванню наступні норми права.

Правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про Національну поліцію", затвердженого Законом України від 15.03.2018р. №2337-VIII Дисциплінарного статуту Національної поліції України; далі за текстом - Статут).

Прогалини у нормативному регулюванні цих відносин можуть усуватись нормами Закону України "Про державну службу", Кодексу законів про працю, Закону України "Про оплату праці", Закону України "Про відпустки" тощо, але виключно в частині, котра не суперечить самій природі та суті служби у поліції.

Статтею 83 Кодексу законів про працю України встановлено, що у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Викладене повністю кореспондується з положеннями ч.1 ст.24 Закону України "Про відпустки" у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.

Суд наголошує, що правовідносини з приводу проходження публічної служби в поліції і грошового забезпечення поліцейських унормовані, насамперед, приписами Закону України "Про Національну поліцію".

Так, ст.94 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Відносини з фінансового забезпечення кадрової поліцейської служби деталізовані Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016р. №260; далі за текстом - Порядок №260), пунктом 3 якого встановлено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №260 установлено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Отже, з викладеного випливає, що питання виплати грошової компенсації за невикористану частину відпустки поліцейським, які звільняються, врегульовані саме нормами пункту 8 розділу ІІІ Порядку № 260, які є спеціальними за своєю правовою природою.

За загальним правилом, пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Саме такий правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 06.02.2020 р. по справі №818/1276/17.

Однак, у силу правових висновків постанови Верховного Суду від 24.06.2021р. у справі №520/8054/2020: 1) Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплено Конституцією України. Особу не може бути позбавлено такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII. Її аналіз дозволяє зробити висновок, що поліцейським можуть бути надані такі відпустки: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки; 2) Правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, а саме: до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік; 3) законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року і не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році; 4) у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок; 5) випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки (Аналогічні висновки висловлено судовою палатою Верховного Суду у постанові від 19.01.2021р. у справі № 160/10875/19, та у постановах Верховного Суду від 04.02.2021р. по справі №160/5393/19, від 31.03.2021р. по справі №320/3843/20, від 26.05.2021р. по справі №360/1362/20)./

При розв`язанні даного спору підлягає застосуванню остання у часі правова позиція Верховного Суду з приводу однієї і тієї ж норм закону.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що згідно ст. 162 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій […] надається додаткова відпустка зі збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Пунктом 19 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" № 3551-XII визначено, що учасниками бойових дій визнаються, в тому числі поліцейські, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до п. 12 ст. 12 Закону № 3551-ХІІ учасники бойових дій мають пільгу у вигляді одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 93 Закону України "Про Національну поліцію" та пунктом 8 розділу ІІІ Порядку № 260, передбачено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Відповідно до ст. 93 Закону України "Про Національну поліцію" за бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.

Отже, Законом України "Про Національну поліцію", яким визначені підстави та умови отримання відпустки поліцейськими, не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. При цьому положеннями цього закону не передбачено позбавлення такої особи права на відпустку, яке вона вже отримала в попередньому календарного році.

Згідно абз. 7 п. 8 розділу ІІІ Постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" № 988 від 11 листопада 2015 року, якою врегульовано порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення поліцейських (далі - Постанова № 988), за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

З аналізу викладених норм вбачається, що у випадку звільнення поліцейського, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні щорічної основної відпустки та невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої ст. 16-2 Закону № 504/96-ВР та ст. 12 Закону № 3551-ХІІ.

При цьому положення Закону № 3551-ХІІ також не обмежують та не припиняють право учасника бойових дій на отримання у рік звільнення виплати грошової компенсації за всі невикористані дні додаткової відпустки.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 7 травня 2020 року у справі № 360/4127/19, від 31 березня 2021 року у справі № 320/3843/20, від 31 травня 2021 року 200/13837/19-а.

Суд не приймає до уваги посилання ГУНП в Харківській області на правову позицію, висловлену у постанові Касаційного цивільного суду Верховного суду від 31.10.2022 року у справі №241/2229/20, оскільки зазначене судове рішення прийнято в порядку цивільного провадження за інших фактичних обставин справи та суб`єктного складу учасників відносин. Так, у справі №241/2229/20, позивач обіймав посаду завідуючого хірургічного відділення в КНП «Мангушська центральна районна лікарня» та продовжував перебувати у трудових стосунках із відповідачем на момент виникнення спору про право отримати компенсацію за невикористану додаткову відпустку, в той час як у справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли у відмінних правовідносинах - звільнення особи з публічної служби, які врегульовані зазначеними вище спеціальними нормативними актами, розгляд яких передбачений за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

З урахуванням наведеного, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та оцінки наявних у матеріалах справи доказів в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки позивач від сплати судового збору звільнений, як учасник бойових дій, а відповідач доказів понесення судових витрат не надав, підстави для розподілу судового збору відсутні.

Керуючись статтями 241-245 КАС України, суд -

вирішив

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ГУНП в Харківській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток (як основних, так і додаткових) за 2015 рік у кількості 17 діб, за 2016 рік у кількості 17 діб, за 2017 рік у кількості 1 доба, за 2018 рік у кількості 35 діб, за 2019 рік у кількості 36 діб, за 2020 рік у кількості 51 доба, за 2021 рік у кількості 14 діб, у загальній кількості 171 доба.

Зобов`язати ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсації за невикористані частини чергових оплачуваних відпусток (як основних, так і додаткових) за 2015 рік у кількості 17 діб, за 2016 рік у кількості 17 діб, за 2017 рік у кількості 1 доба, за 2018 рік у кількості 35 діб, за 2019 рік у кількості 36 діб, за 2020 рік у кількості 51 доба, за 2021 рік у кількості 14 діб, у загальній кількості 171 доба

Роз`яснити, що судове рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України (після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду; підлягає оскарженню до Другого апеляційного адміністративного суду у строк згідно з ч.1 ст.295 КАС України (протягом 30 днів з дати виготовлення повного судового рішення).

Суддя Зоркіна Ю.В.