Справа № 160/17781/22
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні в м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця, -
08.11.2022 року Інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради звернулася до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольги Олександрівни з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд:
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що державному виконавцю відомо про всі заходи, які вживаються Інспекцією задля виконання рішення суду, а відтак не надано належної оцінки поясненням Інспекції та документам , які надавались до зазначених пояснень, та безпідставно винесено оскаржувану постанову. Так, позивач повідомляв відповідача про те, що Інспекція не має вільних посад, відділ та посада, яку займала ОСОБА_1 в Інспекції відсутній, механізм виконання рішення не з`ясовано. Вказує, що в мотивувальній частині постанови не надано жодної оцінки поясненням Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради та наданим документам, а лише містить посилання на те, що рішення суду залишається не виконаним, а альтернативи, з якою державний виконавець має право звернутися до суду Інспекцією не запропоновано, крім того, Інспекція має право звернутись до суду в самостійному порядку. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
28.11.2022 року позивачем були усунені недоліки зазначені в ухвалі Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.11.2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2022 року поновлено Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради пропущений строк звернення до суду, прийнято до розгляду уточнену позовну заяву та призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами на 22.12.2022 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 року поновлено провадження в даній справі.
Згідно з довідкою начальника відділу управління персоналом Аліни Шевченко від 18.04.2023 року №55 суддя Серьогіна Олена Василівна відповідно до наказів голови суду відсутня на робочому місці у зв`язку із перебуванням у щорічній відпустці з 01.05.2023 року по 02.06.2023 року.
Згідно з ч. 4 ст. 287 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року у справі №160/8392/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровського міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди задоволено частково, зокрема, зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради з 13.04.2021 року.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольгою Олександрівною від 27.04.2022 року було відкрито виконавче провадження №68820932 з примусового виконання виконавчого листа по справі №160/8392/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 03.08.2021 року.
24.05.2022 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольгою Олександрівною було направлено до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради вимогу виконавця №021-33/9659 щодо виконання виконавчого листа №160/8392/21, виданого 03.08.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом негайно в повному обсязі, про що в трьох денний термін з моменту отримання даної вимоги повідомити відділ примусового виконання рішень з наданням до відділу документів, підтверджуючих факт його виконання.
Листом від 02.06.2022 року №12/3-13 Інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради повідомила державного виконавця про те, що на теперішній час в Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради відсутні вільні посади, міською радою не збільшено штатну чисельність працівників інспекції, суди відмовляють інспекції в роз`ясненні рішення в частині механізму поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, яка станом на 13.04.2021 року скорочена. Також, повідомлено, що інспекцією вживаються всі можливі заходи для з`ясування питання порядку виконання рішення.
Листом від 13.07.2022 року №12/3-20 інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради повідомила державного виконавця про те, що виконання рішення суду та поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради неможливо, оскільки така посада скорочена, а відділ відсутній; призначити ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної роботи та діловодства або головного спеціаліста відділу бухгалтерської та кадрової роботи неможливо, оскільки зазначені працівники виконують обов`язки, досвіду у виконанні яких у ОСОБА_1 відсутній, крім того, відсутня фахова освіта. Посади головного спеціаліста відділу бухгалтерської та кадрової роботи, головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної роботи та діловодства не є рівнозначними посаді, яку займала ОСОБА_1 . Таким чином, враховуючи відсутність вказаних посад, відсутність посади головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань про працю та такого відділу в взагалі, позивач просить вжити відповідних заходів в розумінні ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та звернутись до суду з відповідною заявою.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольги Олександрівни від 03.08.2022 року в рамках виконавчого провадження №66447387 з примусового виконання виконавчого листа по справі №160/8392/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 03.08.2021 року, було накладено штраф на позивача у розмірі 5100,00 грн.
Станом на 17.08.2022 року, суму штрафу у розмірі 5100,00 грн. на користь держави боржником не сплачено, будь - якої інформації від боржника стосовно виконання рішення суду в повному обсязі до відділу не надійшло.
29.08.2022 року до відділу примусового виконання рішень від боржника надійшла скарга від 19.08.2022 року про визнання неправомірними дій державного виконавця стосовно винесення постанови про накладення штрафу від 03.08.2022 року та скасування самої постанови.
Листом від 08.09.2022 року №12/3-57 інспекція на вимогу державного виконавця від 17.08.2022 року повідомила відділу, що виконання рішення суду неможливе. Враховуючи відсутність вказаних посад, відсутність посади головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань про працю та такого відділу в взагалі, позивач просить вжити відповідних заходів в розумінні ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та звернутись до суду з відповідною заявою.
09.09.2022 року до відділу від стягувача надійшли заперечення на відповідь боржника про надання інформації від 29.06.2022 року, з якої вбачається, що боржником заперечується, що на контрактній посаді працює спеціаліст, який здійснює реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції в програмі «Загальна канцелярія», а вакантна посада була у відділі бухгалтерської та кадрової роботи, а у гр. ОСОБА_1 відсутня необхідна освіта. З приводу чого стягувач зазначає, що при прийнятті на роботу в Інспекцію стягувачем було надано оригінал посвідчення № 1071 від 22.02.1999 року про отримання бухгалтерської освіти; щодо посади головного спеціаліста у відділі організаційно - аналітичної роботи стягувач з лютого 2022 року працює на посаді судового розпорядника, що є підтвердженням наданої до відділу сканованої копії довідки та трудової книжки. Тобто, боржник не вважає за потрібне запропонувати стягувачу вакантну досаду головного спеціаліста, яка є рівнозначною посаді (ст. 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування»), з якої було скорочено, чим підтверджується в чергове небажання виконувати тішення суду боржником.
Вважаючи спірну постанову щодо нарахування штрафу протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частинами першою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої, пунктів першого частини другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункти 1, 16 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону №1404-VІІІ).
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовано статтею 63 Закону №1404-VІІІ.
Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. (ч. 1, 2 ст. 63 Закону №1404-VІІІ).
За правилами, встановленими ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Таким чином, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, про що вірно зазначив суд першої інстанції у рішенні.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Суд зазначає, що наведене в сукупності свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
При цьому, умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).
Як зазначено вище, постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольги Олександрівни від 03.08.2022 року в рамках виконавчого провадження №66447387 з примусового виконання виконавчого листа по справі №160/8392/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 03.08.2021 року, було накладено штраф на позивача у розмірі 5100,00 грн.
Не погодившись із вказаною постановою головного державного виконавця позивач звернувся до суду із позовом.
Отже, постанова відповідача від 03.08.2022 року в рамках виконавчого провадження №66447387 з примусового виконання виконавчого листа по справі №160/8392/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 03.08.2021 року, якою було накладено штраф на позивача у розмірі 5100,00 грн. наразі не скасована та є чиною.
Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону №1404-VІІІ у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
В матеріалах виконавчого провадження №68820932 відсутні докази виконання рішення суду позивачем, що ним не спростовано під час розгляду справи.
Разом з тим, як встановлено судом, позивач разом з поясненнями, викладеними у листі від 13.07.2022 року №12/3-20 просив вжити відповідних заходів в розумінні ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та звернутись до суду з відповідною заявою.
Однак, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольгою Олександрівною питання щодо звернення державного виконавця до суду залишено без розгляду.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Тобто, звернення державним виконавцем до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення є правом, а не обов`язком державного виконавця.
Крім цього, з приписів ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що сторона виконавчого провадження, також має право на звернення до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
На підставі вищевикладеного, з урахуванням встановлених судом обставин, оцінюючи надані сторонами у справі докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ст. 139 КАС України, враховуючи рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у справі не розподіляються.
Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 241, 241-246, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
В задоволенні адміністративного позову Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений ч. 6 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна