Справа № 360/882/22
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2023 року справа №360/882/22

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі № 360/882/22 (головуючий І інстанції Шембелян В.С.) за позовом адвоката Скворцової Алли Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 19.10.2021 б/н про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії за Законом України Про підвищення престижності шахтарської праці з 18.08.2021 з урахуванням усього наявного пільгового стажу роботи за Списком 1, у тому числі періодів: з 23.10.1989 по 02.11.1989, з 10.11.1989 по 15.03.1992, з 07.09.1992 по 27.10.1992, з 05.04.1993 по 07.09.1993, з 22.07.1996 по 31.03.2002.

В обґрунтування позову зазначив, 12.10.2021 через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області з заявою про перерахунок пенсії.

Пенсійним органом протиправно відмовлено в перерахунку пенсії та не враховано пільговий стаж позивача за Списком № 1, який складає 8 років 7 місяців 18 днів.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 19.10.2021 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 18.08.2021, з зарахуванням до пільгового підземного стажу роботи за списком № 1 періоду строкової військової служби в армії з 10.11.1989 по 15.03.1992, періодів роботи позивача з 23.10.1989 по 02.11.1989, з 07.09.1992 по 27.10.1992, з 05.04.1993 по 07.09.1993 та з 22.07.1996 по 05.01.2015 та з урахуванням вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 за № 345-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з 18.08.2021.

Вирішено питання судових витрат у справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач ГУ ПФУ в Луганській області звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову у повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Заява позивача відповідно до екстериторіальності розподілу розглядалась ГУ ПФУ в Чернігівській області, тому і зобов`язувати здійснити перерахунок пенсії позивача та зараховувати спірні періоди необхідно ГУ ПФУ в Чернігівській області, а не ГУ ПФУ в Луганській області.

У позивача відсутній необхідний підземний стаж, отже підстави для перерахунку його пенсії за нормами Закону № 345 відсутні.

Зобов`язуючи пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії позивача, суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження відповідача.

Є безпідставним покладення витрат по сплаті судового збору на ГУ ПФУ в Луганській області.

Відповідачем ГУ ПФУ в Чернігівській області рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

З огляду на наведене суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції тільки в межах доводів апеляційної скарги відповідача.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, однак суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_2 та карткою фізичної особи платника податків, має статус внутрішньо переміщеної особи згідно з довідкою від 30.08.2021 № 917-, фактичне місце проживання на момент звернення до пенсійних органів АДРЕСА_2 .

30.08.2021 ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського об`єднаного управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. До заяви були надані такі документи: паспорт, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, військовий квиток, довідка з ДПІ про облік як суб`єкта підприємницької діяльності, довідка із СПОВ про заробітну плату, довідка ВПО, трудова книжка, довідка про відкритий рахунок в банку.

За вказаною заявою позивачу призначена пенсія з 18.08.2021 (наступного дня після досягнення ним 50 років).

12.10.2021 позивач звернувся до відповідача із заявою встановленої форми про здійснення перерахунку пенсії з дати призначення у зв`язку з наданням додаткових документів. Скріншотом з порталу УПФУ в Троїцькому районі Луганської області підтверджено, що до вказаної заяви позивачем були надані також довідка суб`єкта підприємницької діяльності про розмір заробітної плати позивача з 01.07.2000 по дату звернення, а також довідки на підтвердження наявності в позивача пільгового підземного стажу за Списком № 1.

Листом від 20.10.2021 № 2500-0305-9/53173 Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області направило Головному управлінню Пенсійного фонду України в Луганській області рішення від 19.10.2021, прийняте за результатом розгляду заяви № 63 від 12.10.2021 про перерахунок пенсії.

Листом від 20.10.2021 № 1200-0210-8/44709 Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області направлено позивачу рішення про відмову в перерахунку пенсії від 19.10.2021, винесене Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

В рішенні від 19.10.2021 про відмову в перерахунку пенсії зазначено, що довідка про спеціальний стаж від 05.01.2015 № 58К, що видана «Державною воєнізованою гірничорятувальною службою у вугільній промисловості 2-й воєнізований гірничорятувальний загін» м. Стаханова, свідчить про зайнятість ОСОБА_1 на підземних роботах з 05.04.1993 по 07.09.1993 та з 22.07.1996 по 05.01.2015, які за шкідливими умовами праці віднесено до робіт за списком № 1.

Оскільки м. Стаханов Луганської області віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, ці довідки пенсійний орган не взяв до уваги.

Відповідно до ІКІС ПФУ: Підсистема Призначення та Виплати Пенсії: рішенням 42 від 23.10.2021 позивачу призначена пенсія з 18.08.2021. Визначений Рубіжанським ОУПФУ страховий стаж позивача 34 років 6 місяць 12 днів, з них робота за Списком №1 12 років 9 місяців 5 днів.

У витязі з електронної пенсійної справи, що надана відповідачем, зазначено, що зарахований страховий стаж позивача 35 років 6 місяць 12 днів, з них робота за Списком № 1 13 років 0 місяців 5 днів.

На адвокатське звернення від 15.12.2021 ГУПФУ в Луганській області надана відповідь від 20.12.2021 № 1200-0202-8/59418, в якій зазначено, що до пільгового стажу позивача зараховано період за даними спеціального стажу, наявний в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 01.04.2002 по 05.01.2015, що складає - 12 років 09 місяців 5 днів.

Неможливо зарахувати до пільгового стажу наступні періоди роботи: з 23.10.1989 по 02.11.1989, з 07.09.1992 по 27.10.1992 електрослюсарем 3, 4 розряду на ш. «Анненская» ВО «Стахановвугілля», з 05.04.1993 по 07.09.1993, з 22.07.1996 по 31.03.2002 - респіраторником у 2-му воєнізірованому гірничорятувальному загоні у вугільній промисловості «Державна воєнізірована гірничорятувальна служба» м. Стаханова. Період проходження строкової військової служби зараховано до загального стажу, оскільки стаж, який передує періоду проходження строкової військової служби (з 23.10.1989 по 02.11.1989 в якості електрослюсара 3 розряду на ш. «Анненская» ВО «Стахановвугілля») неможливо зарахувати до пільгового. Врахувати для перерахунку пенсії довідку від 05.01.2015 N58К, яка створена органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території України, відсутні законні підстави.

На адвокатське звернення від 15.12.2021 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області надана відповідь від 04.01.2022 № 2500-0202-8/296, в якій, зокрема, зазначено, що відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особі ОСОБА_1 спеціальний стаж зазначено лише з січня 2002 року та зараховано до страхового стажу для розрахунку пенсії». Період роботи з 05.04.1993 по 07.09.1993 та з 22.07.1996 по 31.03.2002, коли позивач працював респіраторником в 2-му воєнізованому гірничорятувальному загоні за даними трудової книжки; зарахований до загального трудового стажу.

Відомості трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 22.11.1988 містять такі записи щодо спірного стажу:

15.02.1989 по 29.07.1989 - СПТУ №18 м. Брянка за спеціальністю електрослюсар підземний з відривом від виробництва (диплом НОМЕР_4 );

Шахта «Анненська» в/о по видобутку вугілля «Стахановвугілля»:

23.10.1989 підземний електрослюсар 3 розряду з повним робочим днем під землею (наказ № 418/к від 26.10.1989);

02.11.1989 звільнений з шахти ст. 36 п.3 з призовом до армії (наказ № 430/к від 02.11.1989);

Шахта «Анненська» в/о по видобутку вугілля «Стахановвугілля»:

07.09.1992 прийнятий підземним електрослюсарем 4 розряду з повним робочим днем під землею (наказ № 337/к від 01.09.1992);

27.10.1992 звільнений з шахти за власним бажанням ст.38 КЗпП України (наказ № 386/к від 12.10.1992);

2-й воєнізований гірничорятувальний загін:

05.04.1993 прийнятий на посаду респіраторника 1 взводу (наказ № 41к від 02.04.1993);

07.09.1993 звільнено за власним бажанням ст.38 КЗпП України (наказ № 132к від 09.09.1993);

2-й воєнізований гірничорятувальний загін:

22.07.1996 прийнятий на посаду респіраторника 3 взводу (наказ №99к від 18.07.1996);

01.07.1999 - 3 взвод перейменований на 1 взвод (наказ №88к від 01.07.1999);

01.06.2001 переведений респіраторником оперативного взводу (наказ № 97к від 28.05.2001);

09.06.2000 за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за списком № 1 (наказ № 86 від 09.06.2000);

01.11.2002 укладений контракт (наказ № 196к від 29.11.2002);

03.06.2005 за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за списком № 1 (наказ № 71 від 03.06.2005);

03.06.2010 за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за списком № 1 (наказ № 122 від 03.06.2010);

05.01.2015 звільнено за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України (наказ № 58к від 05.01.2015).

Зазначені записи щодо прийняття та звільнення з роботи завірені печатками підприємств та підписами відповідальних осіб, мають відомості про документи, на підставі яких зроблені відповідні записи, а також наявні записи того, що позивач працював на підземних роботах з повним робочим днем під землею в спірний період, а також записи щодо атестації робочих місць.

Відповідно до військового квітка НОМЕР_5 з 10.11.1989 по 15.03.1992 позивач проходив службу в Радянській Армії.

В пенсійні справі відсутня копія диплома НОМЕР_4 про закінчення позивачем СПТУ № 18 м. Брянка за спеціальністю електрослюсар підземний з відривом від виробництва в період з 15.02.1989 по 29.07.1989 (згідно з записами в трудовій книжці), тому цей період (5 місяців 14 днів) не зараховано до пільгового підземного стажу за списком №1, хоча позивач працевлаштувався за отриманою спеціальністю протягом наступних 3х місяців з 23.10.1989.

Індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-5, сформовані станом на 30.08.2021 містять відмітки про наявність в позивача спеціального підземного стажу ЗП3014А1 на підприємстві Другий воєнізований гірничорятувальний загін за кодом 00159367 у період з 01.04.2002 по 05.01.2015, а також інформацію про нараховану за цей період заробітну плату та повністю сплачені страхові внески за цей період.

Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань свідчить про те, що Другий воєнізований гірничорятувальний загін за (код 00159367) станом з 2015 року зареєстровано на підконтрольній ( в тому числі станом на дату звернення позивача до пенсійного органу) українській владі території за адресою: АДРЕСА_3 .

На підтвердження спірного періоду роботи позивачем 12.10.2021 разом з заявою за встановленою формою про призначення пенсії на підставі додаткових документів пенсійному органу надані копії архівних довідок, а саме: № 58к від 05.01.2015, №№ 434, 1396 від 21.08.2019, накази про підсумкову атестацію робочих місць, перелік робочих місць, професій щодо підтвердження права на пільги та компенсації, передбачені законодавством за списком № 1.

Спірним питанням у справі є наявність підстав для зарахування до пільгового стажу за списком № 1 на підставі наданих пенсійному органу документів до пільгового стажу за списком № 1 періодів роботи позивача: 23.10.1989 по 02.11.1989, з 07.09.1992 по 27.10.1992, з 05.04.1993 по 07.09.1993, з 22.07.1996 по 05.01.2015, а також періоду строкової військової служби з 10.11.1989 по 15.03.1992, а також правильність призначення пенсії позивачу без урахування вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що дії відповідача щодо не врахування спірних періодів в контексті приписів Закону № 345 є необґрунтованими та вчиненими без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення щодо врахування/не врахування спірних періодів.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

На підставі статті 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно із абзацом 3 частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» визначено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Отже, до працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» та яким встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 21 січня 2020 року у справі № 640/4469/17.

На підставі статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 10 Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383) для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Дослідженням трудової книжки позивача встановлено, що відповідні записи про роботу за підземною спеціальністю електрослюсарем підземним з повним робочим днем під землею внесені шахтою «Анненська» в/о по видобутку вугілля «Стахановвугілля», тобто безпосередньо підприємством, на якому позивач працював з 23.10.1989 по 02.11.1989, з 07.09.1992 по 27.10.1992.

Зі Списків № 1 і № 2, затверджених постановами Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, що були чинними на період роботи позивача, вбачається, що професія гірника, електрослюсаря підземного (Список №1) та відносяться до професій, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Як визначено п. 4.2 Порядку № 637, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

При цьому, положеннями п. 4.3 Порядку № 637, визначено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.1997 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

В той же час, як передбачено пунктом 4.5 Порядку № 637, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці, пунктом 2 якого визначено, що відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсії за віком на пільгових умовах за Списками № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджуваними Кабінетом Міністрів України, а також пенсії, що можуть встановлюватися підприємствами й організаціями за рахунок власних коштів працівникам інших виробництв, професій та посад залежно від умов праці, призначаються за результатами атестації робочих місць.

Аналіз вище вказаних нормативних актів свідчить, що атестація робочих місць полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Порядок та умови проведення такої атестації набули чинності з 21.08.1992.

Тобто за період роботи позивача з 23.10.1989 по 02.11.1989 для підтвердження пільгового стажу роботи достатньо записів його трудової книжки, що він працював на шахті «Аненська» в/о по видобутку вугілля «Стахановвугілля» повний робочий день на підземних роботах електрослюсарем підземним за підземними професіями, що віднесені до списку №1. Записів про атестацію робочого місця за цей період трудова книжка і не мала містити, оскільки вимоги щодо її проведення набули чинності пізніше.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій пенсійного органу щодо не врахування до пільгового стажу позивача за списком № 1 стажу його роботи за підземною професією з 23.10.1989 по 02.11.1989, який повністю підтверджений записами його трудової книжки.

Крім того, Верховний Суд в постановах від 23.10.2018 в справі № 348/1079/17), від 18 вересня 2018 року по справі № 345/3301/17 зазначив, що атестація має проводитися у передбачені пунктом 4 Порядку проведення атестації строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Отже, на працівника не має бути покладено тягар відповідальності у вигляді позбавлення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, якщо саме роботодавцем не виконано обов`язку внесення відповідних записів про атестацію до трудової книжки або не проведено атестацію відповідних робочих місць.

Таким чином, з врахуванням правової позиції Верховного Суду до пільгового стажу роботи за списком 1 слід зарахувати повністю період його роботи на шахті «Аненська» в/о по видобутку вугілля «Стахановвугілля» електрослюсарем підземним з 07.09.1992 по 27.10.1992 на підставі відомостей його трудової книжки.

Як свідчать записи трудової книжки позивача його звільнено з роботи за підземною професією, яка надає право на призначення пенсії на пільгових умовах за списком № 1 у зв`язку з призовом до лав Радянської Армії з 02.11.1989.

Згідно з військовим квитком НОМЕР_5 позивач з 10.11.1989 по 15.03.1992 проходив дійсну військову службу в лавах Радянської Армії.

Відповідно до п.п. «в» абз. 3 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

У відповідності до статті 2 Закону України "Про внесення змін до деяких Законів України, щодо зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, часу проходження строкової військової служби", час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію Закону України "Про пенсійне забезпечення", на пенсію на пільгових умовах до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Час навчання в професійно-технічному навчальному закладі і час проходження строкової військової служби, які зараховуються до пільгового стажу, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позивач до проходження військової служби з 23.10.1989 по 02.11.1989 і після її проходження з 07.09.1992 по 27.10.1992 працював у шахті «Анненська» в/о по видобутку вугілля «Стахановвугілля» за підземною професією за списком № 1.

Оскільки судом визнано право позивача на зарахування періодів роботи з 23.10.1989 по 02.11.1989 та з 07.09.1992 по 27.10.1992 до пільгового підземного стажу за списком №1, то період служби позивача в Радянській армії з 10.11.1989 по 15.03.1992 також слід зараховувати до пільгового підземного стажу позивача за списком № 1.

Щодо періодів роботи позивача з 05.04.1993 по 07.09.1993 та з 22.07.1996 по 05.01.2015 на посаді респіраторника взводу воєнізованого гірничорятувального загону, суд зазначає, що згідно зі Списком № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота на яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 за № 1173, розділ 1 "Гірничі роботи" підрозділ 1 "Підземні роботи" передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають усі робітники, інженерно-технічні працівники та службовці, зайняті повний робочий день на підземних роботах з видобутку вугілля, руди, сланцю, нафти, озокериту, газу, графіту, азбесту, солі, слюди та інших рудних і нерудних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників та інших підземних споруд, а також всі працівники, зайняті повний робочий день під землею на обслуговуванні зазначених вище робітників і службовців (медперсонал підземних здоровпунктів, працівники підземного телефонного зв`язку і т. д.).

Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений Постановою Ради Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991, що діяв до 11.03.1994, а саме розділ 1, підрозділ 5 позиція а) передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають гірничорятувальні частини (станції) 1010600а а) робітники 1010600а-18029 респіраторники. Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994, що діяв до 16.01.2003, а саме розділ 1, підрозділ 5 позиція а) передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають гірничорятувальні частини (станції) 1010600а а) робітники 1010600а-18029 респіраторники.

Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 36 від 16.01.2003, що діяв до 03.08.2016, а саме розділ 1, підрозділ 5 позиція 1.5а) передбачає, що право на пенсію на пільгових умовах мають аварійно-рятувальні частини (станції) 1.5а а) робітники 1.5а респіраторники. Отже, професії та посади, на яких працював позивач у спірні періоди передбачені Списками 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, у зв`язку з чим відповідачами протиправно не враховано пільговий стаж позивачу у вищезазначені періоди при обчисленні пенсії.

Отже, у період з 05.04.1993 по 07.09.1993 та з 22.07.1996 по 05.01.2015 позивач працював на посаді респіраторника, яка передбачена Списками № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, а отже зазначені періоди позивача повинні враховуватися до пільгового підземного стажу при обчисленні пенсії.

Крім того, у період роботи позивача з 22.07.1996 по 05.01.2015 в трудовій книжці наявні записи щодо атестації робочих місць за умовами праці, якими підтверджено право на пенсію по списку № 1, а саме:

09.06.2000 за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за списком № 1 (наказ № 86 від 09.06.2000);

03.06.2005 за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за списком №1 (наказ № 71 від 03.06.2005);

03.06.2010 за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію за списком №1 (наказ № 122 від 03.06.2010).

Індивідуальні відомості про застраховану особу за формою ОК-5, сформовані станом на 30.08.2021 містять відмітки про наявність в позивача спеціального підземного стажу ЗП3014А1 на підприємстві Другий воєнізований гірничорятувальний загін за кодом 00159367 у період з 01.04.2002 по 05.01.2015, а також інформацію про нараховану за цей період заробітну плату та повністю сплачені страхові внески за цей період.

Відповідно до постанов правління Пенсійного фонду України (далі - ПФУ) № 7-6 від 10.06.2004 «Про затвердження Порядку формування і подачі органам ПФУ відомостей про застраховану особу, що використовуються в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», № 26-1 від 05.11.2009 «Про порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування органам ПФУ», № 22-2 від 08.10.2010 «Про Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та № 25-2 від 03.12.2013 «Про визнання такою, що втратила чинність, постанови правління ПФУ від 08.10.2010 № 22-2», якими затверджувалися «Довідники кодів підстав для обліку стажу окремим категоріям осіб відповідно до законодавства», встановлено код підстав для обліку спецстажу за № ЗП3014А1 для застрахованих осіб, які є працівниками, що зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці:

- код ЗП3014А1 - працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць; чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці жінкам.

Отже стаж позивача на посаді респіраторника воєнізованого гірничорятувального загону з 01.04.2002 обліковується як стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і зарахований позивачу для призначення пенсії.

На підтвердження спірного стажу позивач також надав разом з заявою про призначення пенсії копії архівних довідок, а саме: № 58к від 05.01.2015, №№ 434, 1396 від 21.08.2019, копії наказів про підсумкову атестацію робочих місць, а саме: № 72 від 10.07.1995, № 86 від 09.06.2000, № 71 від 03.06.2005, наказ № 122 від 03.06.2010, згідно з якими підтверджено право позивача на пільги та компенсації, що передбачені законодавством за списком № 1 за періоди роботи на посаді респіраторника воєнізованого гірничорятувального загону, яких достатньо для підтвердження такого права за спірні періоди, не зараховані пенсійними органами, а саме: з 05.04.1993 по 07.09.1993 та з 22.07.1996 по 31.03.2002.

Щодо можливості врахування наданих позивачем до суду довідок, суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі «Ковач проти України» від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі «Мельниченко проти України» від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі «Швидка проти України» від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

За статтею 14 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод користування правами та свободами, визнаними в цій Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Суд звертає увагу, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної Декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії та частини третьої статті 46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Також суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи викладене, в даному випадку і при обставинах, що склались у зв`язку з тимчасовою окупацією певних територій Донецької та Луганської області, відмова відповідачем - органом державної влади позивачу - фізичній особі у реалізації її права на отримання пенсії з підстави знаходження підтверджуючих первинних документів на окупованій території, не є пропорційною меті, якої намагався досягти відповідач цією відмовою, та така відмова порушує баланс між конституційним правом позивача на соціальне забезпечення та завданням відповідача щодо перевірки правильності нарахування пенсії.

Суд також зазначає, що чинним законодавством України не встановлено прямої заборони на використання документів, виданих підприємствами, які тепер перебувають на тимчасово неконтрольованій території України. Крім того, положенням частини 3 статті 44 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено право відповідача на проведення перевірки. Разом з цим, за вимогами законодавства, неможливість проведення перевірки не ставить в залежність особу, щодо якої розглядається питання про призначення пенсії, оскільки це не є підставою для відмови у зарахуванні стажу і призначення пенсії.

Надані позивачем довідки та копії наказів про атестацію робочих місць підтверджують відомості про роботу позивача, що містять його трудова книжка та індивідуальні відомості про застраховану особу, які підтверджують наявність в позивача права на зарахування спірних періодів роботи респіраторником воєнізованого гірничорятувального загону до спеціального підземного стажу за списком №1.

Всі первинні документи, які сформовані до проведення антитерористичної операції, не можуть піддаватися сумніву та позбавляти особу права на отримання пенсії, тільки з тих міркувань, що Україна тимчасово не здійснює контроль на території, де набутий трудовий стаж роботи. Зазначені документи були надані позивачем протягом трьох місяців з дати призначення пенсії, тому пенсійний орган мав здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням наданих документів з моменту призначення з 18.08.2021.

Отже, з урахуванням періодів: строкової військової служби в армії з 10.11.1989 по 15.03.1992, роботи позивача з 23.10.1989 по 02.11.1989, з 07.09.1992 по 27.10.1992, з 05.04.1993 по 07.09.1993 та з 22.07.1996 по 05.01.2015, що повністю підтверджені записами його трудової книжки та військовим квитком, підземний пільговий стаж позивача за списком №1 складає понад 15 років такого стажу, а тому норми ст. 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці мали бути застосовані пенсійним органом під час призначення позивачу пенсії з 18.08.2021, оскільки позивач надав всі необхідні документи для підтвердження такого стажу разом з заявою від 12.10.2021.

Щодо доводів відповідача про втручання в дискреційні повноваження пенсійного органу суд зазначає наступне.

Згідно зі змісту Рекомендації № R(80) 2 Комітету Міністрів державам - членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснити з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень, те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Суди не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди не наділені правом створювати норми права, а наділені лише компетенцією перевіряти уже створені норми права на їх відповідність вищестоящих в ієрархії нормативно - правовим актам. Суб`єкти владних повноважень застосовують надані їм в межах закону повноваження на власний розсуд, без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами (дискреційні повноваження). Втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади виходить за межи завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до абзацу 2 частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Право на судовий захист гарантовано статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб`єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси саме цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Так, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у даній справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, здійснювати перерахунок пенсії позивача за наявності підстав для перерахунку, чи ні.

Отже, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Таким чином, з огляду на протиправну поведінку відповідача, суд вважає правильним обраний судом першої інстанції спосіб захисту порушеного права позивача -зобов`язання пенсійного органу здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 18.08.2021, з зарахуванням до пільгового підземного стажу роботи за списком № 1 періоду строкової військової служби в армії з 10.11.1989 по 15.03.1992, періодів роботи позивача з 23.10.1989 по 02.11.1989, з 07.09.1992 по 27.10.1992, з 05.04.1993 по 07.09.1993 та з 22.07.1996 по 05.01.2015 та з урахуванням вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 за № 345-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з 18.08.2021.

Щодо доводів апелянта, що заява позивача відповідно до екстериторіальності розподілу повторно повинна розглядатися ГУ ПФУ в Чернігівській області суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 44 Закону № 1058 заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 (далі - Порядок № 22-1).

При цьому, 30 березня 2021 року набрала чинності постанова правління Пенсійного фонду України від 16 грудня 2020 року № 25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зареєстрована в Міністерстві юстиції України від 16 березня 2021 року за № 339/35961 (далі - Постанова правління ПФУ № 25-1).

Зміни, внесені до Порядку № 22-1 на підставі Постанови правління ПФУ № 25-1, передбачали застосування органами Пенсійного фонду України принципу екстериторіальному при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсії з 01 квітня 2021 року.

Запроваджена у зв`язку із змінами, внесеними до Порядку № 22-1, технологія передбачає опрацювання заяв про призначення/перерахунок пенсії бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяви та де проживає пенсіонер.

Запровадження принципу екстериторіальності мало на меті досягнення таких результатів: єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства; централізована прозора система контролю за діями фахівців, процесів призначення та перерахунку пенсій; мінімізація особистих контактів з громадянами; відв`язка звернень та їх опрацювання від територіального принципу; попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, а також оптимізація навантаження на працівників.

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку № 22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно пункту 4.2 розділу ІV Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3. розділу ІV Порядку 22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

За приписами пункту 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Аналіз наведених вище положень Порядку № 22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії (п. 4.10);

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку № 22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо зарахування спірних періодів до пільгового стажу позивача та щодо перерахунку пенсії позивача є Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, структурний підрозділ якого, визначений за принципом екстериторіальності, розглядав заяву про перерахунок пенсії та прийняв рішення про відмову в перерахунку.

Таким чином, саме Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зобов`язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 18.08.2021, з зарахуванням до пільгового підземного стажу роботи за списком №1 періоду строкової військової служби в армії з 10.11.1989 по 15.03.1992, періодів роботи позивача з 23.10.1989 по 02.11.1989, з 07.09.1992 по 27.10.1992, з 05.04.1993 по 07.09.1993 та з 22.07.1996 по 05.01.2015 та з урахуванням вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 за № 345-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з 18.08.2021.

Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в перерахунку пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача.

За таких обставин рішення суду першої інстанції необхідно змінити, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

На підставі частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки спір виник внаслідок неправильних дій ГУ ПФУ в Чернігівській області, тому судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Чернігівській області.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до положень частини першої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права.

Здійснюючі апеляційний розгляд справи в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду першої інстанції.

Як визначено пунктом 3 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі № 360/882/22 задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі № 360/882/22 змінити.

Абзац третій резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі №360/882/22 викласти в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (, адреса: вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, 14005) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) з 18.08.2021, з зарахуванням до пільгового підземного стажу роботи за списком № 1 періоду строкової військової служби в армії з 10.11.1989 по 15.03.1992, періодів роботи позивача з 23.10.1989 по 02.11.1989, з 07.09.1992 по 27.10.1992, з 05.04.1993 по 07.09.1993 та з 22.07.1996 по 05.01.2015 та з урахуванням вимог статті 8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці від 02.09.2008 № 345-IV, нарахувати та виплатити заборгованість за минулий час з 18.08.2021».

Абзац четвертий та п`ятий резолютивної частини рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі № 360/882/22 викласти в наступній редакції:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Чернігівській області (, адреса: вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, 14005) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок».

В іншій частині рішення Луганського окружного адміністративного суду від 06 березня 2023 року у справі № 360/882/22 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 07 червня 2023 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 07 червня 2023 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді А.В. Гайдар

Е.Г. Казначеєв