Справа № 360/7553/21
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2023-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 червня 2023 року

м. Київ

справа №360/7553/21

адміністративне провадження № К/990/17530/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мельник- Томенко Ж.М.,

суддів - Жука А. В., Мартинюк Н. М.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №360/7553/21 за позовом ОСОБА_1 до П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування рішення про неуспішне проходження прокурором атестації, визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, Луганської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення П`ятнадцятої кадрової комісії від 13 вересня 2021 року № 65 про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації;

- визнати протиправним та скасувати наказ керівника Луганської обласної прокуратури від 21 жовтня 2021 року № 1564к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області та органів прокуратури;

- поновити ОСОБА_1 на публічній службі в Луганській обласній прокуратурі на посаді, рівнозначній посаді прокурора Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області, зарахувавши час вимушеного прогулу в загальну вислугу (стаж) та стаж роботи на посадах прокурора;

- стягнути з Луганської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 27 жовтня 2021 року до моменту фактичного поновлення на публічній службі з розрахунку середньоденної заробітної плати.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2023 року, позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення П`ятнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 13 вересня 2021 року № 65 «Про неуспішне проходження прокурором атестації», прийняте щодо ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Луганської обласної прокуратури від 21 жовтня 2021 року № 1564к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області та органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») з 26 жовтня 2021 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури Луганської області з 27 жовтня 2021 року. Стягнуто з Луганської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27 жовтня 2021 року по 23 вересня 2022 року в сумі 84736,08 грн (вісімдесят чотири тисячі сімсот тридцять шість гривень 08 коп), з утриманням з цих сум передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року рішення Луганського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2023 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено.

15 травня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №360/7553/21.

Скаржник, посилаючись на положення пунктів 1, 2 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України, зазначає про неврахування судами попередніх інстанцій правової позиції Верховного Суду, необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, та відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Предметом спору у цій справі є правомірність наказу про звільнення з органів прокуратури на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, прийнятого за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції переглянув рішення суду першої інстанції відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 22 грудня 2022 року у справі №140/12386/21 щодо застосування положень пунктів 16, 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України № 113-IХ, який полягає у тому, що «набрання прокурором за наслідками першого або другого етапу атестації кількості балів, яка є меншою від прохідного балу для успішного складання іспиту, є для кадрової комісії підставою для ухвалення рішення про неуспішне проходження прокурором атестації і недопуску до наступного етапу атестації; рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки є підставою для звільнення прокурора з посади та органів прокуратури на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX. Проаналізувавши наведені положення законодавства у системному зв`язку Верховний Суд у вказаній справі зазначив, що після кожного етапу атестації кадрова комісія приймає рішення. Зокрема кадрова комісія має ухвалити рішення: або про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації. Кадрова комісія такого рішення (щодо позивача) не ухвалила. Натомість кадрова комісія ухвалила рішення за заявою прокурора, яке суперечило Порядку №221, тому що повторне складення іспиту можливе, коли про обставини, які впливають на його проходження, повідомлено до його початку або коли прокурор повідомив про них під час проходження іспиту (до його завершення). У справі таких обставин не було, а тому протокольне рішення кадрової комісії (щодо позивача) було безпідставне, обставин, які б мали наслідком призначення нового часу (дати) складання прокурором відповідного іспиту, у ній не було. Тому рішення кадрової комісії за наслідками розгляду заяви позивача є процедурним і таким, що суперечить Порядку № 221, а тому є безпідставним. З огляду на вказане це рішення не є обов`язковим для П`ятнадцятої кадрової комісії. З урахуванням того, що кадрова комісія за результатами іспиту позивача не ухвалила рішення відповідно до пункту 8 розділу І Порядку № 221 (тобто про успішне або неуспішне проходження прокурором атестації), таке рішення ухвалила П`ятнадцята кадрова комісія, яке відповідає вимогам Порядку № 221 і є правомірним. У контексті наведеного, правова визначеність не може ґрунтуватися на незаконному рішенні кадрової комісії, яке, окрім того, є процедурним, а тому не має порушення принципу належного урядування."

Аналогічний правовий висновок викладений також у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а.

Ураховуючи встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи та сформовану Верховним Судом сталу практику щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що П`ятнадцята кадрова комісія, ухваливши спірне рішення № 65 про неуспішне проходження прокурором Попаснянського відділу Лисичанської місцевої прокуратури ОСОБА_1 атестації, яке є предметом позову, діяла відповідно до наведених приписів Закону № 113-IX і Порядку № 221.

У касаційній скарзі заявник, зокрема, зазначає про необхідність відступлення від такого висновку Верховного Суду, що застосовано судом апеляційної інстанції у цій справі, проте у касаційній скарзі відсутні доводи на спростування мотивів, з яких виходив суд апеляційної інстанції, а інші аргументи касаційної скарги зводяться до часткового опису обставин справи, переоцінки доказів та незгоди з висновком судів попередніх інстанції. Заявник лише наводить низку нормативно-правових актів щодо проходження прокурорами атестації, без належної аргументації щодо їхнього неправильного застосування судом апеляційної інстанції у цій справі у системному зв`язку з обґрунтуванням доводів відступу від правового висновку, викладеного у зазначених постановах Верховного Суду.

Посилання скаржника на неврахування практики Верховного Суду, викладеної у постановах від 03 червня 2021 року у справі №640/9398/20, від 24 червня 2021 року у справі №280/5009/20 є необгрунтованим, оскільки вказані справи є нерелевантними до вказаної справи. При цьому, суд апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови керувався висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22 грудня 2022 року у справі №140/12386/21, яка повністю відповідає практиці вирішення спорів у даній категорії справ.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду апеляційної інстанції, що відповідають висновкам Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Таким чином, за встановлених обставин, Суд дійшов висновку, що скаржником не доведено наявності підстави для відкриття касаційного провадження, зокрема, визначеної пунктом 2 частини четвертої статті 328 КАС України, з огляду на сформовану Верховним Судом сталу практику щодо застосування норм права у спірних правовідносинах. Крім того, відсутні постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Обґрунтовуючи посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України заявник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема, щодо питання застосування у подібних правовідносинах: пунктів 16, 17 «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ в контексті правомірності ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації у випадку наявності протокольного кадрової комісії стосовно задоволення заяви позивача про повторне проходження іспиту із посиланням на пункт 7 розділу І Порядку №221; підпунктів 7 та 8 пункту 22 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України № 113-ІХ у справах такої категорії.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції у цій справі врахував висновки Верховного Суду, викладені у постановах: від 30 листопада 2022 року у справі №600/6322/21-а, від 22 грудня 2022 року у справі №140/12386/21, від 24 січня 2023 року у справах №500/8296/21, №560/16514/21, 580/9908/21, від 05 січня 2023 року у справі №380/23308/21.

Аналізуючи оскаржуване судове рішення, Суд дійшов до висновку, що суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення у справі №360/7553/21 відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. З огляду на викладене посилання скаржника на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України як на підставу касаційного оскарження є необґрунтованим.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі на судове рішення, зазначене у частині першій статті 328 цього Кодексу, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

З урахуванням вищенаведеного у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити на підставі пункту 6 частини 1 статті 333 КАС України.

Керуючись статтями 248, пунктом 6 частини першої 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2023 року у справі №360/7553/21.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддіЖ.М. Мельник-Томенко А.В. Жук Н.М. Мартинюк