Справа № 620/5188/23
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2023-06-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 року Чернігів Справа № 620/5188/23

Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача, щодо обмеження пенсії максимальним розміром при її перерахунку з 01.04.2019 та з 01.03.2022 (після її індексації) за вислугу років, обчисленої із застосуванням розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення на підставі оновленої довідки від 03.03.2021 №ФЧ56230 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки;

- зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2019, а також з 01.03.2022 перерахунок та виплату пенсії без обмежень її максимального розміру, включно з індексацією згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» за вислугу років, обчисленої із застосуванням розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення на підставі оновленої довідки від 03.03.2021 №ФЧ56230 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019 без обмежень її максимального розміру з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов мотивовано тим, що відповідач при здійсненні перерахунку пенсії протиправно обмежив виплату пенсії максимальним розміром, а також при здійснені перерахунку згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118, що на думку позивача, є грубим порушенням його прав.

Суд ухвалою від 08.05.2023 позовну заяву залишив без руху. Протягом встановленого судом строку позивачем подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

Суд ухвалою від 19.05.2023 позовну заяву в частині вимог пов`язаних з проведенням перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром з 01.04.2019 повернув позивачу оскільки позивачем пропущений встановлений ч.2 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України шестимісячний строк звернення до суду.

Суд ухвалою від 19.05.2023 відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому проваджені) та встановив відповідачу 15-денний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позов.

Відповідач протягом встановленого судом строку відзив на позов не надав.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає про таке.

Позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію у розмірі 90% від відповідних сум грошового забезпечення за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з обмеженням пенсії максимальним розміром.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №620/2172/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/96533796) відповідача було зобов`язано здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки від 03.03.2021 №ФЧ56230 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

На виконання вказаного рішення суду від 27.04.2021 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019 на підставі оновленої довідки від 03.03.2021 №ФЧ56230 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 70% сум грошового забезпечення з обмеженням максимальним розміром (10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність), як зазначено у листі відповідача (а.с.15).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі №620/7520/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/99518041) відповідача було зобов`язано з 01.04.2019 провести перерахунок та виплату позивачу пенсії, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% від відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці від 03.03.2021 №ФЧ56230 про розмір грошового забезпечення, складеній Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, без обмеження її максимальним розміром, враховуючи уже виплачені суми пенсії.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №620/7520/21 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/102851099) вказане судове рішення частково скасовано і ухвалено нове судове рішення у відповідній частині. Відповідача було зобов`язано провести перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 позивачу, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% від відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці від 03.03.2021 №ФЧ56230 про розмір грошового забезпечення, складеній Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення та виплачених раніше сум. В решті позовних вимог відмовлено.

В іншій частині рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 у справі №620/7520/21 залишено без змін.

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №620/7520/21 було проведено перерахунок пенсії позивача з обмеження максимальним розміром.

Як вбачається з протоколів перерахунку пенсії (а.с.10,11,12), з 01.03.2022 пенсія виплачувалась в розмірі 19340,00 грн, з 01.12.2022 в розмірі 20930,00 грн. Станом на 11.03.2023 пенсія виплачувалась в розмірі 20930,00 грн.

При цьому в протоколах перерахунку пенсії нараховано основний розмір пенсії 90% грошового забезпечення з урахуванням індексації та з урахуванням доплат з 01.03.2022 та з 01.12.2022 26216,86 грн, а станом на 11.03.2023 27716,86 грн, що підтверджує обмеження виплати пенсії максимальним розміром.

Вважаючи такі дії протиправними, позивач звернувся до ГУПФУ в Чернігівській області із листом про перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним розміром та з урахуванням індексації.

Проте, листом від 16.02.2023 №1943-948/Б-02/8-2500/23 відповідач відмовив у проведенні перерахунку, вказавши, що пенсія виплачується згідно з чинним законодавством та зазначив, що зі змісту мотивувальної та резолютивної частини рішення суду сторони конкретизують межі встановлених судом зобов`язань, в межах яких орган ПФУ виконують рішення судів. Також відповідач зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №620/7520/21 не вбачається обов`язку ГУ ПФУ в Чернігівській області проводити перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром (а.с.15-16).

Як зазначає позивач, на даний момент відповідач проводить виплату пенсії 90% розміру, без урахування індексації з 01.03.2022 та інших доплат визначених законодавчими актами застосовуючи обмеження в розмірі десяти прожиткових мінімумів 20 930,00 грн.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернуся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09.04.1992 №2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон №2262-ХІІ).

Приписами частини 12 статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом і які були відряджені для роботи в органах державної влади та органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях, вищих навчальних закладах та одержували заробітну плату в порядку і розмірах, установлених для працівників цих органів та організацій, пенсії обчислюються виходячи з посадового окладу, встановленого за аналогічною посадою відповідно для осіб офіцерського складу, прапорщиків і мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейських, співробітників Служби судової охорони та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

08.07.2011 було прийнято Закон України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI (далі - Закон №3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011.

У відповідності до частини першої статті 2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

За приписами абзацу першого пункту 2 «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №3668-VI, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

На підставі Закону №3668-VI були внесені, також, зміни і до статті 43 Закону №2262-ХІІ.

Частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до матеріалів справи, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області на виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №620/7520/21 проведено позивачу перерахунок пенсії виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% від відповідних сум грошового забезпечення, зазначених в оновленій довідці від 03.03.2021 №ФЧ56230 про розмір грошового забезпечення, складеній Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення (а.с.12)

При цьому, перераховану пенсію позивачу призначено до виплати за період з квітня 2019 року з обмеженням максимальним розміром (10 прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність) (а.с.12).

Суд звертає увагу, що Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-XII зі змінами, а саме: частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, положення частини сьомої статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Верховний Суд постановах від 09.09.2019 у справі №463/925/17, від 14.05.2019 у справі №591/2109/17, від 15.04.2019 у справі №127/4270/17, від 31.01.2019 у справі №638/6363/17 зазначив: «…буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими».

Таким чином, з 20.12.2016 відсутня частина сьома статті 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З огляду на зазначене, суд вважає, що частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ не встановлено обмеження максимального розміру пенсії позивача.

Отже, суд вважає, що дії ГУПФУ в Чернігівській області щодо обмеження максимального розміру пенсії позивача десятикратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є протиправними, а тому, позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити.

Крім того, як вже було встановлено, позивач перебуває на обліку в ГУПФУ в Чернігівській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

За наведених обставин, суд зазначає, що відмова ГУПФУ в Чернігівській області у перерахунку і виплаті пенсії позивачу без обмеження граничного розміру є незаконною і необґрунтованою. Відповідно позовні вимоги в цій частині також належить задовольнити.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2022 перерахунок та виплату пенсії обчисленої із застосуванням розміру 90% відповідних сум грошового забезпечення, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення на підставі оновленої довідки від 03.03.2021 №ФЧ56230 про розмір грошового забезпечення, складеної Чернігівським обласним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки станом на 05.03.2019, суд звертає увагу на те, що пенсія позивачу була встановлена та виплачувалась на підставі оновленої довідки у розмірі 90% грошового забезпечення з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення, що підтверджуються постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №620/7520/21 та протоколом перерахунку пенсії (а.с.12). Тому вимога в цій частині є безпідставною, оскільки захисту підлягає виключно порушене право. Як встановлено судом, перерахунок відповідачем проводився, тому питання про відсоткове значення пенсії вже вирішено. З огляду на встановлене, в задоволенні даної частини вимоги необхідно відмовити

Щодо позовної вимоги про зобовязання відповідача з 01.03.2022 здійснити перерахунок та виплату пенсії включно з індексацією згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» суд зазначає про таке.

16.02.2022 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №118, відповідно до п.2 якої установлено, що з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2021 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

При цьому на виконання постанови №118 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, яка з 01.03.2022 (з урахуванням індексації та з урахуванням доплати), склала 26 216,86 грн, проте виплачувалась 19 340,00 грн (а.с.10), з 01.12.2022 (з урахуванням індексації та з урахуванням доплати), склала 26 216,86 грн, проте виплачувалась 20930,00 грн (а.с.11), з 11.03.2023 (з урахуванням індексації та з урахуванням доплати) 27716,86 грн, проте виплачувалась в розмірі 20930,00 грн (а.с.12), а отже право позивача на отримання індексації відповідачем не заперечується.

Із протоколів перерахунку пенсії (а.с.10,11,12) вбачається, що відповідачем протиправно обмежено виплату пенсії максимальним розміром.

Відповідно, пенсія позивачу має виплачуватися без обмеженням її максимального розміру та з урахуванням індексації. Отже, позовну вимогу в частині виплати пенсії включно з індексацією належить задовольнити.

При цьому, щодо позовної вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2022 позивачу перерахунок пенсії включно з індексацією суд зазначає, що індексація була нарахована під час перерахунку пенсії позивача, що вбачається з протоколів перерахунку пенсії (а.с.10-14). Тому, суд також вважає вимогу необґрунтованою, оскільки захисту підлягає виключно порушене право. Отже, в задоволенні даної вимоги також необхідно відмовити.

Отже, дії ГУПФУ в Чернігівській області є протиправними, а тому, позовні вимоги в цій частині необхідно задовольнити частково, шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо виплати нарахованої пенсії позивачу з 01.03.2022 з обмеженням максимальним розміром після її перерахунку на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №620/7520/21 та зобов`язання відповідача здійснити з 01.03.2022 виплату пенсії позивачу на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №620/7520/21 без обмеження її максимальним розміром включно з індексацією, проведеної на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

За приписами частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі Федоренко проти України (№25921/02) Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі «Стреч проти Сполучного Королівства» (Stretch v. the United Kingdom №44277/98).

У пункті 57 рішення Європейського суду з прав людини «Щокін проти України» (№23759/03 та №37943/06) та у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини «Сєрков проти України» (№39766/05) встановлено порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, на підставі того, що органи держаної влади віддали перевагу найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства, що призвело до накладення на заявника додаткових зобов`язань зі сплати податку.

Суд зазначає, що хоча ця справа стосується податкового спору, у ній закладено один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28.08.2018 у справі №826/6382/17 та від 16.10.2018 у справі №522/16882/17.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Крім того, у рішеннях ЄСПЛ у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява №30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Згідно ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо виплати нарахованої пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2022 з обмеженням максимальним розміром після її перерахунку на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №620/7520/21.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області здійснити з 01.03.2022 виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.01.2022 у справі №620/7520/21 без обмеження її максимальним розміром та з 01.03.2022 здійснити виплату включно з індексацією, проведеної на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-а, м. Чернігів, ).

Повний текст рішення суду складено 07.06.2023.

Суддя Л.О. Житняк