Справа № 380/9841/23
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2023-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 380/9841/23
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

02 червня 2023 року

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Кисильова О.Й., перевіривши виконання вимог статей 160, 161 КАС України за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення відповідача від 03.06.2022 №89 та від 14.02.2023 № 89 про відмову у перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язати відповідача здійснити відносно позивача перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до довідки Львівського апеляційного суду від 31.05.2022 № 07.20/150/2022.

Ухвалою від 11.05.2023 позовна заява залишена без руху. Позивачу встановлений строк для усунення зазначених у мотивувальній частині ухвали недоліків, а саме :

- подання до суду належним чином оформлену позовну заяву із зазначенням співвідповідача;

- подання заяви про поновлення строку звернення до суду та докази поважності причин його пропуску.

- надання позивачем доказів доплати судового збору у сумі 1073,60 грн.

29.05.2023 позивач надіслав до суду заяву про усунення недоліків, у якій ОСОБА_1 просить залишити без розгляду позовну вимогу про визнання протиправним та скасування рішення від 14.02.2023 № 89, що прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду в місті Києві, відтак залишити відповідачем Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Щодо строку звернення до адміністративного суду в частині оскарження рішення Головного управління ПФУ у Львівській області від 03.06.2022 №1300-5212-8/4783, ОСОБА_1 зазначає, що з огляду на позицію Конституційного Суду, висловлену у рішеннях від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та від 15.10.2013 № 9-рп/2013, а також на підставі аналізу положення ст. 51. Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" колегія суддів дійшла до висновку, що в разі порушення законодавства про пенсійне забезпечення органом, що призначає і виплачує пенсію, адміністративний позов з вимогами пов`язаними з виплатами сум пенсій за минулий час, у тому числі сум будь-яких складових, може бути подано без обмеження будь-яким строком.

Отже, з огляду на викладене позивач вважає, що строк звернення до суду ним не пропущений та заява про поновлення процесуального строку не подається, оскільки позовні вимоги пов`язані з перерахуванням довічного грошового утримання судді у відставці.

ОСОБА_1 вважає, що оскільки він просить залишити без розгляду вимогу щодо скарження рішення від 14.02.2023 № 89, то судовий збір сплачений ним повністю при поданні позовної заяви.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, слід врахувати таке.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Із позовної заяви та доданих документів встановлено, що позивач оскаржує рішення відповідача від 03.06.2022 № 89, у той час, як до суду із позовом про скасування цього рішення звернувся 04.05.2023, тобто із пропуском шестимісячного строку звернення до суду.

Щодо покликання позивача на позицію Конституційного Суду, висловлену у рішеннях від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та від 15.10.2013 № 9-рп/2013, а також на статтю 51. Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", необхідно зазначити таке.

У Рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 вказано, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України "Про оплату праці" від 24.03.1995 № 108/95-ВР необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

У Рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013 вирішено, що в аспекті конституційного звернення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України слід розуміти так, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем.

Отже, висновки Конституційного Суду України щодо не обмеження строками звернення до суду, які наведені у зазначених рішеннях, стосуються спорів з приводу стягнення суми заробітної плати, що належать працівникові та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати.

Водночас, за правилами ст. 51. Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання.

Тобто, приписи статті 51 вказаного Закону врегульовують питання виплати пенсії у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон.

Натомість спір, з приводу якого позивач звернувся до суду, стосується оскарження рішення пенсійного органу про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Щодо твердження позивача про те, що строк звернення до суду ним не пропущений та заява про поновлення процесуального строку не подається, оскільки позовні вимоги пов`язані з перерахуванням довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно зазначити наступне.

Позивач просить скасувати рішення від 03.06.2022 №1300-5212-8/4783, яким Головне управління ПФУ у Львівській області відмовило ОСОБА_1 у перерахунку пенсії на підставі довідки від 31.05.2022 № 07.20/150/2022.

Отже, спірні правовідносини виникли з приводу перерахунку пенсії, а не довічного грошового утримання судді у відставці, як про це стверджує позивач.

Згідно із частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Варто зауважити, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Порядок вчинення особою дій з метою призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший чи з`ясування видів та розміру складових, які враховані при розрахунку пенсії шляхом подання відповідних заяв визначений Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV (зокрема, статті 44, 45) та Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1).

Так, згідно із статтями 42, 44, 45 Закону № 1058-IV призначення, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється територіальним органом ПФУ за заявою особи, яка має право на призначення, перерахунок, перехід з одного виду пенсії на інший чи поновлення відповідної пенсії.

Згідно із пунктом 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що у спорах, що виникають з органами Пенсійного фонду України, особа може дізнатися, що її права порушені, зокрема, при отриманні від органу Пенсійного фонду України відповіді (листа-відповіді, листа-роз`яснення) на надісланий запит щодо розміру пенсії, нормативно-правових документів (про правильність/помилковість нарахування розміру пенсії, своєчасність/несвоєчасність її перерахунку), на підставі яких був здійснений саме такий розрахунок.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Суддя звертає увагу на те, що пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок, з яких складових вона складається, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок чи розрахунок її складових.

Отже, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі № 240/12017/19.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, 31.05.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки від 31.05.2022 № 07.20/150/2022.

Відповідно до супровідного листа Головного управління ПФУ у Львівській області від 06.06.2022 № 1300-5212-8/47383, відповідач 06.06.2022 надіслав оспорюване рішення ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_1 .

Також, отримавши пенсію у червні та липні 2022 року, позивач знав про те, що розмір пенсійних виплат залишається незмінним, тобто відповідач не здійснив перерахунок пенсії.

Відтак, про порушення своїх прав щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивач дізнався не пізніше липня 2022 року, отримавши листа Головного управління ПФУ у Львівській області згідно супровідним листом Головного управління ПФУ у Львівській області від 06.06.2022 № 1300-5212-8/47383, та пенсійні виплати за червень та липень 2022 року.

Варто зауважити, що позивач звернувся до суду із даним позовом засобами поштового зв`язку 04.05.2023, про що свідчить трекінг поштових відправлень № 090, тобто з порушенням шестимісячного строку звернення до суду, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

Так, ч. 2 ст. 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного, слід дійти висновку, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідачів. Позивач необґрунтовано, не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

Суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Відтак, триваюча пасивна поведінка позивача щодо не вчинення впродовж одинадцяти місяців (оспорюване рішення датоване 03.06.2022) дій для реалізації свого права не свідчить про існування таких обставин, які перешкоджали позивачу дізнатися про стан своїх прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Заява позивача від 29.05.2023 щодо усунення недоліків позову не містить жодних обставин, які підтверджені належними доказами, в обґрунтування поважності причин пропуску позивачем строків звернення до суду із цим позовом.

Таким чином, доводи позивача щодо дотримання строку звернення до суду, які наведені у клопотанні про усунення недоліків, є необґрунтованими.

Згідно із п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч. 2 ст. 123 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 123 КАС України передбачено, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Окрім цього, у заяві про усунення недоліків від 29.05.2023 позивач просить залишити без розгляду позовні вимоги в частині оскарження рішення від 14.02.2023 № 89.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач до відкриття провадження в адміністративній справі подав заяву про її відкликання.

Зважаючи на те, що вимога щодо залишення без розгляду позовних вимог в частині оскарження рішення від 14.02.2023 № 89 заявлена позивачем до відкриття провадження у справі, а також з урахуванням тих обставин, що позивач подав позов поза межами строків, встановлених ст. 122 КАС України, та наведені підстави поважності причин пропуску строку звернення до суду не є поважними, таку позовну заяву належить повернути позивачеві.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Керуючись ст. ст. 47, 122, 123, 160, 161, 169, 248, КАС України,

у х в а л и л а:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії разом з доданими документами повернути позивачеві.

Повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки від 20.04.2023 № 81 у сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня її проголошення.

Якщо ухвалу було постановлено поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Суддя Кисильова О.Й.