Справа № 160/13277/22
Суддя: Юрко І.В.
Дата ухвалення: 2023-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2023 року м. Дніпросправа № 160/13277/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Юрко І.В., суддів: Чабаненко С.В., Чумака С.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року в адміністративній справі №160/13277/22 (головуючий суддя першої інстанції Савченко А.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 29.08.2022 року звернувся через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо застосування січня 2016 року як місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення, за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року в сумі 80738,64 грн.;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 13.02.2020 року включно у фіксованому розмірі 4036,21 грн. в місяць відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078;

- зобов`язати відповідача нарахувати і виплатити на його користь індексацію грошового забезпечення у фіксованому розмірі 4036,21 грн. в місяць за період з 01.03.2018 року по 13.02.2020 року включно в сумі 94911,10 грн. відповідно до приписів абзаців 3, 4, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078.

Також просив суд зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 року у справі №160/16398/21 зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити йому індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення та із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб. Крім того, зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 13.02.2020 року з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення та із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб. Проте, відповідачем при встановленні місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) визначено неправильний базовий місяць та виплачено індексацію грошового забезпечення в значно меншому розмірі. Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо застосування січня 2016 року як місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року включно з застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення - січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції хибно трактовано норми абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку №1078 при вирішені питання щодо належності позивачу індексації грошового забезпечення у фіксованому розмірі з 01.03.2018 року. Вказує на те, що сторони висловили протилежні позиції, що є очевидним свідченням існування спору щодо аспекту визначення суми індексації грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018 року, а тому, на його думку, ці вимоги не можна вважати передчасними. Додатково повідомляє, що якщо суд відмовляється розглядати аргументи, які були ясно та повно викладені перед ним, то це є порушенням Європейської конвенції. Вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови від задоволення позовної вимоги щодо здійснення перерахунку та виплаті індексації грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018 року з урахуванням вимог пункту 5 Порядку №1078.

Також через систему «Електронний суд» апелянтом подано клопотання про врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 28 вересня 2022 року у справі №400/1119/21 та від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21.

Військова частина НОМЕР_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, також подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що у межах наявного фінансового ресурсу можливості виплати індексації грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України у січні 2016 року-лютому 2018 року у Міністерства оборони України не було. Також звернув увагу на те, що Порядок №1078 не передбачає механізм нарахування та виплати індексація грошового забезпечення за попередні роки.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг та відзиву на скаргу, встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 від 24 березня 2021 року має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інвалідністю внаслідок війни (а.с.24-25).

Згідно з довідкою-розрахунком Військової частини НОМЕР_1 та військовим квитком позивач з 23.05.2006 року по 13.02.2020 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 (а.с.14-23 зв. бік).

23.04.2021 року позивач до військової частини подав заяву, якою просив провести перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення (а.с.7).

Листом від 31.05.2021 року Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про те, що за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року включно індексація грошового забезпечення йому не виплачувалась через відсутність фінансового ресурсу. Індексація грошового забезпечення починаючи з 01.03.2018 року по 28.02.2020 року позивачу виплачувалась щомісяця (а.с.8).

Вважаючи, що відповідачем не в повному обсязі нараховувалось грошове забезпечення, позивач звернувся з позовом до суду.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2021 року у справі №160/16398/21 визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року; зобов`язано ВЧ НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення та із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44; визнано протиправною бездіяльність ВЧ НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати у повному обсязі індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період з 01.03.2018 року по 13.02.2020 року; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 13.02.2020 року з урахуванням вже виплачених сум індексації грошового забезпечення та із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року №44.

На виконання зазначеного рішення суду відповідачем нараховано та виплачено позивачу індексації грошового забезпечення з урахуванням базового місяця січень 2014 року за період з 01.12.2015 року по 31.12.2015 року, з урахуванням базового місяця січень 2016 року з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з урахуванням базового місяця березень 2018 року з 01.03.2018 року по 13.02.2020 року у розмірі 5186,40 грн., на підтвердження чого в матеріалах справи наявні копія довідки-розрахунку від 09.09.2022 року №1035/47/456 та виписка з повідомленням про надходження коштів в сумі 5108,60 грн. (а.с.13 зв. бік, 45 зв. бік-46).

Позивач, вважаючи, що відповідачем не правильно визначено базовий місяць та виплачено індексацію грошового забезпечення у меншому розмірі, а також не виплачено з 1 березня 2018 року фіксовану суму індексації, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов частково, суд першої інстанції виходив із того, що вимога позивача у спірних правовідносинах щодо врахування базового місяця, у тому числі за умови, що відповідач ще не здійснював нарахування і виплату індексації за спірний період, не є передчасною вимогою, а спрямована на ефективний захист вже порушеного права таким чином, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Це означає, що наслідком належного виконання обов`язку відповідача у спірних правовідносинах мало стати нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року з застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період - січень 2008 року. При цьому, суд зауважив, що відповідно до абзацу 2 пункту 5 Порядку №1078 після визначення нового базового місяця індексація грошового забезпечення повинна обраховуватись заново з місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів, а тому перенесення з попередніх періодів нарахування індексації якоїсь фіксованої суми та її виплата після підвищення грошових доходів та визначення нового базового місяця суперечить зазначеним положенням Порядку №1078. Отже, доводи позивача, що оскільки грошовий дохід позивача не збільшився, то він набуває право на щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 13.02.2020 року в розмірі 4463,15 грн., є безпідставними. Разом з цим, зі змісту позовної заяви не вбачається, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть у подальшому очікуваного результату, або, що відповідач буде створювати перешкоди для виконання такого рішення, а відтак, підстав для зобов`язання встановити судовий контроль суд не вбачає.

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Згідно із ч.2, ч.3 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до складу грошового забезпечення входять посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до Закону.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України від 03.07.1991 року №1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі по тексту - Закон №1282-ХІІ, в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин,) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Статтею 4 Закону №1282-ХІІ встановлено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 року 103 відсотка).

Відповідно до ст.5 Закону №1282-ХІІ підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Частиною 2 ст.6 цього ж Закону встановлено, що Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.9 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Індексацію доходів населення, яка встановлюється для підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін, віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно з ст.19 цього Закону, є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (стаття 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення, що поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників визначає Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, з наступними змінами та доповненнями (далі по тексту - Порядок №1078).

Відповідно до пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка (з 01.01.2016 року - 103 відсотки).

Пунктом 4 Порядку №1078 встановлено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексується, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Згідно з пунктом 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. У разі коли грошовий дохід формується з різних джерел і цим Порядком не встановлено черговість його індексації, сума додаткового доходу від індексації виплачується за рахунок кожного джерела пропорційно його частині у загальному доході. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Отже, приписами наведених нормативно-правових актів встановлено, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.

Постановою КМУ від 09.12.2015 року №103 викладено в новій редакції пункт 10-2 Порядку №1078, якою в тому числі внесено зміни: поширено його положення для новоприйнятих працівників, та зазначено про застосування з 1 грудня 2015 року:

«Для працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник».

При цьому, загальне правило визначення базового місяця для нарахування індексації встановлено у п. 5 Порядку №1078:

«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення».

Відповідно до пункту 14 цього Порядку роз`яснення щодо його застосування надає Мінсоцполітики.

Мінсоцполітики в листі від 28.04.2016 року №201/10/1.37-16 надало роз`яснення щодо індексації заробітної плати, яке полягає в такому:

«…обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації починаючи з грудня 2015 року здійснюється не індивідуально для кожного працівника в залежності від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник».

Тобто, з 1 грудня 2015 року змінились правила визначення базового місяця для новоприбулих працівників, в т.ч. і військовослужбовців, і Порядок №1078 з вказаної дати більше не містив правила, що таким базовим місяцем є місяць прийняття особи на роботу (у спірних правовідносинах - місяць призову на військову службу). Єдиним правилом визначення базового місяця стало таке - базовим для нарахування індексації є місяць підвищення тарифної ставки (окладу), за посадою, яку займає працівник (військовослужбовець). Іншого правила з 1 грудня 2015 року чинне законодавство не містило.

Враховуючи викладене та наведені у листі роз`яснення, обчислення індексу споживчих цін з 1 грудня 2015 року мало здійснюватися з місяця підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає така особа.

Проте, схема посадових окладів осіб офіцерського складу Збройних Сил України була затверджена Постановою КМУ від 7 листопада 2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності з 1 січня 2008 року.

Листом Міністерства соціальної політики України від 29.12.2017 року №122/0/66-17 підтверджено, що посадові оклади військовослужбовців в останнє підвищувались в січні 2008 року.

Лише після прийняття Постанови КМУ від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації став березень 2018 року.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для нарахування та виплати йому індексації за період з 01 червня 2016 року по 28 лютого 2018 року із застосуванням січня 2008 року, як базового місяця для нарахування індексації відповідно до Порядку №1078, оскільки в період з 01 січня 2008 року по 01 березня 2018 року встановлено незмінність посадових окладів військовослужбовців.

Підвищення тарифних ставок (окладів) після 1 січня 2008 року, в тому числі в період перебування позивача на службі, що є підставою для встановлення іншого базового місяця при проведенні індексації, не відбувалося.

Тобто, січень 2008 року є місяцем підвищенням тарифних ставок (посадових окладів), а тому відповідно до Порядку №1078 саме січень 2008 року став базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців з 1 грудня 2015 року після набуття чинності зазначеними вище змінами до Порядку №1078, на що правильно звернув увагу суд першої інстанції.

Інше тлумачення зазначених норм права призведе до висновку, що особа має право на виплату їй індексації лише у випадку, якщо підвищення окладів відбулося безпосередньо під час її служби, і до такого підвищення взагалі не буде мати право на виплату індексації, отримуючи грошове забезпечення без урахування інфляційних процесів у країні.

Позивач у позові просить у цій частині задовольнити із зазначенням конкретної суми, яка підлягає виплаті, проте в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки обчислення суми індексації відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти собою орган, який повинен вчинити певні дії, а може лише перевірити правильність нарахуванням ним цих сум у випадку, якщо особа з цим незгодна.

Стосовно нарахування і виплати індексації грошового забезпечення за період з 1 березня 2018 року по 13 лютого 2020 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абзаців 3-6 пункту 5 Порядку №1078 сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.

Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №704, якою, зокрема затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу. Ця постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.

Отже, базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача у зв`язку із прийняттям Постанови №704 є березень 2018 року, оскільки саме в цьому місяці відбулося підвищення розміру грошового забезпечення, за посадою, яку займав позивач.

Починаючи з квітня 2018 року для проведення подальшої індексації індекс споживчих цін розраховується наростаючим підсумком до перевищення порогу інфляції.

У березні-листопаді 2018 року підстави для індексації грошового забезпечення були відсутні, оскільки за даними Держкомстату України офіційна публікація індексу споживчих цін, який перевищив 103%, відбулась у листопаді 2018 року (обчислений наростаючим підсумком з квітня (наступний місяць після підвищення тарифів) по жовтень 2018 року), що за приписами п.1-1 Порядку №1078 є підставою для нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу з грудня 2018 року.

У грудні 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складав 1921 грн, у зв`язку з чим індексації підлягало грошове забезпечення в саме в цьому розмірі. Сума, що перевищує цю межу, не індексується, оскільки грошове забезпечення індексується у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб (п.4 Порядку №1078).

При цьому, з наданого позивачем розрахунку індексації судом встановлено, що у грудні 2018 року - лютому 2020 року індексація грошового забезпечення позивачу виплачена з додержанням приписів абзацу 6 п.5 Порядку №1078 щодо додавання до визначеної суми індексації суми індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку (а.с.11 зв.бік - 13).

З цього приводу колегія суддів ще раз зауважує, що позивач помилково тлумачить положення абзацу 6 п.5 Порядку № 1078, вважаючи, що у відповідному місяці до визначеної раніше суми індексації повинна додаватися не сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації у періоді, починаючи з базового місяця, а якась фіксована сума, розрахована за наслідками індексації грошового забезпечення в період з січня 2008 року по лютий 2018 року. Разом з тим, за приписами зазначених вище положень Порядку №1078 підвищення грошового забезпечення та визначення як наслідок нового базового місяця фактично обнуляють всі раніше нараховані з наростаючим підсумком коефіцієнти та суми індексації за попередній період до підвищення тарифних ставок (окладів) і жодна фіксована сума до нового періоду обчислення індексації після такого підвищення і визначення нового базового місяця не переходять.

Як зазначено вище, після визначення нового базового місяця індексація грошового забезпечення повинна обраховуватись заново з місяця, наступного за місяцем підвищення грошових доходів (абзац 2 п.5 Порядку №1078), а тому перенесення з попередніх періодів нарахування індексації якоїсь фіксованої суми та її виплата після підвищення грошових доходів та визначення нового базового місяця суперечить зазначеним положенням Порядку №1078.

Водночас, Верховний Суд у постанові від 15 червня 2022 року у справі №520/4061/21, зазначив, зокрема, що Порядок №1078 у період з 01 березня 2018 року не містив поняття «фіксована сума індексації». Також суд зауважив, що такий термін використовувався у додатку 4 «Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів» до Порядку №1078, однак, лише в редакції, що була чинною до 15 грудня 2015 року.

Отже, індексація грошового забезпечення відповідачем за період із березня 2018 року по лютий 2020 року виплачена позивачу в правильному розмірі з урахуванням усіх приписів Порядку №1078, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Посилання позивач на постанови Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №400/1119/21 та від 23 березня 2023 року у справі №400/3826/21 апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вказаними рішеннями не розглянуто справи по суті, а направлено конкретні справи на новий розгляд до судів першої інстанції.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 подати звіт про виконання судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України у разі необхідності, спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання постанови суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штраф у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проаналізувавши наведені положення КАС України, апеляційний суд вважає, що встановити судовий контроль за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд може, тобто, наділений правом, під час прийняття рішення у справі.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання постанови суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту - встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

При цьому, зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.07.2018 року у справі №235/7638/16-а .

Разом з тим слід вказати, що позивач зазначаючи про необхідність встановлення судового контролю не вказує про причини такої (необхідності) чи обставини, які б свідчили, що рішення суду, ухвалене у даній справі, не буде виконано відповідачем.

З огляду відсутність аргументів позивача на переконання необхідності вжиття таких процесуальних заходів, як встановлення судового контролю і ненадання останнім доказів в підтвердження наміру відповідача на ухилення від виконання судового рішення, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог позивача у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення в даній справі.

Зі змісту позовної заяви не вбачається, що загальний порядок виконання судового рішення не дасть у подальшому очікуваного результату, або, що відповідач буде створювати перешкоди для виконання такого рішення.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду відсутні.

Оскільки дана не відноситься до справ, передбачених частиною 4 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Дяченка Олексія Володимировича в інтересах ОСОБА_1 , Військової частини НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року в адміністративній справі №160/13277/22 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02 лютого 2023 року в адміністративній справі №160/13277/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий - суддя І.В. Юрко

суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак