Справа № 460/2784/23
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2023-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 рокуЛьвівСправа № 460/2784/23 пров. № А/857/6529/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Святецького В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року, головуючий суддя - Дуляницька С.М., ухвалене у м. Рівне, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2023 року позивач - ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ГУПФУ в Рівненській області, в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у встановленні і виплаті з 01.07.2022 року щомісячної доплати у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму встановленому для осіб, що втратили працездатність; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату підвищення до пенсії у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму встановленому для осіб, що втратили працездатність, починаючи з 01.07.2022 року до змін у законодавстві, що регулює спірні правовідносини, з урахуванням фактично здійснених виплат.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що вона є особою з інвалідністю 2 групи, є пенсіонером, перебуває на обліку у відповідача. Позивач є членом сім`ї реабілітованого, а тому має право на підвищення пенсії на 25 % мінімальної пенсії за віком. Відповідач листом від 25.11.2022 року відмовив позивачу в перерахунку підвищення до пенсії, як члену сім`ї реабілітованої особи в розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком. Позивач вважала такі дії відповідача протиправними, а тому звернулася до суду, оскільки відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" має право на підвищення пенсії із розрахунку 25 відсотків від мінімальної пенсії за віком.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо встановлення та виплати ОСОБА_1 з 01.07.2022 року підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення"; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити нарахування та виплачувати ОСОБА_1 з 01.07.2022 року підвищення до пенсії в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком (враховуючи зміни такого розміру протягом відповідних періодів), відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", з урахуванням проведених платежів.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Рівненській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що розмір підвищення до пенсії члену сім`ї реабілітованої особи, встановлений на виконання судового рішення, виплачуватиметься позивачу у розмірі 483,50 грн. У жовтні та листопаді вказане підвищення позивачу виплачено у розмірі, визначеному постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" від 16.07.2008 року №654 - 43,52 грн. Враховуючи вище викладене, підстави для проведення позивачу виплати підвищення до пенсії у розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює прожитковому мінімуму для осіб, які втратили працездатність починаючи з 01.07.2022 відсутні.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Глинники Славутського району Хмельницької області. Батько - ОСОБА_3 , українець; мати - ОСОБА_4 , українка. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження НОМЕР_1 . Згідно свідоцтва про одруження, ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_1 .

Згідно рішення комісії з питань поновлення прав реабілітованих Славутської районної ради від 19.06.1998 року, встановлено, що дійсно в с. Глинники Славутського району проживала сім`я ОСОБА_3 , яку в 1948 році було примусово виселено з постійного місця проживання в Карелію. Комісія з питань поновлення прав реабілітованих вирішила: Факт висилки сім`ї ОСОБА_3 вважати встановленим і незаконним. Згідно ст. 3 Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні» від 17.04.1991 гр. ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 реабілітовані.

Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області із заявою щодо нарахування та виплати їй підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Головним управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом за № 24048-23724/П-02/8-1700/22 від 25.11.2022 року відмовлено позивачу у підвищенні пенсії та роз`яснено, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" встановлено підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, членам сімей, яких було примусово переселено в розмірі 43,52 грн. В постановах судів відсутні зобов`язання щодо проведення у подальшому перерахунку підвищення до пенсії члену сім`ї реабілітованої особи в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком у разі її зміни.

Вважаючи вищенаведену відмову відповідача протиправною та такою, що порушує право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що підвищення до пенсії, яке виплачується позивачу в обсягах, визначених Постановою №654, звужує розмір сум, що підлягають виплаті реабілітованим громадянам, та суперечить Закону №1788-XII, який має вищу юридичну силу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до преамбули Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" від 17.04.1991 року №962-XII (Закон №962-XII) реабілітація жертв політичних репресій повинна охоплювати увесь період після 1917 року до моменту набрання чинності цим Законом і поширюватись на осіб, необґрунтовано засуджених за цей час судами України або репресованих на території республіки іншими державними органами в будь-якій формі, включаючи позбавлення життя або волі, переселення в примусовому порядку, вислання і заслання за межі республіки, позбавлення громадянства, примусове поміщення до лікувальних закладів, позбавлення чи обмеження інших громадянських прав або свобод з мотивів політичного, соціального, класового, національного і релігійного характеру.

Згідно статті 3 Закон №962-XII реабілітовано всіх громадян, засланих і висланих з постійного місця проживання та позбавлених майна за рішенням органів державної влади і управління з політичних, соціальних, національних, релігійних та інших мотивів під приводом боротьби з куркульством, противниками колективізації, так званими бандпособниками та їх сім`ями.

Статтею 9 даного Закону встановлено, що вирішення питань, пов`язаних з встановленням факту розкуркулювання, адміністративного виселення, з відшкодуванням матеріальних збитків, поновленням трудових, житлових, пенсійних та інших прав громадян, реабілітованих відповідно до цього Закону, покладено на обласні, міські і районні Ради народних депутатів. З цією метою Радам народних депутатів утворити штатні комісії, положення про які затверджується Кабінетом Міністрів України.

За дорученням цих комісій органи внутрішніх справ встановлюють факти безпідставності заслання і вислання, направлення на спецпоселення, а також конфіскації і вилучення майна у зв`язку з необґрунтованими репресіями і матеріали перевірки надсилають комісіям.

Відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 01.11.1991 року №1788-XII призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Наявність такого права гарантується статтею 46 Конституції України.

Отже, за конституційними нормами, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, на переконання суду апеляційної інстанції, при визначенні розміру підвищення до пенсії позивачу слід застосовувати пункт "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а не постанову КМУ "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", яка істотно звужує обсяг встановлених законом прав відповідних осіб.

Посилання апелянта на постанову КМУ "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" №654 від 16.07.2008 року, як на нормативний акт, що поширюється на спірні правовідносини є хибним, оскільки положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" мають вищу юридичну силу, та відповідно до принципу подолання ієрархічної колізії підлягають до застосування у спірних правовідносинах.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції щодо розміру виплати позивачу підвищення до пенсії, як особі, що зазнала політичних репресій і згодом була реабілітована, та яку було примусово переселено, оскільки відповідно до довідки №3/11, виданої Головним Управлінням Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Іркутській області від 25.08.2020 року позивача було визнано саме репресованою особою, яку у подальшому було реабілітовано, а не членом сім`ї такої особи.

У відповідності до положень чинного законодавства, які регламентують діяльність органів ПФУ, останні не вправі змінювати, тлумачити на свій розсуд чи в будь-який інший спосіб коригувати рішення відповідних компетентних органів, які прийняті на виконання Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", навіть у випадку, коли такі рішення породжують відповідні обов`язки для пенсійних органів.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про підставність та обґрунтованість позовних вимог, відтак такі підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 14 березня 2023 року у справі №460/2784/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
В. В. Святецький