Справа № 488/385/23
Суддя: Чернявська Я. А.
Дата ухвалення: 2023-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА

Справа № 488/385/23
Провадження № 2-а/488/14/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16.05.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючої по справі судді Чернявської Я.А.,

при секретарі судового засідання Маснюк М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2023 року позивач ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Качан Р.Ю., звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва із вказаним адміністративним позовом.

В обґрунтування свого позову позивач вказав, що постановою БАВ №252883 від 08.02.2023 року, складеної поліцейським патрульної поліції взводу 2 роти 1 батальону № 3 в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Коцюба А.В., ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Згідно постанови, 08.02.2023 о 14.20 позивач керував т.з. «OPEL VECTRA» д.н. НОМЕР_1 в Корабельному районі м. Миколаєва по проспекту Корабелів, 12, при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами рішенням Корабельного районного суду від 07.09.2022.

Позивач категорично не погоджується з даною постановою, вважає прийняте відповідачем рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованим, з огляду на те, що він не був обізнаний про винесення відносно нього постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.09.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП, та позбавлення його права керувати транспортними засобами, так, як не був повідомлений про слухання справи у суді.

На підставі зазначеного, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Сторони повідомленні своєчасно та належним чином в судове засідання не зявилися.

Представник позивача, надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив про їх задоволення.

Представник відповідача, в наданому до суду відзиві заперечував проти задоволення позовних вимог, клопотав про відмову у задоволенні позовних вимог, просив розглядати справу без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, і такими, що підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою БАВ №252883 від 08.02.2023 року, складеної поліцейським патрульної поліції взводу 2 роти 1 батальону № 3 в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції сержантом поліції Коцюба А.В., ОСОБА_1 , було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. за ч. 4 ст. 126 КупАП. Згідно постанови, 08.02.2023 о 14.20 позивач керував т.з. «OPEL VECTRA» д.н. НОМЕР_1 в Корабельному районі м. Миколаєва по проспекту Корабелів, 12, при цьому був позбавлений права керування транспортними засобами рішенням Корабельного районного суду від 07.09.2022.

Позивач не погоджується з даною постановою, вважає прийняте відповідачем рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності необґрунтованим, з огляду на те, що він не був обізнаний про винесення відносно нього постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07.09.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП, так, як не був повідомлений про слухання справи у суді.

Постановою Миколаївського апеляційного суду справа № 488/1261/22 від 28.03.2023 року, звільнено позивача ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП, а провадження у справі закрито.

Судом встановлено, що відповідачем не дотримано процесуальних норм і правил під час ухвалення постанови, постанова не містить доказів вчинення адмінправопорушення, а свою вину в його вчинення позивач не визнає, під час збору адмінматеріалів відносно позивача не складався адміністративний протокол.

Відповідно розділу 3 Наказу МВС України 07.11.2015 № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», встановлено наступний порядок розгляду справи поліцейським.

Згідно п. 4 Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Згідно п.5 Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно п 7. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути

розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 КУпАП.

Відповідно п. 9. розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Згідно п. 10 поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, під час розгляду адмінсправи, поліцейським не було дотримано вимог КУпАП та Інструкції, а саме: не витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи (п.5 не витребувані докази вчинення правопорушення); не задоволено клопотання про необхідність залучення захисника під час розгляду справи (п.5); у зв`язку з очевидною відсутністю складу адмінправопорушення не було закрите (порушення ст.247 КупАП); порушено процедуру розгляду справи, а саме в порушення п. 9 р. 3 Інструкції, поліцейський не представлявся, прав та обов`язків не роз`яснював, доказів не вивчав, клопотань про залучення захисника не вирішував.

Крім того, по своїй формі постанова не відповідає вимогам ст. 283 КпАП та ст. 18 Закону України від 21.04.99 р. № 606-XIV «Про виконавче провадження».

У відповідності до ч.2 ст. 77 КАС України: «В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, вказані обставини свідчать, що оскаржувана постанову винесена без достатніх доказів, з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом встановлено, що у розділі 7 постанови про притягнення позивача до адмінвідповідальності не зазначено докази, у т.ч. відеокамера, на яку було зафіксовано правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Істотною ознакою презумпції невинуватості, що закріплена в ст. 7 КУпАП, є те, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні протиправного діяння.

З цього випливає, що обов`язок доводити вину особи покладається на обвинувача, тобто на органи та посадових осіб, які встановили факт скоєння протиправного вчинку і порушили провадження в справі.

Як випливає з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

За змістом ст.ст. 258, 276, 277 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, розглядаються уповноваженою особою невідкладно, після виявлення правопорушника та отримання відомостей про суб`єкта цього правопорушення.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст. 72 КАС України).

При цьому, нормами ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Положеннями ст. 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Порядок використання фото- та відео техніки встановлюється п. 9 ч. 1 ст. 31 та ст. 40 Закону України «Про національну поліцію». При цьому норма ст. 31 вказаного Закону є загальною нормою, яка безпосередньо не регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів.

Спеціальною нормою, що регламентує порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису є ст. 40 Закону України «Про національну поліцію».

Пунктом 2 частини 1 вказаної статті Закону чітко встановлено порядок використання техніки в правовідносинах щодо безпеки дорожнього руху, види техніки та умови її використання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: забезпечення дотримання Правил дорожнього руху.

Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» встановлено, що інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення рішення про накладення адміністративного стягнення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення.

Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 524/5536/17, від 17 липня 2019 року у справі № 295/3099/17, від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а та від 05 березня 2020 року у справі № 607/7987/17.

В оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на технічний засіб, за допомогою якого можливо здійснювалася відеофіксація правопорушення, а за такого, навіть у випадку надання Відповідачем будь-яких відеозаписів, останні не можна вважати належним та допустимим доказом вчинення Позивачем адміністративного правопорушення.

Судом встановлено, що на момент складання постанови позивачу не було відомо про існування постанови Корабельного районного суду м. Миколаєва про позбавлення його права керування транспортними засобами, докази його обізнаності про це в поліцейських на момент винесення постанови були відсутні.

Таким чином, позивач не мав умислу на порушення ч.4 ст. 126 КУпАП, оскільки не був обізнаний про ухвалення відносно нього Корабельним районним судом м.Миколаєва постанови від 07.09.2022 у справі №488/1261/22 про визнання його винним у вчиненні порушення ч. 1 ст. 130 КУпАП та позбавлення його права керувати транспортними засобами.

Вивченням матеріалів справи №488/1261/22 встановлено, що відповідачу повістки з викликом в судове засідання не надсилалися, участі в судовому розгляді він не брав, копію постанови отримав лише 17.02.2023.

Тобто, позивач на момент складання постанови, що оскаржується не знав про існування судового рішення про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Тобто, у діях позивача на момент притягнення його до адміністративної відповідальності був відсутній умисел на його вчинення, а оскільки диспозиція правопорушення передбаченого у ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачає наявність умислу на його вчинення, то відсутній і склад зазначеного правопорушення.

Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а ч.1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача підлягають стягненню 536, 80 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 5-11, 77, 286, 292 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - задовольнити.

Скасувати постанову серія БАВ № 252883 від 08.02.2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КупАП, а справу про адміністративне правопорушення, закрити.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ( адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська,1-Б/1) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) суму судового збору у розмірі 536,80 грн., за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне найменування сторін по справі:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 )

Відповідач - Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції ( адреса: м. Миколаїв, вул. Новозаводська,1-Б/1)

Суддя: Я.А. Чернявська