Справа № 260/117/23
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2023 рокум. Ужгород№ 260/117/23

16:09 год

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

за участю сторін:

позивач: ОСОБА_1 - не з`явився,

відповідач 1: ІНФОРМАЦІЯ_1 - представник ОСОБА_5,

відповідач 2: Військова частина НОМЕР_1 - представник не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 30 травня 2023 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 05 червня 2023 року.

09 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, якою просить: "1) визнати протиправними та незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 по рапорту щодо звільнення командира 3-го відділення 3-го взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 вчинити дії щодо винесення наказу про звільнення у відповідності до положення пп. «г», п. 2, частини 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зі змінами прийнятими Верховною радою України 19.09.2022 року, по рапорту командира 3-го відділення 3- го взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 ".

07 лютого 2023 року, на виконання вимог ухвали суду від 10 січня 2023 року, позивачем на усунення недоліків подано до суду позовну заяву у новій редакції із зазначенням відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до якої просить суд: 1) визнати протиправними та незаконними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 по рапорту від 26.12.2022 р. щодо звільнення командира 3-го відділення 3-го взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 ; 2) зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинити дії щодо винесення наказу про звільнення у відповідності до положення пп. "г" . п. 2. частини 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" зі змінами прийнятими Верховною радою України 19.09.2022 року, по рапорту командира 3-го відділення 3-го взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 ; 3) визнати протиправними та скасувати наказ № 14 від 13.01.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про переміщення з роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 ; 4) визнати протиправними та скасувати наказ № 9 від 14.01.2023 року про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

09 лютого 2023 року ухвалою суду відкрито провадження у даній адміністративній справі та призначено судове засідання на 24 лютого 2023 року без виклику сторін.

09 лютого 2023 року ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити дії.

24 лютого 2023 року ухвалою суду витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчену копію наказів № 14 від 13 січня 2023 року та №9 від 14 січня 2023 року.

14 березня 2023 року на виконання вимог ухвали суду від 24 лютого 2023 рок надано належним чином засвідчену копію витягу з наказу від 13 березня 2023 року № 14.

15 березня 2023 року ухвалою суду залучено в справі відповідача 2 - Військову частину НОМЕР_1 та витребувано від Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчену копію наказу № 9 від 14 січня 2023 року.

04 квітня 2023 року Військової частиною НОМЕР_1 на виконання вимог ухвали суду від 15 березня 2023 року надано суду належним чином засвідчену копію наказу № 9 від 14 січня 2023 року.

27 квітня 2023 року ухвалою суду витребувано від Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 2-РС від 12.01.2023, припис начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 23 від 13.01.2023, доповідь про прийом справ та посади (вх. № 101 від 14.01.2023). Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені копії розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1088/3/62 від 05.01.2023, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2-РС від 12.01.2023.

10 травня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 надано суду належним чином засвідчені копії розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1088/3/62 від 05.01.2023, витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2-РС від 12.01.2023.

11 травня 2023 року ухвалою суду витребувано повторно від Військової частини НОМЕР_1 належним чином засвідчені копії витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) № 2-РС від 12.01.2023, припис начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 23 від 13.01.2023, доповідь про прийом справ та посади (вх. № 101 від 14.01.2023). Призначено судове засідання у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. На підставі пункту 3 частини 5 статті 44 КАС України визнано явку представників відповідачів в судове засідання обов`язковою.

23 травня 2023 року Військовою частиною НОМЕР_1 надано суду копії припису начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 23 від 13.01.2023 та рапорту від 14 січня 2023 року про прийняття посади та справ ОСОБА_1 .

1. Позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є багатодітним батьком та має на утриманні трьох дітей віком до 18 років, що підтверджується посвідченням батьків багатодітної сім`ї. Звернувшись до відповідача з рапортами про звільнення з військової служби на підставі пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" протиправно отримував відмови у їх задоволенні. Просить визнати протиправним дії щодо не звільнення з військової служби за сімейними обставинами та зобов`язати звільнити його з військової служби.

15 березня 2023 року представником відповідача 1 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що на виконання Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022р., ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_1 добровільно з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_1, пройшов медичний огляду, військово-лікарською комісією визнаний придатним до військової служби по призову по мобілізації. Жодних документів, що підтверджують право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_1 не надав, із заявами не звертався. А тому, 25 березня 2022 року був призваним для проходження військової служби підчас мобілізації у роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначають, що відсутні підстави для звільнення позивача з військової служби, оскільки ОСОБА_2 , 2005 року народження, ОСОБА_1 не утримує, її утримує батько, зазначений у її свідоцтві про народження - ОСОБА_3 , способом, передбаченим ст. 181 Сімейного кодексу України. Крім того, посвідчення є документами, що підтверджують статус багатодітної сім`ї і дітей з такої сім`ї та їх право на отримання пільг згідно із Законом України "Про охорону дитинства" та іншими актами законодавств, але не зазначає факт утримання. Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 14 від 13 січня 2023 року про переміщення з роги охорони ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 . Підставами для наказу були розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1088/3/62 від05 січня2023 року та наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по особовому складу) №2РС від12 січня2023 року. Отже, позивачем не надано доказів про неправомірність виданих наказів.

24 квітня 2023 року представником відповідача 2 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову в зв`язку з тим, що у позові також відсутнє посилання на докази, які б підтверджували твердження позивача про протиправність оскаржуваного наказу військової частини НОМЕР_1 . Військова частина НОМЕР_1 звертає увагу шановного суду і наголошує на тому, що позовна вимога про скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 №9 (по стройовій частині) від 14.01.2023 року про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 не може бути похідною вимогою від решти заявлених позовних вимог до Відповідача 1 - ІНФОРМАЦІЯ_1. Підставою для видачі оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14.01.2023 №9 (по стройовій частині) є наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 Закарпатської області (по особовому складу) №2-РС від 12.01.2023 року. Зазначений наказ ІНФОРМАЦІЯ_5 не є предметом оскарження у справі №260/117/23, жодних вимог до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач не заявляє і протиправність дій не оскаржує. У зв`язку з цим позивач безпідставно не обґрунтував, які саме незаконні дії або бездіяльність було допущено командуванням військової частини НОМЕР_1 при виконанні розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 про переміщення ОСОБА_1 з роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби. Військова частина НОМЕР_1 не є стороною спірних правовідносин, які склалися між позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу подачі ОСОБА_1 протягом жовтня - грудня 2022 року рапортів на звільнення. Позивач прибув до військової частини НОМЕР_1 лише 14 січня 2023 року. Будь-які перешкоди для зарахування позивача до списків особового складу військової частини були відсутні. У зв`язку з цим, військова частина НОМЕР_1 відповідно до припису та розпорядження ІНФОРМАЦІЯ_2 правомірно зарахувало ОСОБА_1 до списків особового складу частини і поставило на всі види забезпечення. Вважають, що скасування наказу від 14.01.2023 №9 (по стройовій частині) про зарахування до списків особового складу військової частини є актом індивідуальної дії, який вже реалізовано.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується звітом про надіслання судової повістки на електронну адресу.

Представник відповідача 2 у судове засідання не з`явився, однак про час і дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до електронного кабінету.

У відповідності до статті 205 частини 1, 3 пункту 1 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні, проти задоволення позову заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

2. Обставини справи.

Спірні правовідносини виникли з приводу звільнення з військової служби військовослужбовця призваного під час мобілізації у період дії воєнного стану.

У зв`язку з оголошенням мобілізації, 25 березня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) призвано ОСОБА_1 для проходження військової служби.

26 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав рапорт командиру роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до якого просить клопотати перед вищестоячим командуванням звільнити його - молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира 3-го відділення 3-го взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із сімейними обставинами, згідно з п.п. Г п.2 ч.4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" - наявність у військовослужбовця на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, ( а.с.53)

13 січня 2023 року відповідно до наказу № 14 ІНФОРМАЦІЯ_1 молодший сержант ОСОБА_1 зарахований у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 . З 14 січня 2023 року виключений із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення. Підстава: Розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1088/3/62 від 05.01.2023 року; витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2-РС від 12.01.2023 року, ( а.с.88)

14 січня 2023 року ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення при ІНФОРМАЦІЯ_2. Підстава: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2-РС від 12.01.2023 року, припис начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 23 від 13.01.2023 року, доповідь про прийом справ та посади (вх.№101 від 14.01.2023 року), (а.с.108.).

09 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом вважаючи протиправними дії відповідача щодо неналежного розгляду поданого ним рапорту про звільнення з військової служби.

3. Мотиви суду та норми права застосовані судом.

Згідно приписів статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 19 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено право військовослужбовця на оскарження неправомірних рішень та дій. Неправомірні рішення, дії (бездіяльність) органів військового управління та командирів (начальників) можуть бути оскаржені військовослужбовцями в порядку, передбаченому законами, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Закон України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

За частиною 1 статті 5 цього Закону за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Відповідно до статті 6 цього Закону право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.

За пунктом 12 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМ № 154 від 23.02.2022 року, визначено права та обов`язки керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки в тому числі видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження;

Пунктом 13 визначено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки скеровує діяльність підпорядкованого територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя підпорядковується командувачу військ оперативного командування згідно з військово-адміністративним поділом території України та є прямим начальником для військовослужбовців територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, керівником вищого рівня для працівників зазначеного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також підпорядкованих йому територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, що перебувають на території відповідальності зазначеного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Предметом спору у даній справі (із врахуванням уточненого позову) є протиправність дій, що полягала у нерозгляді ІНФОРМАЦІЯ_1 рапорту позивача від 26 грудня 2022 року (а.с.54).

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 26 грудня 2023 року ОСОБА_1 подав рапорт командиру роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 за яким просить клопотати перед вищестоячим командуванням звільнити його - молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира 3-го відділення 3-го взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку із сімейними обставинами згідно п.п.Г п.2 ч.4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" - наявність у військовослужбовця на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, ( а.с.53).

Як вбачається з відмітки на такому рапорті, зробленій "працівником ЗСУ ОСОБА_5 ", "підстави відсутні", (а.с.53).

02 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав рапорт командиру третього взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 за яким просить клопотати перед вищестоячим командуванням долучити виписку з його особистого карткового рахунку, яка підтверджує факт утримання доньки ОСОБА_2 до його рапорту про звільнення від 26.12.2022 року.

На звороті рапорту відмітка головного спеціаліста командування ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , що виписка по картці рахунку Приватбанку від 30.12. 2022 року не є доказом утримання ОСОБА_2 ОСОБА_1 , (а.с.54).

09 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав рапорт командиру третього взводу роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 за яким просить клопотати перед вищестоячим командуванням у відповідності до положень п.п.Г п.2 ч.4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" звільнити за сімейними обставинами молодшого сержанта ОСОБА_1 , ( а.с.55).

Відповіді по суті рапорту ОСОБА_1 не отримав.

Станом на день звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом до суду письмового рішення щодо результатів розгляду поданого ОСОБА_1 рапорту від 26 грудня 2022 року або зазначення причин відсутності підстав для його задоволення ІНФОРМАЦІЯ_1 не надав.

30 травня 2023 року в судовому засіданні присутній представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 - ОСОБА_5 суду пояснив, що на рапорті від 26 грудня 2022 року поставлена відмітка ним особисто, що підстави для звільнення відсутні. ОСОБА_1 усно було повідомлено про результати розгляду його рапорту, окремо наказ чи рішення не виносилось.

Підстави звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону №2232.

Законом України "Про внесення зміни до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" щодо додаткової підстави звільнення з військової служби під час воєнного стану" від 20.09.2022 №2599-IX (що набрав чинності з 01 жовтня 2022 року) було внесено зміни до ст. 26 Закону №2232.

Так, відповідно до таких змін, пп. "Г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232, що передбачає звільнення військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, з військової служби під час воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), доповнено абзацом такого змісту: "перебування на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років".

Отже, з 01 жовтня 2022 року право на звільнення з військової служби в умовах воєнного стану мають також військовослужбовці, що призвані під час мобілізації, на утриманні яких перебуває троє і більше дітей віком до 18 років.

Судом встановлено, що на час виникнення спірних правовідносин ОСОБА_1 разом з дружиною виховували 3-х дітей віком до 18 років, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_3 від 20.11.2013, виданим Управлінням соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації.

Відповідно до частини 7 статті 26 Закону №2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Пункт 260 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затв. Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 визначає, під час дії особливого періоду військовослужбовці звільняються з військової служби з підстав, визначених статтею 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", та з урахуванням особливостей, передбачених статтею 26-2 названого Закону.

Судом встановлено, що згідно з пунктом 2.1.6. Інструкції із діловодства ЗСУ затв. наказом Генерального штабу ЗСУ 07.04.2012 № 124 рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Згідно з пунктом 12.1 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.

За пунктом 2 Розділу ХII Положення №1153/2008 звільнення військовослужбовців здійснюється: 2) під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу": у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них.

За пунктом 233 цього Положення № 1153/2008 визначено порядок звільнення, за яким військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються:

- підстави звільнення з військової служби;

- думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю;

- районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Аналіз наведених норм законодавства України дає підстави для висновку, що звільнення військовослужбовця з військової служби із підстави зазначеної у рапорті здійснюється, після отримання такого рапорту. Військова частина оформлює документи про звільнення військовослужбовця з військової служби та подає їх посадовій особі, яка видає наказ про звільнення у випадку задоволення рапорту.

Чинним законодавством не передбачено чіткого строку, протягом якого командир зобов`язаний розглянути саме рапорт на звільнення та звільнити військовослужбовця.

Кожен військовослужбовець має право, щоб його звернення було розглянуто в межах розумних термінів. Для регулювання термінів розгляду рапортів застосовуються норми цивільного законодавства, зокрема Закону України "Про звернення громадян". А відповідно до нього звернення можуть розглядатися та вирішуватися невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня отримання їх у разі, якщо вони не потребують додаткового вивчення. Загальний строк - один місяць та за необхідності може бути продовжений до 45 днів.

Отже, за загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині. Розглянутим вважається рапорт той, по якому прийнято рішення та це рішення чи відповідь доведена до військовослужбовця належним чином. Відповідь на рапорт має містити рішення з посиланням на акти законодавства та роз`ясненням порядку оскарження.

Вищенаведене узгоджується із пунктом 117 Закону України "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України", за яким пропозиція, заява чи скарга вважаються вирішеними, якщо розглянуто всі порушені в них питання, вжито необхідних заходів або надано вичерпні відповіді.

Відмова у вирішенні питань, викладених у пропозиції, заяві чи скарзі, доводиться до відома військовослужбовців, які їх подали, у письмовій формі з посиланням на акти законодавства із зазначенням причин відмови та роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

У зв`язку з не бажанням продовжувати військову службу та з метою реалізації права на звільнення, передбаченого пп. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону №2232, ОСОБА_1 26 грудня 2022 року та 02 січня 2023 року подав на ім`я команди роти рапорти, до яких долучив копії відповідних посвідчень, виданих Управлінням соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації, свідоцтв про народження дітей та про шлюб, докази утримання дітей. Проте, незважаючи на клопотання по суті рапорту прямих командирів (начальників) позивача, "працівник ЗСУ ОСОБА_5 " 26 грудня 2022 року зробив відмітку на рапорті "підстави відсутні", а на звороті рапорту від 02 січня 2023 року відмітка ОСОБА_5 "виписка по картці рахунку Приватбанку від 30.12.2022 року не є доказом утримання ОСОБА_2 ОСОБА_1 ", (а.с.54).

Проте, у даній справі, як встановлено судом жодного рішення по розгляду даного рапорту, як і інших рапортів, що стосувалися звільнення позивача, відповідачем 1 не було прийнято та до відома військовослужбовця не доведено.

Враховуючи вищенаведене, суд щодо першої позовної вимоги констатує, що має місце бездіяльність відповідача 1.

Бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Враховуючи викладене, суд вважає, що у даному випадку наявна протиправна бездіяльність відповідача, що виразилась у не розгляді двох рапортів (від 26 грудня 2022 року та пов`язаного із ним рапорту від 02 січня 2023 року) та не наданні позивачеві відповіді.

Окрім того, як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 вчинити дії щодо винесення наказу про звільнення у відповідності до положення пп. "г" . п. 2. частини 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до норм чинного законодавства, прийняття рішення за рапортом належить до повноважень відповідача 1, у зв`язку з чим суд не може перебирати на себе функцію державного органу та вирішувати по суті рапорт. Крім того, прийняттю рішення передує певна процедура, яка включає в себе, зокрема, прийняття та реєстрацію рапорту, доданих до нього документів; перевірку документів та відомостей необхідних для правильного розгляду рапорту.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Системний аналіз положень статті 2 КАС України в кореспонденції з приписами статті 6 Конституції України, якою закріплений принцип розподілу державної влади, дає можливість дійти висновку, що суд не може перебирати на себе функцій суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до компетенції такого суб`єкта.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна вимога про зобов`язання відповідача вчинити дії по винесенню наказу про звільнення виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому не підлягає задоволенню.

Водночас, згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача, враховуючи положення статей 9, 245 КАС України, суд вважає за необхідне зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути подані ОСОБА_1 26 грудня 2022 року та 02 січня 2023 року рапорти по суті, з належним обґрунтуванням підстав прийняття рішення, про що повідомити військовослужбовця.

Щодо позовної вимоги визнати протиправними та скасувати наказ № 14 від 13.01.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про переміщення ОСОБА_1 з роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно частини 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМ № 154 від 23.02.2022 року, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до частини 3 цього Положення, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки очолюють керівники, які організовують діяльність територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються оперативному командуванню, в зоні відповідальності якого вони перебувають згідно з військово-адміністративним поділом території України.

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки як структурні підрозділи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя підпорядковуються відповідному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя, на території відповідальності якого вони перебувають згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Безпосереднє керівництво територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки і контроль за їх діяльністю здійснюють відповідні оперативні командування, а загальне - Командування Сухопутних військ Збройних Сил, яке узгоджує основні питання діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з відповідними структурними підрозділами Генерального штабу Збройних Сил та Міноборони.

Як встановлено судом, 13 січня 2023 року за наказом № 14 ІНФОРМАЦІЯ_1 молодший сержант ОСОБА_1 зарахований у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . З 14 січня 2023 року виключений із списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_1 та всіх видів забезпечення. Підстава: Розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1088/3/62 від 05.01.2023 року; витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2-РС від 12.01.2023 року, ( а.с.88)

Відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №1088/3/62 від 05.01.2023 року адресованого начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 на виконання селекторної наради від 31.12.2022 року підготувати плани переміщення військовослужбовців рядового та сержантського складу з розрахунку 20 військовослужбовців рядового та старшинського складу з розрахунку 20 військовослужбовців з кожної роти охорони РТЦК та СП. Плани надати на адресу відділу персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 в термін до 15:00 год 05.01.2023 року ( а.с.137)

За витягом із Наказу № 2 РС від 12 січня 2023 року Начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України та у зв`язку з проведенням організаційних заходів згідно директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних сил України від 29 грудня 2022 року №3-321/30/дск нижчепойменованих військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_7 " звільнити з займаних посад і зарахувати у розпорядження командира 33 окремої механізованої бригади: молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення охорони взводу охорони роти охорони другого відділу ( а.с.138).

14 січня 2023 року ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення при ІНФОРМАЦІЯ_2. Підстава: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2-РС від 12.01.2023 року, припис начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 23 вд 13.01.2023 року, доповідь про прийом справ та посади (вх.№101 від 14.01.2023 року), (а.с.108.).

Суд зауважує, що оскаржуючи наказ № 14 від 13 січня 2023 року позивач не наводить у позові мотивів через які необхідно визнати протиправним та скасувати зазначений наказ.

Переміщення військовослужбовців врегульовано Порядком № 1153/2008. За пунктом 112 цього порядку визначено, що військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої у випадках, визначених пунктом 82 цього Положення, а також якщо з урахуванням вчиненого правопорушення військовослужбовець, якому призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, не може бути залишений на посаді, пов`язаній із керівництвом підлеглими особами. Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків: неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії; неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують; потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом, переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

За абзацом другим пункту 257 в редакції Указу Президента № 135/2020 від 10.04.2020, для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

З аналізу п.п. 112, 257 цього Порядку, суд приходить до висновку, що в особливий період доукомплектування можливе без згоди військовослужбовця.

Закон "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" №3543 дає визначення особливого періоду. Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

При цьому, позивач звертаючись до суду не оскаржує наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2-РС від 12.01.2023 року, яким його звільнено із займаної посади і зараховано у розпорядження командира 33 окремої механізованої бригади, (а.с.138).

Пунктом 12 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого Постановою КМ № 154 від 23.02.2022 року, визначено права та обов`язки керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки в тому числі видавати у межах своїх повноважень накази та розпорядження;

Пунктом 13 визначено, що керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки скеровує діяльність підпорядкованого територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, області, мм. Києва та Севастополя підпорядковується командувачу військ оперативного командування згідно з військово-адміністративним поділом території України та є прямим начальником для військовослужбовців територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, керівником вищого рівня для працівників зазначеного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, а також підпорядкованих йому територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, що перебувають на території відповідальності зазначеного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про безпідставність в цій частині позовних вимог та відсутність підстав для скасування наказу № 14 від 13.01.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_1 про переміщення ОСОБА_1 з роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової частини НОМЕР_1 .

Не знайшла свого підтвердження під час розгляду справи і вимога позивача про скасування Наказу № 9 від 14.01.2023 року про зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з статті 110 Закону України "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України" усі військовослужбовці мають право надсилати заяви чи скарги або особисто звертатися до посадових осіб, органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове слідство, та інших державних органів у разі:

- прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно них командирами (начальниками) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод;

- незаконного покладення на них обов`язків або незаконного притягнення до відповідальності.

Як вже зазначалося судом, наказом № 2 РС від 12 січня 2023 року керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до пункту 116 Положення про проходження громадянами військової служби у Збройних Силах України та у зв`язку з проведенням організаційних заходів згідно директиви Міністра оборони України та Головнокомандувача Збройних сил України від 29 грудня 2022 року №3-321/30/дск нижчепойменованих військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_7 " звільнено із займаних посад і зараховано у розпорядження командира 33 окремої механізованої бригади: молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира відділення охорони взводу охорони роти охорони другого відділу, (а.с.138).

14 січня 2023 року ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та на всі види забезпечення при ІНФОРМАЦІЯ_2. Підстава: витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2-РС від 12.01.2023 року, припис начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 23 від 13.01.2023 року, доповідь про прийом справ та посади (вх.№101 від 14.01.2023 року), (а.с.108.).

Основною підставою для винесення такого наказу був наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2-РС від 12.01.2023 року. Зазначений наказ позивач у суді не оскаржував, що свідчить про згоду військовослужбовця із таким наказом.

Приписом № 23 молодшому сержанту ОСОБА_1 запропоновано 14 січня 2023 року вибути у розпорядження командира в/ч НОМЕР_4 . Строк прибуття 14 січня 2023 року (а.с.151 зворот).

14 січня 2023 року ОСОБА_1 подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , що справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків (а.с.152 зворот).

Відповідач 2 суду повідомив клопотанням від 23 травня 2023 року, що згідно бойового розпорядження з початку травня 2023 року особовий склад військової частини НОМЕР_1 переміщений в район виконання завдань за призначенням.

Мотиви позову не містять будь-яких обґрунтувань щодо протиправності наказу № 9 від 14 січня 2023 року, як і не містять доказів про звернення позивача у порядку визначеному статтею 110 Закону України "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України" до відповідача 2 щодо прийняття незаконних рішень, дій (бездіяльності) стосовно нього командиром (начальником) або іншими військовослужбовцями, порушення їх прав, законних інтересів та свобод чи незаконного покладення на нього обов`язків.

Тому суд розцінює таку вимогу як похідну, задоволення якої залежало від задоволення попередньої позовної вимоги.

За такого правового врегулювання, обставин справи та сформованої вимоги, через призму статті 2 КАС України, судом не встановлено протиправності в діях відповідача 2 при винесенні наказу № 9 від 14 січня 2023 року, оскільки такий був виданий відповідачем 2 на виконання своїх повноважень та у спосіб визначений законом.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Приписами частини другоїстатті 77 КАС Українипередбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги адміністративного позову є частково обґрунтованими, а відтак позов підлягає до часткового задоволення.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 139, 242-246, 255 КАС України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язати вчинити дії - задоволити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не розгляду поданого ОСОБА_1 26 грудня 2022 року рапорту про звільнення з військової служби, відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

3. Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянути поданий ОСОБА_1 26 грудня 2022 року рапорт про звільнення з військової служби, відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", з обґрунтуванням підстав прийняття рішення, про що повідомити військовослужбовця.

4. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяТ.В.Скраль