Справа № 607/4245/23
Суддя: Дзюбич В. Л.
Дата ухвалення: 2023-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2023 Справа №607/4245/23

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Дзюбича В.Л.,

за участі секретаря судового засідання Кочмар С.М.,

у присутності:

представника позивача адвоката Никитюка Р.І.,

представника відповідача Кондрат Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Никитюка Р.І., засобами поштового зв`язку «Укрпошти», пред`явив до суду позов до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6458488 від 26.01.2023.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржуваною постановою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає дійсним обставинам справи. Так, 26.01.2023 в м. Збараж його дійсно було зупинено працівниками поліції, які повідомили йому про начебто порушення ним вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено». На прохання ОСОБА_1 пред`явити докази вчинення даного правопорушення, працівниками поліції не було надано жодних доказів вчинення даного правопорушення, більше того, самого знаку 3.3, яке начебто порушив позивач, на даній ділянці не було. З цих підстав позивач просив скасувати зазначену постанову і закрити провадження у справі.

Ухвалою судді від 09.03.2023 позовну заяву залишено без руху, а 13.03.2023 року відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено розгляд справи по суті у судовому засіданні 05.04.2023 на 15 годину.

05.04.2023 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено письмове клопотання представника відповідача, подане нею через підсистему «Електронний суд» 30.03.2023, та продовжено строк для подання відзиву на адміністративний позов, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 19.04.2023 на 14 год. 00 хв., яке, у зв`язку з перебуванням головуючого судді у відпустці, відкладено на 24.05.2023 на 15 год.

05.05.2023 представник відповідача подала відзив на позов, зміст якого зводиться до того, що згідно з оскаржуваною постановою 26.01.2023 о 09 год. 09 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки/моделі «Volvo FH 13.460», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Magyar SR34SSD», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Данила Галицького, 97 у м. Збаражі, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено», чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Зазначеними діями позивач не дотримався встановлених вимог Закону України «Про дорожній рух» та Правил дорожнього руху України, за що працівниками поліції, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, в межах наданих законом повноважень. Посилаючись на наведене, просила відмовити у задоволенні позову. На підтвердження зазначеного долучила до копії підтверджуючих документів та диск з відеозаписом. Також, просила проводити розгляд справи у її відсутності.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Никитюк Р.І. позов підтримав у повному обсязі, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві.

Представник відповідача Кондрат Л.Р. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

Суд, заслухавши учасників справи, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив такі обставини.

Постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6458488 від 26.01.2023, складеною інспектором старшим лейтенантом поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Тернопільській області Чабаном Владиславом Васильовичем, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Як убачається з наданої позивачем копії зазначеної постанови, 26.01.2023 о 09 год. 09 хв. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки (моделі) «Volvo FH 13.460», державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом «Magyar SR34SD», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вул. Данила Галицького, 97 у м. Збаражі, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних ТЗ заборонено» та здійснив рух в зоні дії знаку, чим порушив вимоги п. 8.4 (в) ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП

В постанові зазначено, що до неї додається відео з НК 472404.

На відеозаписі з назвою файлу «export-ribwn» (долученого представником відповідача до відзиву) з нагрудної відеокамери 472404 зафіксовано процес складання 26.01.2023 спірної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак сам момент порушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, не зафіксований. Водночас, з відеозапису з назвою файлу «video_2023-02-01_10-02-19» вбачається, що його здійснено 26.01.2023 в межах 09 год. з відеореєстратора працівників патрульної поліції. Однак спірна постанова містить посилання на відео з нагрудної камери, а не відеореєстратора.

Такі ж відеозаписи, того самого змісту та назви, містяться на DVD диску, який долучений представником позивача до заяви про усунення недоліків. Як убачається із змісту заяви та долученої представником позивача відповіді УПП в Тернопільській області ДПП № 35аз/41/33/01-2023 від 07.03.2023, зазначені відеозаписи були надані відповідачем на адвокатський запит представника позивача.

Також, із долученої представником відповідача до відзиву схеми організації дорожнього руху на ділянці вулиць 22 Січня Данила Галицького У.Самчука в м. Збаражі та відповіді Збаразької міської ради Тернопільської області № 03-776/2.6 від 05.04.2023 вбачається, що схема та відповідь містить інформацію про розміщений на даній ділянці дороги дорожній знак 3.3 «Рух вантажних транспортних засобів заборонено», зокрема на вул. Данила Галицького, перед перехрестям з вул. 22 Січня, однак рух транспортного засобу позивача по ній встановити не можливо, оскільки такої інформації вона не містить.

Тобто, зазначена схема містить лише інформацію про розміщений на вказаній ділянці дороги дорожній знак 3.3, проте не містить та не може містити інформації про фактичний рух автомобілів по ній.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про обґрунтованість позовних вимог, підтвердження їх матеріалами справи та необхідність задоволення позову з таких мотивів.

Згідно з п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Згідно п. 1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в редакції чинній на момент винесення спірної постанови) передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно з п.п. «в» п. 8.4 ПДР України заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Відповідно до розділу 33 ПДР України до заборонних знаків відноситься, у тому числі, дорожній знак 3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено. Забороняється рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знаку не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знаку, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Як зазначив представник позивача у судовому засіданні, ОСОБА_1 вимог дорожнього знака 3.3 Рух вантажних автомобілів заборонено не порушував, а відповідач не надав жодних доказів на підтвердження вчиненням ним правопорушення, яке ставиться йому у вину.

На спростування зазначеного представник відповідача посилалась лише на відзив, зміст якого зводиться до цитування спірної постанови та норм чинного законодавства. Натомість, із долученого до DVD-диску вбачається, що на ньому мітяться два файли: перший із назвою «export-ribwn», на якому зафіксовано факт складання 26.01.2023 спірної постанови та протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, другий із назвою файлу «video_2023-02-01_10-02-19», здійснений з відеореєстратора, який знаходився в автомобілі працівників поліції, однак він не може бути взятий судом до уваги, оскільки посилання на нього у спірній постанові взагалі відсутнє.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 70 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 524/1284/17 та від 27 лютого 2020 року у справі № 344/4629/16-а.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відтак, наданий представником відповідача відеозапис із назвою файлу «video_2023-02-01_10-02-19» не може бути взятий судом до уваги, оскільки посилання на нього у спірній постанові відсутнє.

Крім цього, представником відповідача до відзиву також було долучено схему організації дорожнього руху на ділянці вулиць 22 Січня Данила Галицького У.Самчука в м. Збаражі та відповіді Збаразької міської ради Тернопільської області № 03-776/2.6 від 05.04.2023.

Однак вони не підтверджують факту руху автомобіля позивача в забороненому дорожніми знаками напрямку, відтак вони не є доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Положеннями ст. 129 Конституції України проголошено основні засади здійснення судочинства, серед яких змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Положеннями ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (частина 1 ст. 7 КУпАП).

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення (проступку), яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, сама по собі постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення є, оскільки така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду справи про адміністративне правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення. В оскаржуваній постанові зазначено, що до неї додається відео з нагрудної камери 472404. Однак, на ньому зафіксований лише розгляд справи про адміністративні правопорушення, який відбувався 26.01.2023, однак обставин правопорушення це відео не містить, а долучена представником відповідача схема організації дорожнього руху не підтверджує здійснення ним руху в зоні дії знаку 3.3.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За вказаних обставин, беручи до уваги, що обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень покладається на відповідача, який доказів правомірності оскаржуваної постанови не надав, а на відеозаписі з нагрудної камери 472404 зафіксований лише розгляд справи про адміністративні правопорушення, але не факт порушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, вина особи у вчиненні правопорушення не може ґрунтуватись лише на її поясненнях без наявності інших доказів у справі, відповідачем доказів такого порушення не надано, суд вважає постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6458488 від 26.01.2023 неправомірною.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З урахуванням конкретних обставин справи, встановлених під час судового розгляду, суд приходить до переконання про наявність достатніх підстав для скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішення у справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), рішення від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України», ЄСПЛ послідовно зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Тому, враховуючи, що відповідачем не доведено наявності події і складу інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, що саме по собі є безумовною підставою для задоволення позову, інші наведені у позовній заяві доводи не є істотними та такими, що потребують відповіді суду.

Також відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесений судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 9, 90, 122, 242 246, 250, 255, 257, 286, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 6458488 від 26.01.2023, винесену інспектором старшим лейтенантом поліції 1 батальйону 3 роти УПП в Тернопільській області Чабаном Владиславом Васильовичем, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень, і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 понесений судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, .

Головуючий суддяВ. Л. Дзюбич