Справа № 445/1986/22
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2023-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 рокуЛьвівСправа № 445/1986/22 пров. № А/857/6326/23

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Матковської З.М., Улицького В.З.,

за участю секретаря Пославського Д.Б.,

представника апелянта Зирянов О.Ю.,

представника позивача Сеньків О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою Львівської митниці на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 29 березня 2023 року (ухвалене головуючим - суддею Сивак В.М. о 14 год. 03 хв., у м. Золочеві) у справі № 445/1986/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці про скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача в якому просив постанову у справі про порушення митних правил № 1205/20900/22 від 20.12.2022, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 418245, 66 грн скасувати і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказував на те, що він керуючи транспортним засобом марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , він переміщував гуманітарний вантаж для потреб Збройних сил України, через пункт пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці Держмитслужби, обравши формою проходження митного контролю смугу - «Червоний коридор». В ході проведення письмового декларування він заявив про наявність вантажу (автомобільні шини, генератори, акумуляторні батареї, спальні мішки та ін.) Після завірення декларації штампом «Під митним контролем № 394» під час проведення митного огляду транспортного засобу, були виявлені незаявлені в декларації товари: модем ТМ «STARLINCK» з маркуванням № 1/В, з серійними номерами - КІТ 300277757, КІТ300295976, КІТ 300281103, КІТ300331524, КІТ 300331607, в упаковці виробника в кількості 5шт; портативна зарядна станція ТМ «ECOFLOW» модель RIVER MAX EF4 в упаковці виробника в кількості 12 шт.; портативна зарядна станція ТМ «ECOFLOW» модель RIVER PRO EF4 в упаковці виробника в кількості 6 шт.; портативна зарядна станція TM «BLUETTI» модель EB70 в упаковці виробника в кількості 1 шт; портативна зарядна станція ТМ «ECOFLOW» модель RIVER EF4 в упаковці виробника в кількості 6 шт; портативна зарядна станція ТМ «SUAOKI» в упаковці виробника в кількості 1 шт; портативна зарядна станція TM «BLUETTI» модель EB3А в упаковці виробника в кількості 1 шт., які були тимчасово вилучені. Зазначає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, оскільки у його діях відсутній умисел, що є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони даного правопорушення. У нього на меті не було приховування зазначених товарів, з метою уникнення в подальшому оподаткування таких, оскільки тимчасово вилучені товари - некомерційного призначення, які він переміщував на замовлення Благодійної організації "Регіональний благодійний фонд по правовому та соціальному захисту громадян, працівників адміністративних та правоохоронних органів «Правозахист» для подальшого скерування в Збройні Сили України згідно потреб військових частин ЗСУ. Про зазначене вище свідчать і дії позивача, які полягають у добровільному виборі порядку проходження по смузі руху «червоний коридор», позивач заявив митному органу про те, що перевозить товари, що підлягають письмовому декларуванню, не приховував переміщуваний товар та повідомив, що перевозить гуманітарний товар для ЗСУ. Зазначені обставини з відповідними доказами позивач також надав відповідачу при розгляді адміністративної справи. Однак, його клопотання посадовою особою Львівської митниці Державної митної служби України не було враховано, і як наслідок, в порушення ст. 486 Митного кодексу України винесено оскаржувану постанову.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 29.03.2023 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Львівської митниці Державної митної служби України по справі про порушення митних правил № 1205/20900/22 від 20.12.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, а провадження по справі закрито. Тимчасово вилучені товари, згідно протоколу про порушення митних правил№1205/20900/22 від 21.11.2022: модем ТМ «STARLINCK» з маркуванням № 1/В, з серійними номерами - КІТ 300277757, КІТ300295976, КІТ 300281103, КІТ300331524, КІТ 300331607, в упаковці виробника в кількості 5 шт.; портативна зарядна станція ТМ «ECOFLOW» модель RIVER MAX EF4 в упаковці виробника в кількості 12 шт.; портативна зарядна станція ТМ «ECOFLOW» модель RIVER PRO EF4 в упаковці виробника в кількості 6 шт.; портативна зарядна станція TM «BLUETTI» модель EB70 в упаковці виробника в кількості 1 шт; портативна зарядна станція ТМ «ECOFLOW» модель RIVER EF4 в упаковці виробника в кількості 6 шт.; портативна зарядна станція ТМ «SUAOKI» в упаковці виробника в кількості 1 шт.; портативна зарядна станція TM «BLUETTI» модель EB3А в упаковці виробника в кількості 1 шт. - передати Благодійній організації «Регіональний благодійний фонд по правовому та соціальному захисту громадян, працівників адміністративних та правоохоронних органів «Правозахист» для подальшого скерування в Збройні Сили України згідно потреб військових частин ЗСУ.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач на волонтерських засадах, безоплатно, здійснював перевезення гуманітарної допомоги через митний кордон України для Благодійної організації «Регіональний благодійний фонд по правовому та соціальному захисту громадян, працівників адміністративних та правоохоронних органів «Правозахист», що підтверджується відповідними доказами, а відтак, свідчить про відсутність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та в прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Зокрема в апеляційній скарзі зазначає, що позивач вчинив дії спрямовані на переміщення через митний кордон України товарів шляхом недекларування, тобто не заявив за встановленою формою точних та достовірних відомостей, перелік яких визначений Митним кодексом України, про товари, які переміщуються громадянином через митний кордон України, чим порушив встановлений статтями 257 - 258 Митного кодексу України порядок декларування переміщуваних через митний кордон товарів (заповнення митної декларації), переміщуючи вказаний товар через митний кордон України.

Позивач скористався своїм правом та подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник позивача, заперечив проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що постановою в.о. заступника начальника Управління боротьби з контрабандою та порушення митних правил Львівської митниці Державної митної служби України Приходька Ю.Б. від 20.12.2022 у справі про порушення митних правил № 1205/20900/22 від 20.12.2022 ОСОБА_1 визнано винним у порушенні митних правил, передбачених ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України, та накладено адміністративне стягнення штраф у розмірі 30 відсотків вартості товарів, що становить 418245, 66 грн.

З даної постанови вбачається, що 14.11.2022 близько 13 год. 43 хв. у зону митного контролю в напрямку «в`їзд в Україну» смугою руху «червоний коридор» пропуску «Шегині-Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці прибув автомобіль марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням гр. ОСОБА_1 , який подав до митного контролю власноручно заповнену декларацію, в якій заявив про наявність у нього товару, згідно поданої декларації, який переміщується як гуманітарна допомога.

Після завірення декларації штампом «Під контролем № 394» під час проведення митного огляду даного транспортного засобу, в багажному відділенні якого було виявлено незадекларований за встановленою формою товар: модем ТМ «STARLINCK» з маркуванням № 1/В, з серійними номерами - КІТ 300277757, КІТ300295976, КІТ 300281103, КІТ300331524, КІТ 300331607, в упаковці виробника в кількості 5шт; портативна зарядна станція ТМ «ECOFLOW» модель RIVER MAX EF4 в упаковці виробника в кількості 12 шт; портативна зарядна станція ТМ «ECOFLOW» модель RIVER PRO EF4 в упаковці виробника в кількості 6 шт.; портативна зарядна станція TM «BLUETTI» модель EB70 в упаковці виробника в кількості 1 шт.; портативна зарядна станція ТМ «ECOFLOW» модель RIVER EF4 в упаковці виробника в кількості 6 шт.; портативна зарядна станція ТМ «SUAOKI» в упаковці виробника в кількості 1 шт.; портативна зарядна станція TM «BLUETTI» модель EB3А в упаковці виробника в кількості 1 шт.

Окрім цього, згідно копії звернення № 2 від 14.11.2022, представника Благодійної організації «Регіональний благодійний фонд по правовому та соціальному захисту громадян, працівників адміністративних та правоохоронних органів «Правозахист», адресованого начальнику пункту пропуску «Шегині» Львівської митниці ДМС України, представник благодійної організації просить дозволити ввезення гуманітарної допомоги для потреб ЗСУ, зокрема В/ч Ф4608: терміналів старлінк - 5 шт., портативних зарядних станцій ТМ «ECOFLOW» модель MAX EF4- 12 шт., портативних зарядних станцій ТМ «ECOFLOW» модель RIVER PRO EF4 - 6 шт., ТМ «ECOFLOW» модель RIVER EF4 - 6 шт., портативна зарядна станція TM «BLUETTI» модель EB70 - 1 шт., портативна зарядна станція ТМ «SUAOKI» - 1 шт., що переміщуються водієм ОСОБА_1 транспортним засобом «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_1 .

Позивач вважаючи оскаржену постанову незаконною, звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 458 Митного кодексу (далі - МК України) порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Частиною 2 ст. 471 МК України передбачена адміністративна відповідальність за недекларування товарів (крім зазначених у частинах першій та/або третій цієї статті), що переміщуються через митний кордон України громадянами.

Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, розуміється активна поведінка (вчинок) особи, яка полягає в незаявленні за встановленою формою точних відомостей (наявність, найменування або назва, кількість тощо) про товари, транспортні засоби, що підлягають обов`язковому декларуванню у разі переміщення через митний кордон України.

Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів і предметів через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України.

Таким чином, обов`язковою кваліфікуючою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є умисел на його вчинення.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків (ст.10 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такі ж норми містяться і в ст. 280 КУпАП.

Відповідно до ст. 251 КУпАП (як і передбачено ст. 495 МК України), доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 531 МК України, підставами для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил або про припинення провадження у справі про порушення митних правил є: 1) відсутність у діях особи, яка притягується до відповідальності, ознак порушення митних правил; 2) необ`єктивність або неповнота провадження у справі або необ`єктивність її розгляду; 3) невідповідність викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи; 4) винесення постанови неправомочною особою, безпідставне недопущення до участі в розгляді справи особи, притягнутої до відповідальності, або її представника, а також інше обмеження прав учасників провадження у справі про порушення митних правил та її розгляду; 5) неправильна або неповна кваліфікація вчиненого правопорушення; 6) накладення стягнення, не передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку, зокрема, відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення (порушення митних правил), умислу на його вчинення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними і допустимими доказами, а також об`єктивного та повного встановлення усіх фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для правильного прийняття рішення.

Як встановив суд першої інстанції та таке підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що позивач на волонтерських засадах, безоплатно, здійснював перевезення гуманітарної допомоги через митний кордон України для Благодійної організації «Регіональний благодійний фонд по правовому та соціальному захисту громадян, працівників адміністративних та правоохоронних органів «Правозахист», що підтверджується відповідними доказами, а відтак, свідчить про відсутність в діях позивача умислу на вчинення правопорушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не з`ясував належним чином всіх обставин, які мають значення для справи, не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 МК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Золочівського районного суду Львівської області від 29 березня 2023 року у справі № 445/1986/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді З. М. Матковська
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 06 червня 2023 року